Справа № 750/5682/14
Провадження № 2/750/1904/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі:

головуючого - судді Лямзіної Н.Ю.

при секретарі - Будаш М.В.,

за участю позивача, представника
відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Чернігові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на дитину
та стягнення аліментів на утримання
дружини,-

встановив:

05.06.2014 року позивач звернулася до
Деснянського районного суду
м.Чернігова з позивною вимогою до
відповідача про стягнення додаткових
витрат на дитину та стягнення
аліментів на утримання дружини.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
знаходилася в шлюбі з відповідачем з
16.10.2008 року по 23.05.2014 рік. Від шлюбу мають
сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з матір'ю та перебуває на її
повному утриманні з 03.12.2012 року хлопчик
має статус «дитини-інваліда» і
потребує постійного стороннього
догляду.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогою про
стягнення з відповідача на користь
позивача додаткових витрат на дитину
та стягнення аліментів на утримання
дружини.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги,
просила їх задовольнити, аргументуючи
мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, який
проживає разом з матір'ю. Хлопчик з
03.12.2012 року має статус
«дитини-інваліда» і потребує
постійного стороннього догляду.
Позивач просить стягнути на її користь
понесені додаткові витрати в сумі 3420
грн. та 275 грн. 89 коп. на лікування
щомісячно починаючи з 05.06.2014 року до
02.12.2014 року. Відповідач сплачує
аліменти ОСОБА_6 на утримання сина
ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини доходів
щомісяця та аліменти ОСОБА_1 на користь
сина ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини
доходів щомісяця.

Розмір додаткових витрат повинен
визначатися залежно від
передбачуваних або фактично понесених
витрат на дитину. А тому щодо
додаткових витрат позивача на розвиток
дитини, її лікування, то суд вважає за
необхідне роз'яснити, що згідно ч. 1 ст.
185 СК України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, додаткові витрати не є додатковим
стягненням коштів на утримання дитини.
Аліменти необхідні, щоб забезпечити
нормальні матеріальні умови для життя
дитини. В окремих випадках за наявності
особливих обставин, крім звичайних
витрат на дитину вимагаються
додаткові. Розмір додаткових витрат
повинен визначатися залежно від
передбачуваних або фактично понесених
витрат на дитину. Дитина має статус
інваліда та потребує постійного
нагляду матері, але позивач не надала
суду доказів фактично понесених
додаткових витрат, а тому в цій частині
позову суд вважає за необхідне
відмовити.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Судом також прийнято до уваги те, що
позивач не отримує заробітну платню,
оскільки знаходиться у відпустку по
догляду за дитиною з 30.05.2014 року по
03.12.2014 року. Дитина є інвалідом та
потребує постійного догляду, а отже на
підставі викладеного оцінивши в
сукупності наявні в матеріалах справи
докази та врахувавши обставини справи,
позиції сторін, вимоги чинного
законодавства, в тому числі положення
ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із
подружжя, в тому числі і працездатний,
проживає з дитиною-інвалідом, яка не
може обходитися без постійного
стороннього догляду, і опікується нею,
він має право на утримання за умови, що
другий з подружжя може надавати
матеріальну допомогу, суд дійшов до
переконання в тому, що відповідач
зобов'язаний та може надавати на
щомісячне утримання позивача ОСОБА_1
аліменти на її утримання в розмірі 1/10
частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісяця

В задоволенні решти позовних вимог
слід відмовити.

Отже, враховуючи те, що позивач на
момент звернення до суду була
звільнена від сплати судового збору, а
також положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

Керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212, 213,
224-226, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК
України, Закону України «Про охорону
дитинства», Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на дитину
та стягнення аліментів на утримання
дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на її утримання в розмірі 1/10
частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісяця

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Н.Ю.Лямзіна