Номер провадження 2/754/4326/14
Справа №754/9922/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13.08.2014 Деснянський районний
суд м. Києва в складі :

головуючого-судді
Мальченко О.В.

при секретарі
Котович І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
боргу за договором позики у розмірі
15 477, 82 грн., який складається з суми
боргу - 13 500 грн. , інфляційних втрат у
розмірі 1090 , 15 грн та 3% річних - 887, 67
грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, зазначив про те ,
що 22.09.201 р. відповідач на підставі
розписки отримала грошову позику у
розмірі 13 500 грн. , яку у визначений
у розписці термін не повернула .

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, вказала на
те, що вона працювала у позивача
продавцем кіоску , однак трудовий
договір з нею укладений не був . 22.09.2010
р. позивач в результаті перевірки у
кіоску виявив нестачу на суму 13 500
грн. та в подальшому шляхом
погрожувань примусив її написати
боргову розписку на суму 13 500 грн .

Вислухавши пояснення сторін , покази
свідка, дослідивши матеріали справи
суд вважає, що заявлені позовні
вимоги не підлягають задовленню
виходячи з наступного .

На підтвердження обставин укладення
між сторонами договору позики
позивачем було надано розписку від
22.09.10 р. , в якій зазначено про те , що
відповідач ОСОБА_2 позичила гроші у
сумі 13 500 грн. на свої потреби , які
зобов"язується повернути терміном
до 18-ти місяців ( а.с. 10 ) .

Згідно з ст. 1046 ЦПК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, якій посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В судовому засіданні позивач не
спростував пояснень відповідача та
підтвердив , що остання дійсно
працювала у нього продавцем .
Трудовий договір з відповідачкою
він не укладав . Остання знаходилась
на випробувальному терміні і сума ,
яка зазначена у розписці , є сумою
нестачі , яку він виявив під час
перевірки кіоску .

Вищезазначені обставини написання
розписки від 22.09.2010 р. також
підтвердила допитана в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_3, яка
пояснила, що вона є дочкою
відповідачки та була присутня при
написані зазначеної розписки .

Зі змісту вищезазначених норм
цивільного законодавства вбачається,
що обов'язковою умовою договору позики
є передання позикодавцем
позичальникові грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками та
зобов"язання позичальника повернути
позикодавцеві таку ж суму позики
.Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Однак , як вбачається з
встановлених по справі обставин та
пояснень сторін , розписка ОСОБА_2 від
22.02.09.2010 р. не відповідає вимогам, які
застосовуються до договору позики, а
саме відсутній факт передання
позикодавцем позичальникові грошей
у сумі 13 500 грн . Натомість із
пояснень сторін вбачається , що на
момент написання розписки між
сторонами існували правовідносини ,
які регулюються нормами трудового
законодавства .

Проаналізувавши встановлені по
справі обставини у їх сукупності ,
суд дійшов висновку про
необгрунтованість вимог позивача та
невідповідність їх вимогам діючого
законодавства .

Оскільки суд дійшов до висновку
про відмову позивачу у задоволені
позову , відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України понесені позивачем витрати
по сплаті судового збору
відшкодуванню не підлягають .

На підставі викладеного , керуючись ст.
ст. 10, 11,60 ,88, 212- 215, ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, інфляційних втрат
та 3% річних - відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Деснянський районний суд
м.Києва протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя :

.