АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/1948/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Гордєєв В.О. Провадження №
22-ц/789/1072/14 Доповідач - Щавурська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Бершадська Г. В., Гурзель І. В.,

при секретарі - Фащевська М.М. Парандюк
Ю.Б.

з участю сторін - Представника
апелянта ОСОБА_1-адвоката
ОСОБА_2,представників позивача ОСОБА_3-
ОСОБА_4,адвоката ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного
суду Тернопільської області від 04
липня 2014 року та додаткове рішення
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 31 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з уточненим в
подальшому позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
належним їй на праві власності
житловим будинком шляхом зобов'язання
відповідача здійснити перебудову
господарської будівлі - літньої кухні
та гаража з мансардним приміщенням,
виконати демонтаж другого поверху,
змінити конфігурацію верха таким чином
щоб стічні води від атмосферних опадів
з покрівлі літньої кухні та гаражу
стікали на її земельну ділянку,
перебудувати приміщення гаража в
господарське приміщення шляхом
забудови в'їзних дверей в гараж. В
обгрунтування позовних вимог
посилалася на те, що вищевказана
двоповерхова будівля, розташована по
АДРЕСА_1 в порушення Державних
будівельних норм побудована на
відстані менше ніж один метр від межі у
2012 році, у зв'язку з чим повністю
закрито природне освітлення кухні її
житлового будинку, а конструкція даху
цієї будівлі має таку форму, що під час
атмосферних опадів вся вода та сніг
попадають на дах її будинку.

Рішенням Бучацького районного
суду Тернопільської області від 04
липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 усунути
перешкоди в користуванні житловим
будинком ОСОБА_3 шляхом перебудови
господарської будівлі - літньої кухні
та гаражу з мансардним приміщенням.
Виконати демонтаж другого поверху,
змінити конфігурацію верху таким чином
щоб стічні води від атмосферних опадів
з покрівлі літньої кухні та гаражу
стікали на її земельну ділянку.
Перебудувати приміщення гаражу в
господарське приміщення шляхом
забудови в'їздних дверей в гараж.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Додатковим рішенням Бучацького
районного суду Тернопільскої області
від 31 липня 2014 року заяву ОСОБА_3
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 2448 грн.
за проведення будівельно-технічної
експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
які мають значення для вирішення
справи, недоведеність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2
апеляційну скаргу своєї довірительки
підтримав, зіславшись на доводи,
викладені в ній.

Представники позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_5 у судовому
засіданні апеляційної скарги не
визнали, вважають рішення суду
законним і обгрунтованим, таким, що
скасуванню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги,
ознайомившись з матеріалами справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності факту
порушення прав позивача у зв'язку з
істотним порушенням відповідачем
будівельних норм і правил внаслідок
здійснення самочинного будівництва.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може, оскільки даний висновок не
відповідає дійсним обставинам справи,
зроблений з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3
є власником житлового будинку по
АДРЕСА_1 (а.с.6).

ОСОБА_1 є власником житлового
будинку по АДРЕСА_2 (а.с.144).

Вказані будинковолодіння
знаходяться на земельних ділянках, що
межують між собою.

У 2009 році відповідачем ОСОБА_1
розпочато реконструкцію літньої кухні
на належній їй на праві власності
земельній ділянці без оформлення
будівельно-технічної документації, за
що її було притягнуто інспекцією
архітектурно-будівельного контролю до
адміністративної відповідальності за
ст.96 КУпАП (а.с.13, 48-50, 60).

Крім цього, в ході апеляційного
розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1
є власником земельної ділянки площею
0,2100 в АДРЕСА_2 з цільовим призначенням -
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
стверджується виданим їй 21.12.2012 року
державним актом ЯН № 048081 (а.с.17).

Також, з матеріалів справи
вбачається,що 20.02.2013 року ОСОБА_1
оформлено та видано будівельний
паспорт із реконструкції літньої кухні
під господарський будинок (а.с.14-15, 62).

27.02.2013 року відповідачем
повідомлено Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області про початок
виконання будівельних робіт (а.с.53).

Крім цього, як вбачається з
будівельного паспорта ОСОБА_1, і
зокрема, зі схеми забудови земельної
ділянки (а.с.40), відповідачем дотримані
вимоги п.3.21. ДБН Б.2.4.-1-94 щодо відстаней
від стін індивідуального будинку з
вікном житлових кімнат та кухонь,
оскільки в стіні житлового будинку
ОСОБА_3 відсутні вікна житлових кімнат
та кухні, а знаходиться вікно кладової
(а.с.40, 19-20, 54).

У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

У відповідності до ч.7 цієї ж статті у
разі істотного відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, що
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Вирішуючи спір на підставі ст.376 ЦК
України, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що суб'єктом
звернення з позовом до суду про
демонтаж двоповерхової будівлі чи
часткову перебудову у випадку
істотного порушення будівельних норм і
правил згідно вимог даної статті може
бути лише відповідний орган державної
влади або орган місцевого
самоврядування, у зв'язку з чим невірно
застосував до правовідносин, що
виникли між сторонами вищевказану
норму матеріального права.

Разом з тим, власник майна відповідно
до вимог ст.391 ЦК України має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Звертаючись з відповідним позовом,
ОСОБА_3 вказувала, що внаслідок
недотримання відповідачем ДБН в
частині віддалей між будівлями, їй
створюються перешкоди у вигляді
затінення вікна кухні, а конфігурація
даху двоповерхової будівлі
відповідача облаштована таким чином,
що опади у вигляді дощу та снігу
попадають на дах її будинку та її
земельну ділянку. В ході судового
розгляду справи, як на доказ
підставності позовних вимог,
посилалася на висновок
будівельно-технічної експертизи,
проведеної за ухвалою суду (а.с.94-106).

Згідно з нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, на думку колегії суддів,
судом безпідставно взято до уваги
вищевказаний висновок експерта,
оскільки самі по собі дані про
порушення будівельних норм і правил,
які на думку експерта, мають місце, не
можуть свідчити про створення перешкод
в користуванні власністю.

Даний висновок не може бути
належним доказом у справі, оскільки не
містить даних про наявність будь-яких
дефектів, що виникли у майні позивача
внаслідок здійснення ОСОБА_1
двоповерхового будівництва та
причинно-наслідковий зв'язок між цими
дефектами та здійснення відповідачем
будівництва.

Наявність перешкод у вигляді затінення
кухні позивача внаслідок здійснення
відповідачем будівництва
двоповерхової будівлі, на думку
колегії суддів, недоведена ОСОБА_3
належними та допустимими доказами
(висновками спеціальних служб).

Натомість заперечення відповідача у
відсутності з її боку створення
позивачу таких перешкод
спростовується матеріалами справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи
реконструкція літньої кухні
проводилась відповідачем на наданій їй
для цієї мети земельній ділянці; на
виконання приписів Інспекції
архітектурно-будівельного контролю
нею було зупинено розпочату без
отримання відповідної технічної
документації реконструкцію; 20.02.2013 року
отримано будівельний паспорт на
проведення реконструкції літньої
кухні, а 27.02.2013 року - повідомлено
Інспекцію архітектурно-будівельного
контролю про початок виконання
будівельних робіт. При цьому, як
вбачається зі схеми забудови земельної
ділянки (а.с.40), на час отримання ОСОБА_1
будівельного паспорту, нею були
дотримані ДБН в частині віддалей між
будівлями, оскільки в приміщенні 1-3
житлового будинку позивача заходилась
кладова, а не кухня, як стверджує
остання. Даний факт також
підтверджується постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи (а.с.148), з якої в свою чергу
вбачається, що позивачу 27.05.2013 року КП
"Бучацьке районне бюро технічної
інвентаризації" видано технічний
паспорт внаслідок проведення нею
перепланування у власному будинку та
зміни функціональних призначень
окремих приміщень, зокрема
переобладнання кладової на кухню, а
кухні - на житлову кімнату, на підставі
звернення власника працівниками
Борщівського БТІ у травні 2013 року були
внесені відповідні зміни до
експлікації будинку, зокрема запис
"кладова" змінено на "кухня", а "кухня" на
"житлова кімната", при цьому дата
виготовлення експлікації залишилась
02.01.2009 року (а.с.148).

Таким чином, змінивши
функціональне призначення приміщення
з кладової на кухню після того, як
відповідачем ОСОБА_1 згідно вимог
закону розпочато реконструкцію
літньої кухні, позивач, на думку
колегії суддів, сама собі створила
перешкоди у вигляді недостатнього
природного освітлення (якщо таке й мало
б місце у дійсності).

Недоведеним позивачем належними
і допустимими доказами , як вважає
колегія суддів, є й факт існування
перешкод у користуванні власністю,
зумовлений попаданням опадів у вигляді
дощу та снігу з даху будинку
відповідача на дах її будинку та на
земельну ділянку.

Натомість, як пояснила відповідач
у судовому засіданні, і чого не
заперечили представники позивача, у
період з 2013 року по даний час стороною
ОСОБА_1 забезпечено влаштування
необхідних інженерно-технічних
заходів що запобігають стіканню води
та снігу з покрівель та карнизів
господарського будинку на територію
відповідача (встановлено
снігозатримувачі, облаштовані ринви).
Однак, на між земельними ділянками
сторін по справі відсутня огорожа, межа
є умовною.

Невідповідність висновків суду
першої інстанції в частині, що з боку
ОСОБА_1 має місце самочинне будівництво
спростовуються матеріалами справи:
державним актом на про право власності
на землю з цільовим призначеням для
будівництва та обслуговування будинку
і господарських будівель, будівельним
паспортом, повідомленням про початок
проведення будівельних робіт, які
відповідно до ст.34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
є підставою для виконання будівельних
робіт.

Крім цього, 03.07.2014 року Інспекцією
архітектурно-будівельного контролю
відповідачу ОСОБА_1 видано декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації,
а 31.07.2014 року відповідач отримала
свідоцтво на право власності на
вказане нежитлове приміщення
господарського будинку.

Необгрунтованими, такими, що не
відповідають обставинам справи є й
висновки суду в частині наявності
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 про перебудову
приміщення гаража в господарське
приміщення шляхом забудови в'їзних
дверей в гараж, оскільки, по-перше, як
вбачається з технічного паспорту на
господарський будинок відповідача, що
по АДРЕСА_2, виготовленого 22.07.2014 року, в
даному господарському приміщенні
відсутнє приміщення гаража, а
приміщення площею 23 кв.м є приміщенням
для зберігання сільськогосподарської
продукції, а по-друге, позивачем не
доведено, що приміщення для зберігання
сільськогосподарської продукції
використовується відповідачем для
зберігання автомобіля, й що внаслідок
такого використання позивачу чиняться
будь-які перешкоди в користуванні його
власністю.

Таким чином, розглядаючи справу,
суд першої інстанції в порушення вимог
ст.ст.213, 214 ЦПК України належним чином
не з'ясував підстави заявленого позову;
не встановив, чи мали місце місце
обставини, якими обгрунтовувались
вимоги і заперечення сторін і чи
належними доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин і
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.309
Цивільного процесуального кодексу
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Таким чином, з врахуванням
наведеного, колегія суддів приходить
до висновку про обгрунтованість
доводів апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1 та необхідність
скасування ухваленого 04 липня 2014 року
Бучацьким районним судом
Тернопільської області рішення у даній
справі та ухвалення колегією суддів
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні власністю.

У відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК
України, якщо суд апеляційної
інстанції змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

У зв'язку з ухваленням колегією
суддів нового рішення про відмову у
позові, не може залишатися у силі та
підлягає скасуванню й додаткове
рішення Бучацького районного суду про
стягнення з відповідача в користь
позивача судових витрат за проведення
будівльно-технічної експертизи в
розмірі 2448 грн., як таке, що ухвалено
суперечитиме нормі процесуального
права (ст.88 ЦПК України), що передбачає
порядок розподілу судових витрат між
сторонами.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209 ч.ч.1, 2, 3;
303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2, 3. 4; 313, 314 ч.2, 316 ч.1; 317
ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.391
Цивільного кодексу України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Бучацького районного
суду Тернопільської області від 04
липня 2014 року та додаткове рішення
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 31 липня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні власністю -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська