Провадження № 2/461/754/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Мисько Х.М.

при секретарі
Коружинець Н.В.

з участю: представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради, третя особа: ЛОКП «БТІ та ЕО» про
визнання права власності на гараж, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом до Управління
житлово-комунального господарства
Львівської міської ради, в якому
просить суд визнати за ним право
власності на нежитлове капітальне
приміщення гаражу, загальною площею 17,4
кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року
відповідача замінено на Департамент
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що на підставі
рішення виконкому Ленінської районної
ради депутатів трудящих №705 від 25
травня 1960 року громадянам відведено
земельну ділянку під будівництво
гаражів в масиві АДРЕСА_1 була
переіменована на АДРЕСА_1. Це рішення
було прийняте на підставі заяв
громадян про надання їм земельної
ділянки для будівництва гаражів. Після
прийняття вказаного рішення були
побудовані гаражі, одним із яких
відповідно до рішення виконкому
Ленінської районної ради народних
депутатів від 08 листопада 1977 року,
користувався ОСОБА_3 У 1978 році до
виконавчого комітету райради
звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_3
вказував, що він не заперечує проти
закріплення земельної ділянки по
АДРЕСА_1, на якій побудовано гараж за
ОСОБА_2 для зберігання автомашини, а
ОСОБА_2 просив закріпити за ним вказану
земельну ділянку. Рішенням виконавчого
комітету Ленінської районної ради
народних депутатів №881 від 26 грудня 1978
року вказані заяви задоволені. Вказує,
що ним був проведений капітальний
ремонт з приведення гаражу у належний
стан, на законних підставах
добросовісно та відкрито безперервно
продовжує володіти, користуватись та
утримувати гараж близько 35 років, а
тому вважає, що вправі також ним
розпоряджатись та набув право
власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
надав пояснення, аналогічні доводам,
викладеним в позовній заяві.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, хоча належним
чином був повідомленим про час та місце
розгляду справи, подав заперечення
проти позову, відповідно до яких
вказує, що прав позивача не порушено,
оскільки позивач не звертався у
визначеному порядку до відповідача чи
до інших органів місцевого
самоврядування про приватизацію
гаражного приміщення, яким він
користується, а тому просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши інші матеріали
справи, права та обов'язки сторін, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконкому Ленінської районної
ради депутатів трудящих №705 від 25
травня 1960 року громадянам відведено
земельну ділянку під будівництво
гаражів в масиві АДРЕСА_1 (а.с.5). Вказане
рішення було прийняте на підставі заяв
громадян про надання їм земельної
ділянки для будівництва гаражів. Після
прийняття вказаного рішення були
побудовані гаражі, одним із яких
відповідно до рішення виконкому
Ленінської районної ради народних
депутатів від 08 листопада 1977 року,
користувався ОСОБА_3

У 1978 році до виконавчого комітету
райради звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_2
ОСОБА_3 вказував, що він не заперечує
проти закріплення земельної ділянки по
АДРЕСА_1, на якій побудовано гараж, за
ОСОБА_2 для зберігання автомашини, а
ОСОБА_2 просив закріпити за ним вказану
земельну ділянку. Рішенням виконавчого
комітету Ленінської районної ради
народних депутатів №881 від 26 грудня 1978
року вказані заяви були задоволені та
було вирішено закріпити земельну
ділянку по вул. Н.Данченка, 53, на якій
побудовано гараж, за ОСОБА_2 для
зберігання автомашини; зобов'язати
ОСОБА_2 під час експлуатації гаражу
дотримуватись санітарно-протипожежних
правил та перереєструвати гараж в ЖЕК
№10 (а.с.6).

Як вбачається із наявної в матеріалах
справи довідки, виданої ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» ОСОБА_2, така видана про те, що
станом 15 травня 2013 року гараж по вул.
Тютюнників, 53 на праві особистої
власності не зареєстровано і свідоцтво
про право власності не видавалось
(а.с.10).

Відповідно до технічного паспорту від
15 травня 2013 року на вищевказаний гараж,
його власником записаний ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу
України набувачеві достатньо володіти
чужим майном із дотриманням вимог,
встановлених законом.

Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу
України передбачено, що особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито і безперервно
володіти нерухомим майном протягом 10
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність).

Згідно ст.344 ч.4 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З огляду на викладене, оскільки позивач
правомірно використовує гараж,
розташований на АДРЕСА_1 протягом
тривалого часу, не порушуючи при цьому
права та інтереси третіх осіб, оскільки
гараж є придатним до експлуатації, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити та визнати за ОСОБА_2
право власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, а саме на
вищеназваний гараж.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 208, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 328, 344 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
нежитлове капітальне приміщення
гаражу, загальною площею 17,4 кв.м., що
знаходиться у АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.