АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Диба О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 10 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Лізинг IT» про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 рокупозивач звернулася в
суд із зазначеним позовом, в якому
просила зобов'язати відповідача
оформити її на роботу у ПрАТ «Лізинг IT»;
стягнути з відповідача заробітну плату
за час її роботи з випробуванням в
період з 18 листопада 2013 р. по 17 лютого 2014
року на посаді економіста з фінансової
роботи у розмірі 3611,40 грн.; визнати
незаконною відмову в прийнятті її на
роботу на посаду економіста з
фінансової роботи у після успішного
проходження випробування у зв'язку із
вагітністю; зобов'язати відповідача
прийняти на роботу і допустити її до
виконання своїх обов'язків у зв'язку з
успішним проходженням випробування з 18
лютого 2014 р. на посаду економіста з
фінансової роботи; стягнути заробітну
плату за час її роботи в період з 18
листопада 2013 p. по 25 лютого 2014 року на
посаді економіста з фінансової роботи,
а також за дні вимушеного прогулу у
розмірі 6000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
після успішного проходження
випробувального строку на посаду
економіста з фінансової роботи
прийнята не була, оскільки керівництво
відповідача порушило її права та
відмовило у прийнятті на роботу
посилаючись на її вагітність, що є
недопустимим.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 10 липня 2014 року - в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на те,
що суд ухвалив його з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Зазначає , що позивач надала
відповідачу повний пакет документів
для проходження стажування, про що
свідчать покази свідків, які були
неправильно оцінені судом.

Крім того, ОСОБА_1 було фактично
допущено до роботи, вона виконувала
свої обов'язки, проте наказ, всупереч
законодавству, відповідачем не було
видано.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримала.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що між сторонами по
справі не було укладено трудовий
договір з випробувальним строком,
відповідного наказу з цього питання
відповідачем не видавалося .

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Згідно із приписами ч.1ст. 24 КЗпП
України трудовий договір укладається,
як правило, в письмовій формі.

Частиною 2 ст. 24 КЗпП України визначено,
що при укладенні трудового договору
громадянин зобов'язаний подати паспорт
або інший документ, що посвідчує особу,
трудову книжку, а у випадках,
передбачених законодавством - також
документ про освіту (спеціальність,
кваліфікацію), про стан здоров'я та інші
документи.

Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Відповідно до ст. 26 КЗпП України при
укладенні трудового договору може бути
обумовлене угодою сторін випробування
з метою перевірки працівника роботі,
яка йому доручається. Умова про
випробування повинна бути застережена
в наказі (розпорядженні) про прийняття
на роботу.

З метою перевірки відповідності
працівника роботі, на яку він
приймається, при укладенні трудового
договору може бути встановлене
випробування. У статті 26 КЗпП
зазначено, що умова про випробування
може бути встановлена угодою сторін.
Одностороннє встановлення власником
умови про випробування є недопустимим.
З урахуванням цього, умова про
випробування буде вважатися законною у
таких випадках:

1) умова про випробування внесена в
письмово оформлений трудовий договір
(контракт) і повторена у наказі про
прийняття на роботу;

2) умова про випробування застережена в
заяві про прийняття на роботу і
повторена в наказі про прийняття на
роботу;

3) умова про випробування не міститься в
заяві про прийняття на роботу, але
внесена в наказ про прийняття на
роботу, з яким працівник ознайомлений
під розписку до початку роботи;

4) умова про випробування не
застережена в заяві про прийняття на
роботу, але внесена в наказ про
прийняття на роботу, з яким працівник
ознайомлений під розписку після
початку роботи, і при цьому він не
заперечував проти внесення в наказ
такої умови.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з аргументованою
відмовою у задоволенні позову,
оскільки позивач 18.11.2013 року не
зверталася до відповідача із заявою
про прийняття її на роботу з
випробувальним строком, не подавала
відповідачу необхідних для оформлення
на роботу документів, не має
відповідної спеціалізації та досвіду
для роботи на бажаній посаді.

Крім того, відсутність найважливішої
умови - умови про те, що випробування
повинно бути застережено в наказі
(розпорядженні) про прийняття на роботу
позбавляє суд можливості встановити,
що позивач його проходила, успішно
пройшла і не прийнята на роботу у
зв'язку з дискримінаційною поведінкою
відповідача щодо вагітності ОСОБА_1

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 10 липня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді