Справа №464/9968/14-ц
пр № 2/464/2118/14
У Х В А Л А

02.10.2014 року

м.Львів

Суддя Сихівського районного суду
м.Львова Борейко С.В., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову у
справі №464/9968/14-ц ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 позивач звернулась в суд із
позовною заявою до ОСОБА_2 в якій
просить визнати за позивачем право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Разом з позовною заявою від позивача
надійшла заява про забезпечення
позову, в якій просить з метою
забезпечення позову накласти арешт на
спірну квартиру, яка знаходиться за
адресою - АДРЕСА_1 та зареєстрована на
праві приватної власності за ОСОБА_2. В
обґрунтування заяви покликається на
те, що нею подано цивільний позов про
визнання права власності на спірну
квартиру, яка є безпосереднім об'єктом
позовних вимог та належить відповідачу
на праві власності, що відповідно до
норм Цивільного кодексу України дає
останньому юридичну можливість
володіти, користуватися та
розпоряджатися таким, у зв'язку із чим
до ухвалення судового рішення у справі
таке майно може бути відчужене третім
особам, що ускладнить у майбутньому
виконання рішення суду по даній справі.
Просить заяву задовольнити у повному
обсязі.

Розглянувши заяву про забезпечення
позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Із змісту даної статті
вбачається, що накладення арешту на
майно відповідача допускається лише
за умови, що майно належить
відповідачу, та є необхідність саме у
цьому виді забезпечення позову.

З правової позиції викладеної у п.3
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22 грудня 2012
року №9 (із змінами і доповненнями)
позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачу і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Враховуючи вищевказані норми, вивчивши
доводи позивача викладені у заяві про
забезпечення позову, оглянувши
матеріали цивільної справи №464/9968/14-ц, з
урахуванням доказів, наданих на
підтвердження позовних вимог та дані
щодо особи відповідача, заявлені
позовні вимоги, які також стосуються
майна, щодо якого позивач просить
застосувати заходи забезпечення
позову, приходжу до висновку, що слід
накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1,
оскільки між сторонами дійсно
вбачається спір про право, об'єкт
позовних вимог належать відповідачу на
праві власності, а тому існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, а тому приходжу до
висновку, що заяву про забезпечення
позову необхідно задовольнити
повністю.

На підставі наведеного, відповідно до
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22 грудня 2012
року №9, керуючись ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК
України, суд,-

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у
справі №464/9968/14-ц - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1, зареєстроване
місце проживання якого - АДРЕСА_1),
згідно з інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 16.09.2014 -
боржник.

Стягувач - ОСОБА_1, зареєстроване місце
проживання - АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2.

Копію ухвали про забезпечення позову
направити ОСОБА_1 для пред'явлення до
примусового виконання в органи
Державної виконавчої служби у
відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Строк пред'явлення до виконання ухвали
становить один рік.

Суддя

С.В.Борейко