КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/799/14-ц
Провадження №2/319/253/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді
Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання
Костенко А.В.,

за участі прокурора
Литвинчук О.А.,

представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представників третіх осіб:

служби у справах дітей
Сіляєва В.М.,

виконкому Ланцівської сільської
ради Смоляної С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Куйбишевського
районного суду Запорізької області
цивільну справу за позовною заявою
Куйбишевської районної державної
адміністрації Запорізької області до
ОСОБА_2, 3-ті особи: Виконком Ланцівської
сільської ради, Служба у справах дітей
Куйбишевської районної державної
адміністрації, про позбавлення
батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду
Запорізької області 01 вересня 2014 року
надійшла позовна заява Куйбишевської
районної державної адміністрації
Запорізької області (далі - позивач) до
ОСОБА_2 (далі - відповідач), треті особи
виконком Ланцівської сільської ради,
служба у справах дітей Куйбишевської
РДА, про позбавлення батьківських прав.
В заяві позивач просить суд винести
рішення, яким позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітньої дитини - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок ухилення від
виконання свої батьківських
обов'язків, тобто на підставі п.2 ч.1 ст.164
Сімейного Кодексу України (далі - СК
України).

В обґрунтування свої позовних вимог у
позові зазначено, що малолітня ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку
служби у справах дітей Куйбишевської
РДА як дитина, яка опинилася в складних
та небезпечних умовах життя. Мати
дитини - ОСОБА_2 позбавлена
батьківських прав у відношенні трьох
своїх дітей у 2004 році. Батько ОСОБА_6
записаний зі слів матері відповідно до
ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач в січні
2013 року втратила четверту
чотирьохмісячну дитину. Під час
попередніх перевірок Ланцівською
сільською радою умов проживання ОСОБА_2
неодноразово проводились бесіди щодо
неналежного утримання дитини, а також
попереджувалась про відповідальність
за невиконання батьківських
обов'язків. ОСОБА_2 своїх батьківських
обов'язків не виконує, не піклується
про фізичний, духовний та моральний
розвиток дитини. Разом зі
співмешканцем ОСОБА_7 постійно
зловживає спиртними напоями та
тютюновими виробами, не створює
належних умов для утримання, розвитку
та виховання малолітньої дитини, що в
подальшому може загрожувати життю та
здоров'ю малолітньої дитини ОСОБА_6
Так, 27 серпня 2014 року Ланцівська
сільська рада прийняла рішення про
вилучення малолітньої ОСОБА_6 у матері
ОСОБА_2 у зв'язку з загрозою життю та
здоров'ю дитини. Того ж дня комісією у
складі представників служби у справах
дітей райдержадміністрації,
Ланцівської сільської ради та
дільничного інспектора Куйбишевського
РВ УМВС малолітня ОСОБА_6 була вилучена
з сім'ї та направлена разом з матір'ю до
Куйбишевської ЦРЛ для обстеження та
подальшого влаштування. У зв'язку з цим
позивач просить суд позбавити
відповідача батьківських прав
відносно малолітньої ОСОБА_6

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні повністю підтримав заявлені
вимоги, наполягав на винесенні рішення,
яким буде позбавлено батьківських прав
громадянку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
відносно своєї малолітньої дитини
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
відповідач не виконує належним чином
батьківських обов'язків, зловживає
алкогольними напоями, не має
постійного місця проживання, не працює,
живе за рахунок отримання соціальної
допомоги при народженні дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала, заперечує проти
позбавлення її батьківських прав
відносно її малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та пояснила суду, що
раніше вона проживала із співмешканцем
ОСОБА_7, однак на теперішній час з 27
серпня 2014 р. проживає у подруги ОСОБА_8.
Раніше зловживала алкогольними
напоями, одного разу випила пива, однак
на теперішній час алкоголь не вживає.
За дитиною доглядає, донька завжди
чиста. До народження дитини офіційно
ніде не працювала, отримувала дохід від
найму у місцевого населення. Фінансову
допомогу відповідач зараз отримує від
ОСОБА_8, у якої проживає з дитиною. До
відповідальності за смерть
попередньої дитини ОСОБА_2 не
притягувалась. Відповідач заперечуючи
позов, пояснила, що хоч і не зовсім
належно відносилась до своїх
батьківських обов'язків, проте
доглядає дитину і піклується про неї.

Представник виконавчого комітету
Ланцівської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області просить винести рішення на
розсуд суду та пояснила, що до та після
народження дитини проводили бесіди з
ОСОБА_2, бачили її в стані алкогольного
сп'яніння. Після цього попереджали
відповідача, щоб не вживала спиртні
напої, оскільки годує дитину грудним
молоком. На даний час ОСОБА_2
виправилась, приходить до лікарні з
дитиною, в домі чисто, зроблений
косметичний ремонт, є дитяче ліжко,
шафа з особистими речами, дитина
доглянута. Фактів залишення дитини
відповідачем не було. Вважає, що на
даний час дитина може проживати з
ОСОБА_2

Представник служби у справах дітей
Куйбишевської РДА позов підтримав та
пояснив, що наполягає на позбавленні
батьківських прав ОСОБА_2 відносно
своєї малолітньої доньки ОСОБА_6
Відповідач 27.08.2014 р. була в стані
алкогольного сп'яніння, після чого з
дитиною була вилучена до лікарні,
звідки пішла через три дні. ОСОБА_2 не
має постійного місця проживання, при
обстеженні умов проживання виявлено
недостатність харчів для забезпечення
дитини та самої матері, соціальні
заходи щодо дитини не виконані.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги позивача не підтримав, просить
суд відмовити у задоволенні позову та
не позбавляти ОСОБА_2 батьківських
прав, так як не було надано належних
доказів про ухилення відповідача від
виконання батьківських обов'язків та
підстав для цього він не вбачає.

Суд, вивчивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних обставин.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог та на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю
малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_1,
виданим 22.08.2014 року виконкомом
Ланцівської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області (а.с. 5).

ОСОБА_2 на території Ланцівської
сільської ради Куйбишевського району
Запорізької області проживає з лютого
2014 року: спочатку проживала у
співмешканця ОСОБА_7 за адресою:
АДРЕСА_1, а з 27 серпня 2014 року по
теперішній час проживає у подруги
ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2, що не
заперечується сторонами та
підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання малолітньої ОСОБА_6 від
27.08.2014 р. у будинку немає дитячого ліжка,
харчування для дитини відсутнє, на
столі пляшки з-під пива (а.с. 12).

Згідно з протоколу медичного огляду №36
від 27.08.2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
перебувала в стані алкогольного
сп'яніння (а.с.18).

Відповідно до рішенням Ланцівської
сільської ради від 27.08.2014 року №55 у
ОСОБА_2 тимчасово було вилучено дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Куйбишевську ЦРЛ
та прийнято рішення про клопотання
щодо позбавлення матері батьківських
прав (а.с. 6).

Відповідно до характеристики
Ланцівської сільської ради від 27.08.2014 р.
№ 391 ОСОБА_2 схильна постійно змінювати
місце свого проживання, у її будинку
часто збираються компанії, де час
проводять за розпиттям спиртних
напоїв. Не працювала. За час проживання
в селі зарекомендувала себе як
безвідповідальна, легко піддається
негативному впливу з боку інших,
неврівноважена, зловживає спиртними
напоями (а.с. 7).

Відповідно до висновку служби у
справах дітей Куйбишевської
райдержадміністрації про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
від 01.09.2014 року за № 01-16/0825 остання
перебуває на обліку служби у справах
дітей райдержадміністрації як дитина,
яка опинилася в складних та
небезпечних умовах. Мати дитини ОСОБА_2
позбавлена батьківських прав у
відношенні трьох дітей у 2004 році. В
січні 2013 року втратила четверту
чотирьохмісячну дитину. Під час
попередніх перевірок сільською радою
умов проживання ОСОБА_2 неодноразово
проводились бесіди щодо неналежного
утримання дитини, а також
попереджувалась про відповідальність
за невиконання батьківських
обов'язків. ОСОБА_2 своїх батьківських
обов'язків не виконує, не піклується
про фізичний, духовний та моральний
розвиток дитини. Разом з співмешканцем
ОСОБА_7 постійно зловживає спиртними
напоями та тютюновими виробами, не
створює належних умов для утримання,
розвитку та виховання малолітньої
дитини (а.с. 3-4).

Відповідно до постанови
Куйбишевського районного суду
Запорізької області від 01.09.2014 року
ОСОБА_2 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.184 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
попередження.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна особа
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства»батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст.11 Закону України «Про
охорону дитинства» батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про
охорону дитинства»виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини, піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

На підставі ч.1 ст.163 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на те, щоб дитина проживала з
ними.

Згідно ст.164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони не забрали
дитину з пологового будинку або з
іншого закладу охорони здоров'я без
поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування, ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, жорстоко поводяться
з дитиною, є хронічними алкоголіками
або наркоманами, вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва.

Отже, статтею 164 СК України визначений
вичерпний перелік підстав позбавлення
батьківських прав.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських
прав»позбавлення батьківських прав
(тобто прав на виховання дитини, захист
її інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Згідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання, не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі, не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу, не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками. Жорстоке поводження
полягає у фізичному або психічному
насильстві, застосуванні недопустимих
методів виховання, приниженні людської
гідності дитини тощо. Хронічний
алкоголізм батьків і захворювання їх
на наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками.

В ході судового розгляду справи судом
встановлено, що ОСОБА_2 негативно
характеризується за місцем проживання,
зловживає алкогольними напоями, не має
постійного місяця проживання,
неналежно піклувалась про свою дитину
(відсутність ліжка, харчування), що
підтверджено матеріалами справи та
показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
однак суду не надано належних та
допустимих доказів про ухилення ОСОБА_2
від виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню її малолітньої
доньки ОСОБА_6

На теперішній час ОСОБА_2 піклується
про свою дитину, про її стан здоров'я,
купляє та надає дитині необхідні речі.
У дитини є дитяче ліжко, шафа, коляска,
пляшка для годування, дитячі речі, ліки,
створені умови для проживання дитини,
що в судовому засіданні підтверджено
свідком ОСОБА_8, у якої на теперішній
час проживає відповідач з дитиною.
Також свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2
не вживає алкогольні напої.

Причин не довіряти зазначеному свідку
у суду не має.

Житлово-побутові та
санітарно-гігієнічні умови помешкання,
де проживає відповідач з малолітньою
донькою, задовільні, що підтверджено
актом від 17 вересня 2014 року.

Суд приходить до висновку, що
відповідач в межах своїх здібностей і
фінансових можливостей на теперішній
час забезпечує необхідні умови життя
для своєї дитини, почала змінювати свій
спосіб життя - змінила місце
проживання, залишила співмешканця
ОСОБА_7, з яким зловживала алкогольними
напоями, припинила пиячити.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків. Ухвалюючи
таке рішення, суд має право вирішити
питання про відібрання дитини у
відповідача і передачу органам опіки
та піклування (якщо цього потребують її
інтереси), але не повинен визначати при
цьому конкретний заклад.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
а також те, що позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, аналізуючи зібрані по
справі докази, суд приходить до
висновку, що підстави, зазначені у ст.164
СК України, для позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітньої ОСОБА_6 відсутні (не
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
відсутні факти жорстокого поводження з
дитиною або її експлуатації; відсутні
відповідні медичні висновки, що
відповідач є наркоманом або
алкоголіком), висновок органу опіки та
піклування є недостатньо
обґрунтованим, та таким, що суперечить
інтересам дитини, а тому у задоволені
позову слід відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України, так
як позов позивача, звільненого від
оплати судового збору, залишено без
задоволення, судові витрати слід
віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.8, 11, 12 Закону України
«Про охорону дитинства», ст.ст.60, 63, 141,
150, 164, 166, 180, 181 СК України, ст.ст.174, 209, 214-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову
Куйбишевської районної державної
адміністрації Запорізької області в
інтересах малолітньої ОСОБА_6 про
позбавлення батьківських прав -
відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_2 про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на краще.

Покласти контроль за виконанням
ОСОБА_2 батьківських обов'язків
відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
Куйбишевську районну державну
адміністрацію Запорізької області
(Служба у справах дітей) як орган опіки
та піклування .

Судові витрати по справі -
віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Р.С.Солодовніков