Номер провадження: 22-ц/785/7894/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк»
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 16.07.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ
«УкрСиббанк», за участю третьої особи
ТОВ «Кей-Колект» про визнання
договорів поруки припиненими,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2-4 т. 1), в якому просив
визнати договір поруки № 146169 від 1
жовтня 2007 року, укладений між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_6 припиненим з 11
квітня 2008 року, визнати договір поруки
№ 146080 від 1 жовтня 2007 року, укладений
між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6,
припиненим з 11 квітня 2008 року.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що 1 жовтня 2007 року
між ним та АКІБ «УкрСиббанк» (яке у
подальшому було перейменоване на ПАТ
«УкрСиббанк») було укладено договір
поруки № 146169, за умовами якого він
виступив поручителем перед банком за
виконання ОСОБА_7 договору споживчого
кредиту № 0 та договір поруки №
146080, за умовами якого він виступив
поручителем перед банком за виконання
ОСОБА_5 договору споживчого кредиту №
0. У 2008 році банком було вдвічі
збільшено процентну ставку за
кредитними договорами, щодо яких
позивач виступив поручителем. При
цьому, про таке збільшення позивач
сповіщений не був. З огляду на дану
обставину позивач вважав вищевказані
договори поруки припиненими, у зв'язку
із чим він звернувся за захистом своїх
прав до суду.

В подальшому за клопотанням
представника позивача до участі у
справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на боці відповідачів, було
залучено ТОВ «Кей - Колект».

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
повному обсязі. Представник
відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» проти
задоволення позову заперечував, просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі. Відповідачі - ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились,
про дату, час та місце судового
засідання сповіщались належним чином,
про поважні причини неявки у судове
засідання суду не повідомили.
Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання третя особа
сповіщалась належним чином, в
матеріалах справи міститься заява з
проханням розглянути справу у його
відсутності.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 16.07.2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5,
публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк», за участю третьої особи
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей - Колект» про
визнання договорів поруки припиненими
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ
«УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 16.07.2013 року, в якій просить
рішення суду від 16.07.2013 року змінити.
Викласти в мотивувальній частині
рішення речення: «Таким чином,
підвищення ПАТ «УкрСиббанк» процентів
за договором про надання споживчого
кредиту № 0 та № 00 від 1
жовтня 2007 року є підставою для
припинення поруки позивача за
договором поруки № 146169 від 1 жовтня 2007
року та № 146080 від 1 жовтня 2007 року» в
такій редакції: «Оскільки, позивач
надав свою поруку за кредитними
договорами № 0 та № 00 від 1
жовтня 2007 року, якими було передбачено
збільшення відсоткової ставки та не
має правових підстав для припинення
поруки позивача за договором поруки №
146169 від 1 жовтня 2007 року та № 146080 від 1
жовтня 2007 року», посилаючись на те, що
вважає зазначений висновок суду
помилковим та таким, що не відповідає
вимогам закону та умовам договорів.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

Апеляційну скаргу позивача (а. с. 179-182 т.
1) ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 27.09.2013 року відхилено,
вказана ухвала суду апеляційної
інстанції не скасована та є чинною (а. с.
204-207 т. 1)

В судовому засіданні представник
третьої особи підтримала апеляційну
скаргу, представник позивача
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги. Інші учасники
процесу в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду зміні. При
цьому, судова колегія зазначає, що не
робить висновків стосовно
неоскаржуваної частини рішення суду,
щодо відмови в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є, зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що 1 жовтня 2007 року
між АКІБ «УкрСиббанк» (який у
подальшому змінив назву на ПАТ
«Укрсиббанк», надалі - банк) та ОСОБА_7
було укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 929 000
доларів США з 1 жовтня 2007 року по 1
жовтня 2037 року із сплатою процентів у
розмірі 11,3 % річних.

У відповідності до п. 1.3.2., пп. а) п. 5.2.
цього договору у разі порушення
позичальником кредитної дисципліни
(зокрема, неналежного виконання цього
договору, договорів, за якими надано
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим договором),
встановлена процента ставка може бути
збільшена вдвічі.

1 жовтня 2007 року між банком та позивачем
було укладено договір поруки № 146169,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався перед банком відповідати
за невиконання ОСОБА_7 усіх його
зобов'язань перед банком, що виникли з
договору № 0 від 1 жовтня 2007 року у
повному обсязі, як діючих на момент
укладення цього договору, так і тих, що
можуть виникнути у майбутньому.

1 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_5
було укладено договір про надання
споживчого кредиту № 00,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 931 000
доларів США з 1 жовтня 2007 року по 1
жовтня 2037 року із сплатою процентів у
розмірі 11,3 % річних.

У відповідності до п. 1.3.2., пп. а) п. 5.2.
цього договору у разі порушення
позичальником кредитної дисципліни
(зокрема, неналежного виконання цього
договору, договорів, за якими надано
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим договором),
встановлена процента ставка може бути
збільшена вдвічі.

1 жовтня 2007 року між банком та позивачем
було укладено договір поруки № 146080,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався перед банком відповідати
за невиконання ОСОБА_5 усіх його
зобов'язань перед банком, що виникли з
договору № 00 від 1 жовтня 2007 року у
повному обсязі, як діючих на момент
укладення цього договору, так і тих, що
можуть виникнути у майбутньому.

Листами № 175609 та № 173996 від 22 лютого 2008
року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було попереджено
банком про те, що у разі неналежного
виконання ними умов наведених
кредитних договорів банк за дати
виникнення суми основного боргу
нараховуватиме на суму основного боргу
підвищені проценти, а саме в розмірі
збільшеної вдвічі від діючої
процентної ставки на момент виникнення
такої простроченої суми основного
боргу.

Сторонами не заперечується та
визнається, що у подальшому сума
процентів за договорами про надання
споживчого кредиту № 0 та №
00 від 1 жовтня 2007 року була
збільшена на підставі п. 5.2. цих
договорів, з огляду на що в силу ч. 1 ст. 61
ЦПК України суд вважав цю обставину
доведеною.

Одночасно з цим, у матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що таке
збільшення відсоткової ставки було
узгоджено з позивачем.

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ТОВ «Кей-Колект» було укладено
договір факторингу № 2, відповідно до
умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передало
ТОВ «Кей-Колект» права грошової вимоги,
існуючі або майбутні ПАТ «УкрСиббанк»
до фізичних та юридичних осіб, які
уклали з ПАТ «УкрСиббанк» кредитні
договори та до осіб, які надали
забезпечення виконання зобов'язань цих
фізичних та юридичних осіб. У тому
числі в межах даного договору були
передані від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ
«Кей Колект» права вимоги й до ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Наведена правова позиція міститься
зокрема у постанові Верховного Суду
України від 18 червня 2012 року у справі №
6-73цс12, прийнятій за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України, з огляду на що в силу
ч. 1 ст. 360-7 ЦПК вона є обов'язковою для
всіх суб'єктів владних повноважень при
вирішенні питання щодо припинення
поруки.

Таким чином, підвищення ПАТ
«УкрСиббанк» процентів за договорами
про надання споживчого кредиту №
0 та № 00 від 1 жовтня 2007 року є
підставою для припинення поруки
позивача за договорами поруки № 146169
від 1 жовтня 2007 року та № 146080 від 1
жовтня 2007 року.

Одночасно з цим, у разі невизнання
кредитором права поручителя,
передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на
припинення зобов'язання за договором
поруки таке право підлягає захисту
судом за позовом поручителя шляхом
визнання його права на підставі п. 1 ч. 2
ст. 16 ЦК України.

Дана правова позиція міститься зокрема
у постановах Верховного Суду України
від 21 травня 2012 року у справах
№ 6-20цс11, № 6-69цс11, № 6-88цс11, прийнятих за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, з
огляду на що в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК вона є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень при вирішенні питання щодо
припинення поруки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відповідачем у
справі про визнання поруки припиненою,
або договору поруки припиненим має
бути саме кредитор за договором поруки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Враховуючи той факт, що ПАТ
«УкрСиббанк» передав свої права за
договорами поруки, укладеними між ним
та позивачем згідно договору
факторингу № 2 від 13 лютого 2012 року ТОВ
«Кей-Колект», саме ТОВ «Кей-Колект» є
кредитором за цими договорами поруки.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивачем
пред'явлено вимоги до неналежного
відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Клопотання про заміну відповідача ПАТ
«УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» або
про залучення ТОВ «Кей-Колект» до
участі у справі у якості
співвідповідача позивачем заявлено не
було.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції вважав позовні вимоги,
пред'явлені позивачем до ПАТ
«УкрСиббанк» без залучення до участі у
справі у якості відповідача ТОВ
«Кей-Колект» необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Одночасно з цим суд зауважив, що
позивач не позбавлений права
звернутись до суду з аналогічними
вимогами, пред'явивши їх до кредитора -
ТОВ «Кей-Колект».

За таких обставин, суд першої інстанції
відмовив в задоволенні позову
позивача.

Судова колегія, не роблячи висновків
стосовно неоскаржуваної частини
рішення суду, не погоджується з
висновками суду першої інстанції в
мотивувальній частині стосовно того,
що підвищення ПАТ «УкрСиббанк»
процентів за договорами про надання
споживчого кредиту № 0 та №
00 від 1 жовтня 2007 року є підставою
для припинення поруки позивача за
договорами поруки № 146169 від 1 жовтня 2007
року та № 146080 від 1 жовтня 2007 року,
оскільки, судом першої інстанції не з
цих мотивів ухвалювалося рішення про
відмову в задоволенні позову позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України,
рішення суду складається, зокрема, з
мотивувальної частини із зазначенням
встановлених судом обставин і
визначених відповідно до них
правовідносин; мотивів, з яких суд
вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким; назви статті, її частини,
абзацу, пункту, підпункту закону, на
підставі якого вирішено справу, а також
процесуального закону, яким суд
керувався.

В судовому засіданні встановлено, що
суд першої інстанції дійшов до
висновку, що позивачем пред'явлено
вимоги до неналежного відповідача і
саме з цих підстав відмовив в
задоволенні позову позивачеві,
вважаючи його позовні вимоги
необґрунтованими.

Тому висновки, які не стосуються
мотивів, з яких ухвалювалося рішення не
можуть включатися в мотивувальну
частину рішення, враховуючи також
вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Суд першої інстанції в рішенні суду
зазначив, що позивач не позбавлений
права звернутись до суду з
аналогічними вимогами, пред'явивши їх
до кредитора - ТОВ «Кей-Колект», а тому
при зверненні позивача з таким позовом
до суду до ТОВ «Кей-Колект» про
визнання договорів поруки припиненими,
при розгляді саме цього позову, будуть
встановлюватися обставини щодо
припинення договорів поруки.

За таких обставин, з
мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції підлягає виключенню
висновок, про те, що «таким чином,
підвищення ПАТ «УкрСиббанк» процентів
за договорами про надання споживчого
кредиту № 0 та № 00 від 1
жовтня 2007 року є підставою для
припинення поруки позивача за
договорами поруки № 146169 від 1 жовтня 2007
року та № 146080 від 1 жовтня 2007 року».

Однак, судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги щодо зміни
редакції вказаних висновків суду
першої інстанції та викладення їх в
редакції: «Оскільки, позивач надав свою
поруку за кредитними договорами №
0 та № 00 від 1 жовтня 2007 року,
якими було передбачено збільшення
відсоткової ставки та не має правових
підстав для припинення поруки позивача
за договором поруки № 146169 від 1 жовтня
2007 року та № 146080 від 1 жовтня 2007 року» з
підстав вказаних вище, оскільки ці
обставини повинні встановлюватися по
справі за позовом до належного
відповідача.

Таким чином, на підставі викладеного,
судова колегія, не роблячи висновків
стосовно неоскаржуваної частини
рішення, частково погоджується з
доводами апеляційної скарги та,
враховуючи доводи апеляційної скарги,
вважає, що рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16.07.2013 року
підлягає зміні, а з мотивувальної
частини рішення підлягає виключенню
висновок суду про те, що «таким чином,
підвищення ПАТ «УкрСиббанк» процентів
за договорами про надання споживчого
кредиту № 0 та № 00 від 1
жовтня 2007 року є підставою для
припинення поруки позивача за
договорами поруки № 146169 від 1 жовтня 2007
року та № 146080 від 1 жовтня 2007 року».

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ
«УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 16.07.2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ
«УкрСиббанк», за участю третьої особи
ТОВ «Кей-Колект» про визнання
договорів поруки припиненими змінити.

Виключити із мотивувальної
частини рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16.07.2013 року
висновок про те, що таким чином,
підвищення ПАТ «УкрСиббанк» процентів
за договорами про надання споживчого
кредиту № 0 та № 00 від 1
жовтня 2007 року є підставою для
припинення поруки позивача за
договорами поруки № 146169 від 1 жовтня 2007
року та № 146080 від 1 жовтня 2007 року.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич