У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЧУЖІ Ю.Г.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю представника органу ДВС
Мартина М.М. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгороді
цивільну справу за поданням заступника
начальника Відділу державної
виконавчої служби Іршавського
районного управління юстиції
Закарпатської області Худанича Івана
Михайловича про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон громадянина
України ОСОБА_3, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Іршавського районного
суду від 3 липня 2014 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 оскаржив ухвалу Іршавського
районного суду від 03.07.2014, якою
задоволено подання заст. начальника
ВДВС Іршавського РУЮ Закарпатської
області Худанича І.М. про тимчасове
обмеження апелянта у праві виїзду за
кордон до виконання зобов'язань,
покладених виконавчими документами.
Апелянт вказує на необґрунтованість
подання держвиконавця та ухвали суду,
оскільки власне він не є боржником у
виконавчому провадженні, а докази
ухилення його від виконання боргових
зобов'язань, які є у ВАТ «Іршавський
комбінат хлібопродуктів», відсутні.
Просить ухвалу скасувати, у
задоволенні подання - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника органу ДВС Мартина М.М.,
який апеляцію не визнав, розглянувши
відповідно до ст. 305 ч. 2 ЦПК України
справу у відсутність ОСОБА_3,
обговоривши доводи учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до такого.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив з того, що боржником
ОСОБА_3 не виконані рішення суду, він
ухиляється від виконання покладених на
нього судовими рішеннями зобов'язань, а
тому наявні підстави для встановлення
тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за кордон. Однак, погодитись із
таким судовим рішенням не можна.

24.06.2014 заст. начальника ВДВС
Іршавського РУЮ Худанич І.М. звернувся
до суду із погодженим із начальником
органу ДВС Мартином М.М. поданням про
встановлення тимчасового обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон - до
виконання зобов'язань, покладених
виконавчими документами. (а.с. 1-4).
Подання мотивувалося тим, що на
виконанні у органі ДВС перебуває
зведене виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
документів про стягнення коштів з ВАТ
«Іршавський комбінат хлібопродуктів»,
а саме: виконавчих листів, виданих
Закарпатським окружним
адміністративним судом: № 2а-0770/2711/11,
виданого 01.12.2011 про стягнення на
користь Управління ПФУ в Іршавському
районі 3708,15 грн боргу; № 2а-4721/10/0770,
виданого 15.04.2011 про стягнення на
користь ЗТУ Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку 4500,00
грн штрафних санкцій; № 2а-1209/10/0770,
виданого 01.09.2011 про стягнення на
користь ЗТУ НКЦПФР 17000,00 грн штрафних
санкцій; № 2а-1559/10/0770, виданого 01.09.2010 про
стягнення на користь ЗТУ НКЦПФР 2550,00
грн штрафних санкцій; № 2а-0770/1083/11,
виданого 31.10.2011 про стягнення на
користь ЗТУ НКЦПФР 17000,00 грн штрафних
санкцій; № 2а-0770/582/2012, виданого 05.06.2012
про стягнення на користь ЗОВ Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності 1160,88 грн боргу;
наказу № 3/54, виданого Господарським
судом Закарпатської області про
стягнення на користь держави 3639,49 грн
боргу. Держвиконавцем своєчасно були
відкриті виконавчі провадження за
указаними виконавчими документами,
копії відповідних постанов були
направлені боржнику для виконання,
були зроблені запити до відповідних
установ щодо наявності у боржника
грошових коштів, нерухомого та
рухомого майна, прийняті рішення про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони його відчуження.
Держвиконавець одержав відомості, що
грошових коштів та нерухомого майна у
боржника немає, за підприємством
зареєстровані вантажний автомобіль,
трактор та причіп, виконавець оголосив
розшук цього майна, що, однак,
результату не дало. ОСОБА_3 є керівником
ВАТ «Іршавський комбінат
хлібопродуктів». Посилаючись на ці
обставини, вказуючи на те, що
використав усі можливі заходи для
примусового виконання судових рішень,
а боржником протягом понад рік не вжиті
заходи для виконання судових рішень,
посилаючись на право ставити питання
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон щодо
керівника боржника - юридичної особи,
держвиконавець просив встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянину України
ОСОБА_3 до виконання зобов'язань,
покладених виконавчими документами.

У справі наявні виконавчі документи, на
які вказував у поданні держвиконавець,
відповідні постанови, що відображають
виконавчі дії, в т.ч., накладення арешту
на кошти, майно боржника та оголошення
заборони його відчуження, докази
звернення держвиконавця із запитами
про надання інформації щодо наявності
у ВАТ «Іршавський комбінат
хлібопродуктів» грошових коштів,
нерухомого та рухомого майна,
відповіді про відсутність грошових
коштів та нерухомого майна (а.с. 6-30, 32, 33,
37). На запит щодо наявності у боржника
транспортних засобів та
сільськогосподарської техніки
держвиконавець одержав інформацію про
те, що за ВАТ «Іршавський комбінат
хлібопродуктів» зареєстровані
вантажний автомобіль «ЗИЛ ММЗ 554», д/н
НОМЕР_3, трактор колісний «ЮМЗ-6», д/н
НОМЕР_2, і причіп «2 ПТС-4», д/н НОМЕР_4 (а.с.
34, 39, 41). Постановами від 22.11.2013 оголошено
розшук указаних транспортних засобів і
сільськогосподарської техніки (а.с. 38,
40). У процесі вчинення виконавчих дій у
зведеному виконавчому провадженні
держвиконавець при виїзді на місце
знаходження боржника ВАТ «Іршавський
комбінат хлібопродуктів» склав акт від
15.08.2013, яким встановив, що підприємство
не працює і не здійснює будь-яку
діяльність більше 5-ти років (а.с. 31), та
акт від 18.11.2013, яким встановив, що
будь-якого рухомого чи нерухомого
майна, на яке можливо звернути
стягнення, на території підприємства
не виявлено (а.с. 36). За наявними в ЄДРПОУ
даними ОСОБА_3 є керівником
підприємства (а.с. 42).

Таким чином, держвиконавець
обґрунтовано зазначив у поданні про
вжиття передбачених законом і можливих
заходів для примусового виконання
судових рішень, дії держвиконавця
вказують на виконання ним своїх
обов'язків.

У процесі здійснення виконавчого
провадження держвиконавець має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням (ст. 11
ч. 3 п. 18 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 6 ч. 1 п. 5, ч. 2 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»).
Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень вирішується
судом за поданням держвиконавця,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби. Предметом
доказування при вирішенні подання є
саме факт (факти) умисних винних дій,
спрямованих на ухилення боржника від
виконання зобов'язань за умови
об'єктивної спроможності божника
виконувати зобов'язання, відсутності
перешкод для цього. У даному випадку
йдеться про такі дії, що вчиняються
керівником боржника - юридичної особи з
метою ухилення від виконання
зобов'язань цією юридичною особою,
наприклад, приховування майна, коштів,
документів, порушення умов щодо арешту
майна та заборони його відчуження,
створення інших перешкод для виконання
рішення.

Між тим, у поданні держвиконавця не
наведено обґрунтування щодо
конкретних дій ОСОБА_3 як керівника
боржника - юридичної особи, спрямованих
на ухилення від виконання судових
рішень, не подано відповідних доказів,
оскільки документи, що перераховані у
поданні та додані до нього, такими
доказами не є. При апеляційному
розгляді справи встановлено, що
доказів вчинення ОСОБА_3 дій,
спрямованих на ухилення ВАТ
«Іршавський комбінат хлібопродуктів»,
який не має ніякого майна, від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовими рішеннями, у справі
немає, що у судовому засіданні визнав і
представник органу ДВС Мартин М.М., який
у межах подання, що розглядалося, не
навів конкретних фактів щодо цього. Не
обґрунтував такими доказами свою
ухвалу від 03.07.2014 (а.с. 46-51) і суд першої
інстанції, який замість цього тільки
відтворив зміст подання, процитував
положення законодавства та зробив
голослівний висновок про ухилення
«боржника ОСОБА_3» від виконання
рішення суду. Суд всупереч як
обставинам справи, так і змісту подання
держвиконавця, кваліфікував боржником
ОСОБА_3, а не підприємство, щодо якого
ухвалювалися судові рішення.

Доводи апелянта про те, що суд порушив
вимоги закону і не вмотивував належним
чином свого рішення заслуговують на
увагу. Сама по собі наявність у
юридичної особи заборгованості за
виконуваним судовим рішенням за
відсутності інших відповідних доказів
не свідчить про ухилення боржника від
виконання зобов'язання та не є
підставою для обмеження у праві виїзду
її керівника за межі України. Посилання
на процесуальні норми та на Закони
України «Про виконавче провадження» і
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» хоч і
відповідають характеру вирішуваного
питання, проте, не є достатнім
обґрунтуванням для обмеження
громадянина України у праві виїзду за
кордон. Крім того, за вищенаведених
обставин обмеження керівника боржника
- юридичної особи у праві виїзду за
кордон не досягає мети, із якою
вирішується таке питання, а саме -
реального виконання судових рішень.

Відтак, з урахуванням положень ст.ст. 10,
11, 57-60 ЦПК України, вимог ст.ст. 212-215
цього Кодексу щодо законності і
обґрунтованості судового рішення, суд
першої інстанції не мав підстав для
задоволення подання держвиконавця, а
тому постановив незаконну ухвалу, яку
на підставі ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України
слід скасувати, у задоволенні подання -
відмовити.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 2, ст. 312 ч. 1 п. 2,
ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити,
ухвалу Іршавського районного суду від 3
липня 2014 р. скасувати, у задоволенні
подання заступника начальника Відділу
державної виконавчої служби
Іршавського районного управління
юстиції Закарпатської області
Худанича Івана Михайловича про
тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_3 за кордон -
відмовити.

Стягнути з Відділу ДВС Іршавського
райуправління юстиції на користь
ОСОБА_3 у відшкодування сплаченого
судового збору 121,80 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді