Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

29.09.2014 року Лисичанський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді
Чернобривко Л.Б.,

при секретарі судового засідання
Дьоміновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лисичанську
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Анлег»
до ОСОБА_1, треті особи - Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Партнер», Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» про
стягнення суми боргу за кредитним
договором ,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення суми боргу за кредитним
договором , з посиланням на те, що 20
квітня 2007 року між АКБ
«Індустріалбанк» та відповідачем було
укладено кредитний договір №
КRCК/0411/217/07, за умовами якого
позичальник отримав у користування
кошти на споживчі цілі в розмірі 18 000
грн., строком з 20 квітня 2007 року по 25
березня 2010 року.

На захист майнових інтересів між АКБ
«Індустріалбанк» та ЗАТ «Страхова
компанія «Партнер» (правонаступником
якого є ПрАТ «Страхова компанія
«Партнер»), 01 листопада 2007 року був
укладений договір № 5942/2-12
добровільного страхування фінансових
ризиків, зокрема фінансовий ризик, що
походить із кредитного договору №
КRCК/0411/217/07.

Станом на 28 грудня 2010 року загальна
заборгованість відповідача перед
банком становила 9330,63 грн.

28 грудня 2010 року між ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» та ТОВ «Анлег» був
укладений договір № 0400/02/10
відступлення права вимоги за
договорами добровільного страхування
фінансових ризиків та кредитними
договорами, відповідно до яких
первісний кредитор передає (відступає)
новому кредитору право вимоги боргу за
зобов'язаннями, які виникли з
кредитного договору № КRCК/0411/217/07 від 20
квітня 2007 року. Сума заборгованості,
право вимоги якої відступилося
становить 8088,56 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, в якій просив справу розглянути
без його участі, позов підтримав, проти
заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась,подала заяву про розгляд
справи без її участі, позов не визнала,
посилаючись на те, що оскільки договір
між сторонами був укладений 20 квітня
2007 року на строк до 25 березня 2010 року,
то трирічний строк даності закінчився
25 березня 2013 року . Заміна сторони у
зобов»язаннях не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності. Відповідно до ст. 257 ЦК
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги. Загальна позовна
давність встановлюється у три роки, до
штрафів та пені встановлений річний
строк позовної давності ( ст. 258 ЦК
України). Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Тому наполягала на застосуванні
строку позовної давності

Представник третьої особи -
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Партнер» у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причину неявки суд
не повідомив.

Представник третьої особи -
Акціонерний комерційний банк
«Індустріалбанк» у судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву, в якій
просив справу розглянути без його
участі.

У судовому засіданні досліджені
докази: копія витягу з ЄДР юридичних
осіб та фізичний осіб-підприємців,
копія реєстрації в Держаній
реєстраційній службі, наказ №1 від 09
листопада 2010 року по ТОВ «Анлег»; копію
кредитного договору від 20 квітня 2007
року № KRCK/0411/214/07; копія реєстру № 607
від 05.05.2008 року до договору страхування
по укладених кредитних угодах, витяг з
особового рахунку відповідача; копію
договору № 5942/2/12 від 01 листопада 2007
року добровільного страхування
фінансових ризиків; копію договору про
відступлення права вимоги за
договорами добровільного страхування
фінансових ризиків та кредитними
договорами від 28 грудня 2010 року №
0400/02/10, копія додатку № 1 до договору №
0400/02/10 від 28.12.2010 року, копія додатку № 2
до договору № 0400/02/10 від 28.12.2010 року,
копія платіжного доручення № 11 від
28.12.2010 року.

Дослідивши наявні в матеріалах
письмові докази, встановивши на їх
підставі фактичні обставини та
характер спірних правовідносин між
сторонами спору, визначивши правові
норми, що підлягають застосуванню, суд
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, 20 квітня 2007 року між
АКБ «Індустріалбанк» та відповідачем
було укладено кредитний договір №
КRCК/0411/217/07, відповідно до якого
відповідач отримала в кредит грошові
кошти в розмірі 18 000 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами з розрахунку 9 % річних, строком
з 20 квітня 2007 року по 25 березня 2010 року
включно, на споживчі цілі (а.с.13-17).

01 листопада 2007 року між АКБ
«Індустріалбанк» та ЗАТ «Страхова
компанія «Партнер» було укладено
договір добровільного страхування
фінансових ризиків № 5942/2-12, відповідно
до п. 1.3 страховик здійснював
страхування фінансових ризиків
страхувальника, які походили із
кредитних договорів, які укладені та
будуть укладені між страхувальником
та контрагентами. Також відповідно до
п. 1.2 страховик зобов'язувався при
настанні страхових випадків виплатити
страхове відшкодування страхувальнику
в межах страхової суми, за кожною
конкретною угодою, яка зазначена у
графі № 27 реєстру (а.с.50-57).

28 грудня 2010 року між ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» та ТОВ «Анлег» було
укладено договір відступлення права
вимоги за договорами добровільного
страхування фінансових ризиків та
кредитними договорами № 0400/02/10,
відповідно до умов якого, первісний
кредитор відступає новому кредитору
право вимоги боргу за зобов'язаннями,
які зокрема виникли з кредитного
договору № КRCК/0411/217/07 від 20 квітня 2007
року, в загальній сумі 8088,56 грн.(а.с.61-63).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим права фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється у три роки. Для окремих
видів вимог законом встановлена
спеціальна позовна давність. Частина
друга ст. 258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки ( штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов»язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ст. 267 ч.3 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленої до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Як уже зазначалось вище 20 квітня 2007
року між АКБ «Індустріалбанк» та
відповідачем було укладено кредитний
договір № КRCК/0411/217/07, за умовами якого
позичальник отримав у користування
кошти на споживчі цілі в розмірі 18 000
грн., строком з 20 квітня 2007 року по 25
березня 2010 року.

З позовом про стягнення
заборгованості по кредитному договору
позивач звернувся 07.07.2014 року, тобто
після спливу строк позовної давності .
Відповідач подала заяву про
застосування по спору позовну
давність.

Виходячи з вищезазначеного, суд
вважає, що у позові позивачу слід
відмовити за спливом строку для
пред»явлення позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 212 - 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Анлег» до
ОСОБА_1, третя особа - Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Партнер», Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок не повернення
кредиту відмовити у зв'язку зі спливом
позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Лисичанський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні - протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано, або у
разі подання апеляційної скарги - після
розгляду справи апеляційним судом,
якщо рішення не скасоване.

Суддя
Л.Б. Чернобривко