Ухвала

іменем україни

04 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення коштів та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання
договору недійсним, відшкодування
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 06 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 23
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4) звернувся до суду з указаним
позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів
у вигляді штрафних санкцій - пені за
договором від 01 грудня 2012
року № СХ 1929 у сумі 1 340 грн 53 коп., з
підстав, передбачених ст. ст. 525, 526, 611, 629
ЦК України.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що ним було виконано зобов'язання щодо
виготовлення фірмою «Імекс», яку він
представляє, металопластикових вікон
за вищевказаним договором, однак після
завершення робіт відповідач ОСОБА_5
відмовилася від прийняття виконаних
робіт, чим порушила п. 1.2 договору від 01
грудня 2012 року № СХ 1929,
відповідно до якого замовник
зобов'язується оплатити та прийняти
готовий виріб і роботу згідно з умовами
цього договору. Крім того, договором
передбачено обов'язок замовника
сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від
вартості договору в разі неможливості
здійснення установки виробів з вини
замовника.

Не погоджуючись із позовом ФОП ОСОБА_4,
у січні 2014 року ОСОБА_5
звернулася до суду з зустрічним
позовом про визнання недійсним
договору від 01 грудня 2012 року,
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 7 тис. грн та витрат на правову
допомогу у сумі 5 тис. грн.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5
обґрунтовувала тим, що ФОП ОСОБА_4
шахрайськими діями з надання
недостовірної інформації, ненаданням
креслень вікон, навмисно приховуючи
інформацію, не надавши можливості
ознайомитися з договорами в повному
обсязі, ввів її в оману щодо умов
укладання договору та порушив її права
як споживача. Зокрема, договір укладено
із обмеженням її права на одержання
необхідної інформації про умови
кредитування, а ФОП ОСОБА_4,
використовуючи нечесну підприємницьку
практику шляхом введення її в оману
щодо умов виготовлення вікон, фактично
поставив її в таке становище, що вона
була змушена підписати вказаний
договір.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 06 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
23 вересня 2014 року, позов ФОП ОСОБА_4
задоволено, в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати судові рішення судів першої
й апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову ФОП
ОСОБА_4 відмовити, а її зустрічний позов
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_4, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, дослідивши
докази у справі і надавши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а також врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з
доведеності вказаних позовних вимог та
наявності правових підстав,
передбачених ст. ст. 11, 15, 16,
526, 527, 612 ЦК України, для стягнення з
ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_4 1 340 грн 53
коп. пені в результаті порушення умов
договору від 01 грудня 2012 року № СХ 1929 та
невиконання взятих за цим договором
зобов'язань.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5, суд відповідно до вимог
ст. 11 ЦПК України в межах заявлених
позовних вимог обґрунтовано виходив з
недоведеності цього позову та
відсутності правових підстав,
передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України,
для визнання недійсним оспорюваного
договору від 01 грудня 2012 року № СХ 1929.

При цьому суд виходив з того, що під час
розгляду справи ОСОБА_5
пояснила, що при укладенні 01 грудня 2012
року як договору № СХ 1929, так і
кредитного договору, вона не була
позбавлена можливості ознайомитися з
їхніми умовами, перед тим як поставити
власний підпис, вона ознайомилася зі
змістом цих договорів, а також
підтвердила, що заміри для
виготовлення вікон були зроблені в її
присутності та що на схемі заміру вікон
стоїть саме її підпис.

Крім того, суд правильно врахував, що
ОСОБА_5 не надано суду доказів на
підтвердження того, що ФОП ОСОБА_4 ввів
її в оману та фактично змусив підписати
оспорюваний договір, що вона була
позбавлена можливості ознайомитися як
з договором від 01 грудня 2012 року № СХ
1929, так і з кредитним договором, що вона
не усвідомлювала, що укладає договір на
невигідних для себе умовах.

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав вважати договір від 01 грудня 2012
року № СХ 1929 таким, що укладений під
впливом помилки чи внаслідок обману, а
отже, він є чинним.

Вимог про визнання недійсним
кредитного договору позивачем у цій
справі не заявлено.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і надав
їм належну оцінку, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 06 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 23
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

В.М. Коротун