АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6903/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Перекопський М. М. Доповідач -
Гайдук В.І.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Ремеза В.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
Ініціативи»

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ТОВ "Кредитні
ініціативи" звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилався на те, що між ТОВ
«ПростоФінанс» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №6, відповідно
до якого ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 46500,00 грн. строком до 10 серпня 2012
року для придбання автотранспортного
засобу марки ВАЗ 21101 зі сплатою
процентів у розмірі 12,5% річних. У
зв'язку з невиконанням своїх
зобов'язань за кредитним договором
виникла заборгованість, яку відповідач
добровільно не погашає, тому позивач,
якому ТОВ «Простофінанс» за договором
від 18 травня 2012 року відступило право
вимоги за вказаним кредитним
договором, просив суд стягнути на свою
користь з ОСОБА_2 заборгованість у
розмірі 60789,94 грн. (з яких: тіло кредиту -
41838,50 грн.; відсотки - 14194,71 грн.; комісія -
2301,75 грн.) та судові витрати (а.с. 2-3).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено в повному обсязі (а.с. 48-49).

В апеляційній скарзі ТОВ "Кредитні
ініціативи" посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування з
прийняттям нового про задоволення
позовних вимог (а.с. 70-73).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
перестав виконувати умови договору у
червні 2009 року, а позивач звернувся до
суду з пропуском позовної давності без
поважних причин, що у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 258, ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Проте повністю з такими висновками
суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 30
липня 2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № 6. Відповідно до умов
даного договору ТОВ «ПростоФінанс»
надало, а відповідач одержав у кредит
грошові кошти в розмірі 46500 грн. зі
сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном
повернення кредиту 10 серпня 2012 року
(а.с. 6-8).

Згідно до умов укладеного кредитного
договору (п. 2.5, п.3.1) виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань з повернення кредиту
здійснюється шляхом сплати щомісячних
платежів відповідно до графіку
платежів, який є складовою частиною
договору. При цьому погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За умовами кредитного договору (п. 2.5,
п.3.1) позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами (щомісячними платежами) в
розмірі та в строки, визначені графіком
повернення кредиту та щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом, а також встановлено
відповідальність за порушення графіку
повернення кредиту та процентів за
користування ним.

Оскільки, умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
(щомісячними платежами), початок
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

У зв'язку з наведеним висновок суду
про початок перебігу позовної давності
з червня 2009 року - з дати останнього
здійсненого відповідачем платежу за
кредитом, ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права.

Враховуючи те, що позивач 23 жовтня 2013
року звернувся із даним позовом до
Центрально-міського районного суду м.
Горлівки (а.с. 75), та після повернення
позовної заяви (а.с. 85), направив її у
Павлоградський міськрайоний суд
Дніпропетровської області, три річний
строк позовної давності за вимогами з
листопада 2010 року, або з 39 платежу
(відповідно до графіку щомісячних
платежів) пропущено не було.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
кредитним договором № 6 від 30
липня 2007 року за період з 10 листопада 2010
року у розмірі - 31596,64 грн., яка включає:
заборгованість за тілом кредиту - 20474,10
грн.; заборгованість за відсотками -
9588,04 грн. (435,82 грн. * 22 платежа);
заборгованість з комісії - 1534,50 грн. (69,75
грн. * 22 платежа).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 червня 2014 року - скасувати
та прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» заборгованість за
кредитним договором № 6 від 30
липня 2007 року, яка становить - 31596,64 грн.,
з яких: заборгованість за кредитом -
20474,10 грн.; заборгованість по процентам
за користування кредитом 9588,04 грн.;
заборгованість по комісії - 1534,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» у рахунок повернення
судових витрат по справі - 315,97 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: