АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/3257/14
Головуючий 1 інст. -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного

суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді
Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного
суду м. Харкова від 24 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договору
частково недійсним, визнання майна
особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3,
який при розгляді справи уточнила та в
остаточному варіанті просила на
підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України визнати
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 22.12.2011 р. між продавцями
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 як
одноособового покупця, недійсним в
частині зазначення про згоду ОСОБА_4 на
придбання квартири ОСОБА_3 за особисті
кошти в особисту приватну власність та
в частині зазначення в ньому покупцем
ОСОБА_3 та визнати покупцем вказаної
квартири її, ОСОБА_4 Також просила
визнати за нею право особистої
приватної власності на вказану
квартиру.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що зазначена квартира була придбана
хоча й під час перебування у шлюбі з
відповідачем, але за належні їй
особисто кошти, які залишилися від
продажу належної їй на праві власності
іншої квартири АДРЕСА_2 в еквіваленті
50000 доларів США.

Зазначала, що для поліпшення умов
проживання своїх двох вона бажала
купити квартиру більшою площею,
підібрала спірну квартиру для свого
проживання з ними і здійснювала
попередні відповідні дії для
подальшого укладення договору
купівлі-продажу у нотаріальному
порядку.

За вимогою ОСОБА_3 (який забрав належні
їй кошти та погрожував не віддати їх,
якшо вона не погодиться з тим, щоб
квартира була придбана на його ім'я та з
зазначенням, що придбана за його
особисті кошти) 21.12.2011 р. був укладений
договір позики-завдатку з одним з
продавців спірної квартири -ОСОБА_7, а
22.12.2011 р. - оспорюваний договір
купівлі-продажу квартири.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав,
посилаючись на те, що спірна квартира
придбана за його особисті кошти.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 24.03.2014 р. позов ОСОБА_4
задоволено: визнано договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_3, укладеного
22.12.2011 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з
однієї сторони, та ОСОБА_3 з іншої
сторони, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, недійсним
в частині зазначення про згодуОСОБА_4
на придбання квартири ОСОБА_3 за
особисті кошти в особисту приватну
власнють та в частині зазначення в
ньому покупцем ОСОБА_3 та визнано
покупцем вказаної квартири ОСОБА_4

Визнано квартиру АДРЕСА_3 об'єктом
особистої приватної власності ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 на користьОСОБА_4
судові витрати у розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленим, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення районного
суду та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Вказує, що районним судом не
враховано, що кошти від продажу
належної ОСОБА_4 АДРЕСА_4 були
витрачені на купівлю іншої квартири
АДРЕСА_5 на ім'я батька позивачки, і яка
з листопада 2012 р. належить останній за
договором дарування.

Зазначає, що судом першої
інстанції не надана належна правова
оцінка протиріччям в поясненнях
свідків, а також нотаріально
посвідченій заяві ОСОБА_4 від 22.12.2011 р.
до компетентних органів.

В судовому засіданні
апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив,
що не заперечує проти визнання за ним
та ОСОБА_4 права власності по 12 частині
спірної квартири.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_4 просить відхилити її за
необґрунтованістю, оскільки її доводи
були розглянуті районним судом, яким
надана вірна правова оцінка.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що скарга задоволенню
не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимогч.1 ст.. 303
ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що кошти на придбання
спірної квартири були тільки у
позивачки, яка також здійснювала дії
по пошуку спірної квартири, і насправді
є покупцем цієї квартири, а
відповідачем ОСОБА_3 не надано
достовірних доказів придбання
вказаної квартири за належні йому
особисто грошові кошти.

Судова колегія вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах закону.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 ЦК
України,якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

За правилами ст. 217 ЦК України
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому.

При вирішенні спору про визнання
договору купівлі-продажу спірної
квартири недійсним із підстав, що
покупцем є інша особа, районним судом
за правилами вказаних норм закону
установлено, що фактично зазначене
майно було передбачено за кошти ОСОБА_4
та для неї, і інших підстав для
визнання даної угоди недійсною немає.
Тому указаний договір відповідно до
ст. 235 ЦК України судом першої
інстанції правильно визнаний
недійсним лише в частині, що стосується
покупця, і покупцем за цим договором
визнана ОСОБА_4, за рахунок коштів якої
і для якої фактично укладався цей
договір.

Відповідачем ОСОБА_3 не надано як до
суду першої так і апеляційної
інстанції доказів, які відповідно до
ст.ст. 56-60 ЦПК України свідчили б про
наявність у нього особистих грошових
коштів , достатніх для придбання
вищевказаної квартири.

При цьому судом першої інстанції
на підставі наданих сторонами доказів
зроблений обґрунтований висновок про
те, що ОСОБА_4 написала заяву що
квартира покупається за особисті кошти
ОСОБА_3, під впливом психічного тиску
останнього.

Доводи апеляційної скарги по суті
є правовою позицією ОСОБА_3 в суді
першої інстанції, яким цим доводам дана
належна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського
районного суду м. Харкова від 24 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: