У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Іваненко
Ю.Г.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості
за кредитним договором; за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про стягнення коштів, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 19 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 25 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 07
листопада 2007 року між Товариством з
обмеженою відповідністю «Український
промисловий банк» (далі - ТОВ
«Укрпромбанк») та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір № 983/ФК-07, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
розмірі 5900 грн зі сплатою 24,5 % річних
строком до 06 листопада 2009 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український
промисловий банк», ПAT «Дельта банк»
та Національним Банком України (далі -
НБУ) укладено договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань,
згідно з яким ТОВ
«Укрпромбанк» передало (відступило)
ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

ОСОБА_6 належним чином не виконав взяті
на себе зобов'язання, тому станом на 02
липня 2012 року утворилась
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 9798 грн 32 коп., з якої: сума
заборгованості за кредитом - 5900 грн,
сума заборгованості за відсотками - 3898
грн 32 коп.

18 липня 2013 року боржником сплачено
банку 9798 грн 32 коп. заборгованості за
кредитним договором.

ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з
ОСОБА_6 інфляційне нарахування та 3 %
річних, що нараховані банком за
неналежне та невчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором від
07 листопада 2007 року № 983/ФК-07 та за
рішенням суду про стягнення
заборгованості від 23
грудня 2008 року у справі на загальну
суму 2154 грн 84 коп.

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому
зазначав, що влітку 2013 року дізнався, що
на його автомобіль Першим відділом
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції накладено
арешт у межах виконавчого провадження
за виконанням рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 жовтня 2012 року.

Враховуючи відсутність правових
підстав для сплати ОСОБА_6 на користь
ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів у
розмірі 10 0212 грн 92 коп., ОСОБА_6
просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на
свою користь зазначену суму.

Рішенням Луцького районного суду
Волинської області від 19 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 25 квітня 2014 року, у задоволенні
позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк»
на користь ОСОБА_6 безпідставно
сплачені кошти у розмірі 2185 грн 12 коп. У
іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Встановлено, що 07 листопада 2007 року між
ТОВ «Укрпромбанк» та

ОСОБА_6 укладено кредитний договір №
983/ФК-07, відповідно до умов якого
останній отримав кредит у розмірі 5900
грн зі сплатою 24,5 % річних строком до 06
листопада 2009 року № (а.с. 5−?10).

На підставі договору від 30 червня 2010
року ТОВ «Укрпромбанк» передало ПАТ
«Дельта Банк» активи кредитних
зобов'язань, у тому числі і щодо
кредитного договору від 07 листопада 2007
року № 983/ФК-07 (а.с. 135−?140).

У п. п. 4.8.1, 4.8.2 договору від 30 червня 2010
року передбачено, що ПАТ «Дельта Банк»
письмово повідомляє боржників про
передачу права вимоги за кредитними
договорами шляхом направлення
спільного повідомлення впродовж п'яти
робочих днів з дати укладення договору.
Вказані повідомлення мають бути
направлені рекомендованими листами зі
зворотними повідомленнями про
вручення або цінним листом з описом
вкладення.

01 серпня 2012 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 07 листопада

2007 року № 983/ФК-07 у розмірі 9798 грн 32 коп.,
з якої: сума заборгованості за кредитом
- 5900 грн, сума заборгованості за
відсотками - 3898 грн 32 коп.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 жовтня 2012 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Дельта Банк» 9798 грн 32 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 07 листопада 2007 року 983/ФК-07. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, із
зустрічним позовом про стягнення
коштів і заявою про поворот виконання
заочного рішення, зазначаючи, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 грудня 2008 року
кредитний договір між ним та ТОВ
«Укрпромбанк» розірвано, на користь
ТОВ «Укрпромбанк» з нього
стягнуто 7613 грн 20 коп. заборгованості
за кредитним договором, 76 грн 13 коп.
судового збору і 30 грн витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.
Однак у зв'язку з примусовим виконанням
заочного рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 жовтня 2012 року він
повторно сплатив за тим же кредитним
договором 9798 грн 23 коп. заборгованості,
214 грн 60 коп. судового збору, 1 001 грн 29
коп. та 100 грн виконавчого збору та
витрат на виконавче провадження.

Просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» 10 012
грн 92 коп. та допустити поворот
виконання заочного рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 жовтня 2012 року.

При вирішенні спору суди керувалися
тим, що рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 23 грудня 2008 року позов
ТОВ «Укрпромбанк» задоволено,
кредитний договір від 07 листопада
2007 року № 983/ФК-07 розірвано та
стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку 7613
грн 20 коп. заборгованості, тому з ПАТ
«Дельта Банк» належить стягнути 2185 грн
12 коп. безпідставно набутих коштів.

Із такими висновками погодитися не
можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Суди не звернули уваги, що рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 грудня 2008 року
позов ТОВ «Укрпромбанк» задоволено,
кредитний договір від 07 листопада 2007
року № 983/ФК-07, укладений між ТОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_6, розірвано і з
боржника стягнуто 7613 грн 20 коп.
заборгованості.

Відповідно до ч. 2. ст. 368 ЦПК України у
редакції, що була чинною на час
ухвалення зазначеного рішення і
набрання ним законної сили, за кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, за заявою осіб, на користь яких
воно ухвалено, видавався один
виконавчий лист.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» у редакції, що
була чинною на час ухвалення рішення і
набрання ним законної сили, виконавчі
листи та інші судові документи могли
бути пред'явлені до виконання протягом
трьох років

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області

від 23 грудня 2008 року набрало законної
сили відповідно до ст. 223 ЦПК України, з
урахуванням вимог ч. 1 ст. 294 ЦПК України,
в редакції, чинній на час ухвалення
рішення, після закінчення
десятиденного строку подання заяви про
апеляційне оскарження, тобто 02 січня 2009
року.

Отже, трирічний строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання сплив 02
січня 2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 ЦПК України на
час набуття ПАТ «Дельта Банк» права
вимоги за кредитним договором усі дії,
вчинені в цивільному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
так само, як вони були обов'язкові для
особи, яку він замінив.

Порядок заміни сторони у виконавчому
провадженні врегульовано у

ст. 8 Закону України «Про виконавче
провадження» та правова позиція
Верховного Суду України з цього
приводу висловлена в постанові

№ 6-122цс13 від 22 листопада 2013 року.

Суди не перевірили, чи отримувало ТОВ
«Укрпромбанк» або його правонаступник
ПАТ «Дельта Банк» виконавчий лист на
виконання рішення суду від 23 грудня 2008
року, чи звертали його до примусового
виконання, а відтак передчасно зробили
висновок про зарахування зі сплаченої
ОСОБА_6 заборгованості, встановленим
заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 жовтня 2012 року.

Кошти сплачені ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Дельта Банк» на виконання заочного
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 жовтня 2012
року, що підтверджується постановою
про закінчення виконавчого
провадження від 19 червня 2013 року та
відповідними платіжними дорученнями
(а. с. 54б, 54в, 70, 71). Але це рішення
скасовано ухвалою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 жовтня 2013 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області

від 19 лютого 2014 року у позові ПАТ
«Дельта Банк» відмовлено.

Разом з тим, не врахувавши, що ОСОБА_6
виконав рішення суду, що у наступному
було скасоване, а у задоволенні
позовних вимог відмовлено, суди не
застосували вимоги ч. 2 ст. 380 ЦПК
України про поворот виконання, хоча
суди наділені такими повноваженнями.
Крім того, відповідна заява була надана
ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що суди
обґрунтовано відмовили ПАТ «Дельта
Банк» у позові, так як рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 грудня 2008 року
кредитний договір від 07 листопада

2007 року № 983/ФК-07, укладений між ТОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_6,
розірвано. ПАТ «Дельта Банк», є
правонаступником ТОВ
«Укрпромбанк» за договором про
відступлення права вимоги, тому усі
дії, вчинені у цивільному процесі ТОВ
«Укрпромбанк» до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
так само, як вони були обов'язкові для
особи, яку він замінив.

Вказане стосується і рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 23 грудня 2008 року, що набрало
законної сили і є обов'язковим для ПАТ
«Дельта Банк» як правонаступника
ТОВ «Укрпромбанк».

ОСОБА_6 до ухвалення рішення у суді
першої інстанції заявив про
застосування строків позовної
давності, що суд врахував при ухваленні
рішення.

У частині часткового задоволення
зустрічного позову ОСОБА_6 про
стягнення з ПАТ «Дельта Банк» коштів,
суди допустили неповне встановлення
фактичних обставин, неправильно
застосували норми матеріального права,
що потягло за собою постановлення
рішення, що не відповідає ст. 213 ЦПК
України, тому судові рішення
відповідно до ст. 338 ЦПК України
підлягають у цій частині скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У іншій частині судові рішення є
законними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 340, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 19
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Волинської області від 25
квітня 2014 року у частині часткового
задоволення зустрічного позову ОСОБА_6
до Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про стягнення коштів
скасувати, справу у цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У іншій частині рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 19 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 25 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: Є.П. Євграфова
В.І. Журавель І.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко