У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,
суддів:
Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г., Олійник
А.С.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до СВК
«Колос», треті особи: відділ
Держземагенства у Калинівському
районі Вінницької області,
Реєстраційна служба Калинівського
районного управління юстиції про
визнання договору оренди землі
недійсним та повернення земельної
ділянки за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 25 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 23 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, зазначивши в його
обгрунтування, що 4 квітня 2011 року між
ОСОБА_4 та СВК «Колос» укладено договір
оренди земельної ділянки НОМЕР_1,
площею 3,8834 га, кадастровий
номер 070000103, розташованої на
території Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області, зареєстрований у відділі
Держкомзему Калинівського району
Вінницької області за № 06305 від 29
листопада 2012 року.

Посилаючись на те, що договір оренди
землі укладений в порушення Закону
України «Про оренду землі», оскільки в
реєстраційних справах до договору не
долучено план або схему земельної
ділянки, яка передається в оренду,
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів, акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості), що унеможливлює її
ідентифікувати, тобто відсутня
необхідна інформація про об'єкт оренди,
що є однією з істотних умов договору
оренди землі, а тому на підставі ст. ст.
203, 215 ЦК України просила визнати
договір оренди земельної ділянки
недійсним, витребувати у СВК «Колос» та
повернути у власність ОСОБА_4 спірну
земельну ділянку.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 25 березня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 23 травня 2014 року, у задоволені
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду і ухвалити нове про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що відсутність таких істотних умов
договору оренди землі як план або схема
земельної ділянки, яка передається в
оренду та акт визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) не є
підставою для визнання договору
недійсним, оскільки в матеріалах
реєстраційної справи до договору
оренди землі додані копія державного
акту на право власності на земельну
ділянку з планом меж земельної ділянки,
кадастровий план з описом меж суміжних
землевласників, акт погодження меж
землекористування та акт
приймання-передачі об'єкта оренди та
врахував, що наявність акту виносу в
натурі меж земельної ділянки, яка
надається в оренду, є обов'язковою
тільки у разі, якщо земельна ділянка
виділяється окремо, а оскільки
земельна ділянка позивача
обробляється і використовується в
єдиному масиві з ділянками інших
співвласників земельних паїв, що
унеможливлює визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Висновки судів є законним та
обґрунтованими.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендодавцем.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України «Про оренду землі».

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

За змістом ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст.
20 Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації, після чого він
відповідно до ст. 18 Закону України «Про
оренду землі» набирає чинності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди
щодо всіх істотних умов договору
оренди землі, складають і підписують
договір, надаючи згоді встановленої
форми.

Разом із тим, цивільні права та
обов'язки, на досягнення яких було
спрямоване волевиявлення сторін при
укладенні спірних договорів,
набуваються після відповідної
державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи,
оспорюваний договір оренди земельної
ділянки, укладений у письмовій формі,
пройшов відповідну державну
реєстрацію, позивач мав необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення позивача було
спрямоване на укладання договору
оренди, до договору оренди земельної
ділянки додано копію державного акту,
при складанні, видачі та реєстрації
якого було долучено відповідні план та
схему земельної ділянки, кадастровий
план, де зазначено сусідніх
землекористувачів.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Невід'ємними частинами договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлення земельних сервітутів, акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), акт
приймання-передачі об'єкта оренди,
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом (ч. 4 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі»).

Відсутність у договорах оренди землі
хоча б однієї з істотних умов,
передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» є підставою для
визнання недійсними таких договорів
оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі».

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що між сторонами було укладено
договір оренди земельної ділянки із
зазначенням та узгодженням його
істотних умов, з дотриманням вимог ст.
203 ЦК України, Закону України «Про
оренду землі», сторони виконували
умови договору, не заперечували проти
укладеного договору, договір
зареєстровано у відділі Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області з дотриманням визначеного
законом порядку.

Укладений договір містить всі
передбачені законодавством істотні
умови, відповідає вимогам Закону
України «Про оренду землі».

Виходячи з того, що відповідно до
статті 15 Цивільного кодексу України та
статті 3 Цивільного процесуального
кодексу України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити
чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998
року № 161-ХІV «Про оренду землі»,
визначити істотність цих умов, а також
з'ясувати у чому саме полягає порушення
їхніх законних прав.

Така ж правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року у цивільній справі №
6-94цс13.

Таким чином, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, встановивши,
недоведеність порушення відповідачем
прав та охоронюваних законом інтересів
позивачки, правильно відмовив в
задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від
25 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 23 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.І. Євтушенко

Судді:

Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

А.С. Олійник