УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про стягнення
аліментів, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 20 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 04 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
стягнення аліментів на доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісяця починаючи з
дня пред'явлення позову до закінчення
донькою навчання або до досягнення
донькою 23 років.

В обґрунтування позову позивач
зазначала, що донька проживає разом з
нею, продовжує навчання на бюджетній
основі, а відповідач не надає
матеріальної допомоги, тоді як
утримання та навчання доньки-студента
вимагає значних витрат; доходів
позивача недостатньо для цього,
оскільки вона утримує також сина
ОСОБА_6 від іншого шлюбу тощо.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 04 вересня 2014 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_5 у
розмірі 1/5 частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісяця починаючи з
14 квітня 2014 року і до закінчення
навчання доньки, але не довше ніж до
досягнення донькою 23 років.

У решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що батьками ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в подальшому змінила
прізвище на «ОСОБА_3», є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Відповідно до довідки від 04 квітня 2014
року № 77 ОСОБА_5 навчається за
державним замовленням на першому курсі
денної форми навчання за напрямом
підготовки «філологія» факультету
гуманітарних наук Національного
університету «Києво-Могилянська
академія» з терміном навчання з 01
вересня 2013 року до 28 червня 2017 року.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, ухвалюючи
рішення, посилався на приписи ст. 182, ч. 1
ст. 199, ст. 200 СК України та, визначаючи
розмір аліментів, врахував, що у
відповідача є на утриманні його син від
іншого шлюбу ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а
також безробітна дружина ОСОБА_9 Суд не
взяв до уваги ту обставину, що
відповідач також утримує малолітнього
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є сином
дружини від іншого шлюбу, оскільки
батьком ОСОБА_10 є ОСОБА_11 і саме на
нього покладено обов'язок щодо
матеріального утримання сина.

Проте з висновками судів погодитися не
можна з таких підстав.

Відповідно до рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_12 останнього позбавлено
батьківських прав щодо неповнолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа,
позбавлена батьківських прав, втрачає
особисті немайнові права щодо дитини
та звільняється від обов'язків щодо її
виховання.

Апеляційний суд, аналізуючи зазначену
норму у контексті спірних
правовідносин, зазначав, що ч. 2 ст. 166 СК
України визначено, що особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.

Між тим судами не враховано, що
відповідно до ст. 6 СК України правовий
статус дитини має особа до досягнення
нею повноліття.

Досягнення особою повноліття припиняє
відповідні обов'язки батьків, що
пов'язані саме зі статусом дитини.

Оскільки на час подання позову - 11
квітня 2014 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
виповнилося 18 років, положення ч. 2 ст. 166
СК України до правовідносин, що
виникли, застосовуватися не можуть.

ОСОБА_5 втратила статус дитини, з яким
закон пов'язує обов'язок її утримання
навіть після позбавлення батьківських
прав.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК
України на зазначене уваги не звернув,
пояснень відповідача в достатньому
обсязі не перевірив, не визначився із
характером спірних правовідносин, не
надав їм оцінки та не вирішив, яка
правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 04
вересня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко