Справа № 152/642/14-ц Провадження №
22-ц/772/2882/2014Головуючий в суді першої
інстанції Славінська Н. Л.Категорія
23Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В. А.
суддів:Нікушина В.П., Шемети Т.М., при
секретаріСніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Приватного
підприємства (далі - ПП) «Стрілець» про
визнання недійсним договорів оренди,

за апеляційною скаргою ПП «Стрілець»
на рішення Шаргородського районного
суду Вінницької області від 3 вересня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 звернулися в суд 14 квітня 2014
року.

Зазначали, що ОСОБА_6 є власником
земельної ділянки НОМЕР_1 з кадастровим
№ 020010069 площею 1,9272 га на
території Стрільницької сільської
ради Шаргородського району Вінницької
області, яка належить їй на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ВН №150439 від
13.06.2003 року. Позивач ОСОБА_7 є власником
земельної ділянки з кадастровим
№020010071, площею 1,5954 га на тій же
території, що належить йому на підставі
державного акта серії ВН №049034 від
17.04.2007 року.

Вказали, що вони не підписували
договорів оренди вказаної землі з
відповідачем ПП «Стрілець» 1 березня
2012 року за №№193,195 і волевиявлення на
це не виявляли. Оскільки спірні
договори оренди землі зареєстровані в
установленому законом порядку у
відділі Держкомзему у Шаргородському
районі Вінницької області 13 червня 2012
року, про що у Державному реєстрі
земель вчинено записи за номерами
04801 та 04805, то з урахуванням
викладених ними обставин просили
визнати недійсними вказані договори
оренди землі та стягнути з відповідача
витрати понесені за оплату судового
збору.

Рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області від 3 вересня
2014 року зазначені позовні заяви ОСОБА_6
та ОСОБА_7 задоволено.

Визнано недійсними договори оренди
земельних ділянок, розташованих на
території Стрільницької сільської
ради Шаргородського району Вінницької
області, укладені :

-1 березня 2012 року за НОМЕР_1 між ОСОБА_6
та ПП «Стрілець» в особі директора
Липінського С.Т. про передачу в
строкове платне користування
земельної ділянки площею 1,9272га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Шаргородському районі Вінницької
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 13 червня 2012
року №04801;

-1 березня 2012 року за №195 між ОСОБА_7 та
ПП «Стрілець» в особі директора
Липінського С.Т. про передачу в
строкове платне користування
земельної ділянки площею 1,5954га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Шаргородському районі Вінницької
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 13 червня 2012
року №04805.

Стягнуто з ПП «Стрілець» на користь
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрати по оплаті
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
кожному.

У поданій апеляційній скарзі ПП
«Стрілець», посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

ОСОБА_6 та представник обох позивачів
заперечували доводи апеляційної
скарги через їх безпідставність та
просили апеляційну скаргу відхилити, а
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи із
наступного.

У відповідності до положень статті 308
ЦПК України суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду
вбачається, що таке рішення є по суті
правильним і справедливим, а тому
скасованим бути не може.

Встановлено і не заперечується
сторонами у справі, що позивач ОСОБА_6 є
власником земельної ділянки НОМЕР_1 з
кадастровим № 020010069, площею 1,9272
га на території Стрільницької
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області, яка належить їй на
підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ВН
№150439 від 13.06.2003 року.

Позивач ОСОБА_7 є власником земельної
ділянки з кадастровим №020010071,
площею 1,5954 га на території
Стрільницької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області, що належить йому на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ВН №049034 від
17.04.2007 року.

Між позивачами та відповідачем 1
березня 2012 року укладено договори
оренди землі за НОМЕР_1 та №195.

Згідно з умовами вказаних договорів,
позивачі передали відповідачу ПП
«Стрілець» у строкове платне
користування належні їм земельні
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею, відповідно 1,9272 га та 1,5954 га, які
знаходяться на території
Стрільницької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області.

Вказані договори оренди землі між
позивачами та відповідачем
зареєстровані у відділі Держкомзему у
Шаргородському районі Вінницької
області 13.06.2012 року, про що у Державному
реєстрі земель вчинено записи,
відповідно за №04801 та №04805,
що, окрім відмітки на договорах оренди,
підтверджується витягами з Державного
земельного кадастру від 26.02.2014 року.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7
договорів оренди землі від 01.03.2012 року
за №№193 та 195 з ПП «Стрілець» і актів
про передачу та прийом земельних
ділянок від 01.03.2012 року не підписували,
довіреності на підписання та укладення
вказаних договорів та на передачу
належних їм земельних ділянок
відповідачеві від їх імені іншим
особам не надавали, що зокрема
підтверджується висновком судово -
технічної та почеркознавчої
експертизи №979/980/14-21 від 07.07.2014 року
(а.с.126-131).

Відповідно до висновку вказаної
експертизи підписи від імені ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які містяться в договорах
оренди землі, відповідно НОМЕР_1 і №195
від 01.03.2012 року, і підписи від їх імені,
що розташовані в Списку про отримання
орендної плати за землю від ПП
«Стрілець» за 2012 рік, виконані
рукописним способом без попередньої
технічної підготовки та технічних
засобів. Підписи від імені ОСОБА_6, що
розташовані в трьох примірниках
договору оренди землі НОМЕР_1 від 01.03.2012
року загальною площею 1,9272 га в графі
«Підписи сторін Орендодавець» і в
трьох примірниках акту про передачу та
прийом земельної ділянки загальною
площею 1,9272 га від 01.03.2012 року в графі
«підпис» нижче запису «земельну
ділянку передав», виконані не самою
ОСОБА_6, а іншою особою; підписи від
імені ОСОБА_7 в трьох примірниках
договору оренди землі №195 від 01.03.2012
року загальною площею 1,5954 га в графі
«Підписи сторін Орендодавець» і в
трьох примірниках акту про передачу та
прийом земельної ділянки площею 1,5954 га
від 01.03.2012 року в графі «підпис» нижче
запису «земельну ділянку передав»,
виконані не самим ОСОБА_7, а іншою
особою.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції правильно виходив
із того, що оскільки позивачі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 не підписували оспорювані
договори оренди землі, які у
встановленому законом порядку були
зареєстровані у територіальному
органу земельних ресурсів, то такі
договори за вимогою позивачів слід
визнати недійними в силу положень
статті 215 ЦК України, частин 1-3,5 статті
203 та частин 1, 2 статті 207 цього Кодексу,
оскільки у позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7
не було волевиявлення на укладення
вказаних договорів оренди землі з
відповідачем ПП «Стрілець» та передачу
належних їм земельних ділянок
останньому.

Обставини справи судом встановлено
вірно, що підтверджується наявними
матеріалам справи, норми матеріального
права судом застосовані до спірних
правовідносин правильно. Висновки суду
відповідають встановленим обставинам
справи, а тому підстав для скасування
правильного по суті рішення немає.

Доводи апеляційної скарги неспроможні
спростувати правильні висновки суду
першої інстанції і не є такими, що дають
підстави для скасування оскаржуваного
рішення з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Так, безпідставними є доводи
апеляційної скарги про те, що за
встановлених судом обставин не можна
вважати, що договори оренди землі є
укладеними, а відтак немає підстав
визнавати недійсними договори які
фактично не були укладеними.

Такі доводи апеляційної скарги
ґрунтуються на неправильному
розумінні та застосуванні тих норм
матеріального права, які урегульовують
спірні правовідносини.

Виниклі між сторонами спірні
правовідносини регулюються Цивільним
та Земельним кодексами України,
Законом України «Про оренду землі» та
іншими актами законодавства, які
витікають з них.

Відповідно до частини 2 статті 792 ЦК
України відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону
України «Про оренду землі» договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації та на підставі частини 1
статті 210, частини 3 статті 640 ЦК
України, частини 2 статті 125 ЗК України
й статті 18 Закону України «Про оренду
землі» є укладеним з моменту його
державної реєстрації.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що державна реєстрація
спірних договорів оренди землі
відбулась в установленому законом
порядку.

Згідно з положенням частини 1 статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3,5 та 6 статті 203 цього
Кодексу.

Положення частини 3 статті 203 ЦК України
передбачають, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його волі.

Згідно з правилами частини 2 статті 207
ЦК України правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі, якщо
він підписаний його стороною
(сторонами).

Сторонами не заперечується, що договір
оренди землі має бути укладеним у
письмовій формі з відповідним
підписанням його сторонами.
Відсутність такого підпису однієї із
сторін у договорі є доказом
відсутності волевиявлення цієї особи
на укладення договору.

У випадку якщо на виконання
неукладеного договору стороною
передчасно передано майно, між
сторонами виникають правовідносини
внаслідок набуття, збереження майна
без достатньої правової підстави
(статті 1212-1215 ЦК України).

Виходячи із зазначеного вище та
ураховуючи те, що договори оренди
землі у цій справі зареєстровані в
установленому законом порядку, вони є
укладеними, а отже - оспорюваними та за
рішенням суду на вимогу позивачів
можуть бути визнані недійсними.

Правова позиція у подібних
правовідносинах висловлена у
постанові Верховного Суду України від
18 вересня 2013 року у справі №6-99цс13.

За змістом статті 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України.

Не можна погодитись з доводами
апеляційної скарги про те, що оскільки
ОСОБА_6 отримувала орендну плату за
договорами, то вона та ОСОБА_7
погодились на укладення договору на
умовах викладених у ньому, їх
волевиявлення було вільним та
відповідало внутрішній волі, тобто
позивачі по суті схвалили вчинення
правочину, а тому спірні договори не
можна визнавати недійсними.

Такі доводи апеляційної скарги
суперечать зазначеним вище
положенням закону за якими вирішена
справа, а сам факт отримання орендної
плати позивачем ОСОБА_6 не є тією
обставиною через яку спірні договори
оренди не можуть бути визнаними судом
недійсними, ураховуючи те, що за
встановлених судом обставин вказані
договори оренди землі позивачі ОСОБА_6
та ОСОБА_7 не підписували. Для
вирішення цього спору вказаний факт
отримання орендної плати позивачем
вирішального значення не має.

Не є такими, що дають підстави для
скасування рішення суду посилання
апелянта на порушення судом норм
процесуального права, зокрема
посилання на те, що позивачами не
надано у строки передбачені
процесуальним законом докази про
сплату судового збору, а суд у
порушення порядку вирішення клопотань
не вирішив заявлене представником
позивачів клопотання про призначення
експертизи негайно, а відклав його
вирішення на інший день.

Відповідно до частини 3 статті 309 ЦПК
України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції не було
допущено порушень норм процесуального
правам які призвели до неправильного
вирішення справи.

Отже, рішення суду першої інстанції є
правильним і справедливим та ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому зміні чи
скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Стрілець» відхилити.

Рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 3 вересня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/
В.П. Нікушин

/підпис/
Т.М. Шемета

З оригіналом вірно: