Апеляційний суд Кіровоградської
№ 22-ц/781/2472/14 Головуючий у суді І-ї
інстанції Гершкул І. М.
УХВАЛА

Іменем України

01.10.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дьомич Л.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі судового засідання -
Лазаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді апеляційну
скаргу ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 12
серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ДП «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків.

Зазначав, що 15 років 9 місяців він
пропрацював на Інгульській шахті
Державного підприємства "Східний
Гірничо - збагачувальний комбінат"
(далі по тексту ДП «СхідГЗК» ) на різних
посадах та виконував роботу з
шкідливими умовами праці. Праця в таких
умовах призвела до того, що позивач
почав часто хворіти і, 19 листопада 2013
року, його було звільнено із займаної
посади у звязку із виявленою
невідповідністю працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, що перешкоджає виконанню
даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. 08
травня 2014 року Українським
науково-дослідним інститутом
промислової медицини було
встановлено, що його захворювання є
професійними. Актом розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 29 травня
2014 року встановлені причини
захворювання, це: тривалий час роботи в
умовах виробничих факторів таких, як:
вібрація, пил, фізичне
перенавантаження. Висновком МСЕК від 17
червня 2014 року визначено втрату 50%
професійної працездатності,
встановлено йому 3 групу інвалідності.
Вважає, що відповідач не забезпечив
санітарно-гігієнічні умови праці, які
попереджають виникнення професійних
захворювань. Порушенням умов праці
відповідач завдав йому моральну шкоду,
яка полягає у відчутті постійного болю
у суглобах рук та ніг, попереку та
суглобах навіть при незначних
навантаженнях, моральних стражданнях з
приводу своєї безпорадності,
відсутності можливості надати
допомогу рідним у домашньому
господарстві та усвідомлення
відсутності надії на видужання у
майбутньому. Просив суд стягнути з
відповідача на відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків 50000 грн. (а.с.1).

Рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 12
серпня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ДП "СхідГЗК" на
користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
моральної шкоди завданої ушкодженням
здоров'я 25000 грн., а також на користь
держави судовий збір в сумі 250 грн.00
коп.(а.с.36 - 37).

В апеляційній скарзі ДП "СхідГЗК"
просить рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення яким в позові
відмовити.

Апелянт зазначив, що судом першої
інстанції не було враховано
рекомендації викладені в постанові
Пленуму Верховного Суду України від
25.05.2001 року №5. Не враховано, що згідно
Інформаційної довідки по умовам праці,
праця позивача відноситься до ІІІ
класу 3 ступеню важкості та небезпеки
трудового процесу і не вважається
небезпечною для життя та здоров'я.
Позивачем не надано доказів порушення
відповідачем вимог ст. 43
Конституції України, ст. 153 КЗпП України
та наявності вини підприємства у
отриманні позивачем професійного
захворювання. Крім того,
визначаючи розмір моральної шкоди суд
не врахував вимоги розумності та
справедливості і значно завищив розмір
відшкодування моральної шкоди.

Представник ДП "СхідГЗК" підтримав
доводи апеляційної скарги
підприємства.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнав.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
вважає, що апеляційна скарга позивача
та ДП "СхідГЗК" задоволенню не підлягає
із наступних підстав.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди"(зі змінами) надано роз'яснення
про те, що відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимаги від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом,
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 працював
на Інгульській шахті ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
різних посадах у цеху, в умовах
шкідливих факторів. За час роботи
захворів на професійне захворювання
і висновком обласної МСЕК від 17
червня 2014 року йому встановлено 3 групу
інвалідності та втрату 50% професійної
працездатності.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
втратив
працездатність у зв'язку з
професійним захворюванням, яке виникло
в результаті дії негативних виробничих
факторів під час виконання ним
трудових обов'язків.

Такий висновок суду підтверджується
матеріалами справи і дана
обставина відповідачем не оспорюється.

Відповідач, як роботодавець, не
забезпечив безпечних умов праці,
гігієнічних регламентів та нормативів
і зобов'язаний відшкодувати позивачу
завдану ушкодженням здоров'я моральну
шкоду.

Доводи представника відповідача щодо
відсутності вини підприємства у
настанні негативних наслідків, які
полягають у отриманні позивачем
хронічного захворювання є
безпідставними, оскільки, як
вбачається із Акту розслідування
причин винекнення хронічного
професійного захворювання рівень
температури, вологості і рухомості
повітря та рівень вібрації на робочому
місці позивача не відповідав
встановленій нормі. А отже, висновок
суду про доведеність факту настання
моральної шкоди та наявність правових
підстав для покладення обов'язку по її
відшкодуванню на ДП "СхідГЗК"
відповідає обставинам справи і
узгоджується з нормами чинного
трудового законодавства, зокрема,
статтями 153, 237-1 КЗпП України та
ґрунтується на доказах.

Так, згідно з актом розслідування від 29
травня 2014 року причиною професійного
захворювання позивача є тривалий стаж
роботи в умовах виробничих
факторів ( вібрації, фізичного
перенавантаження, пилу) (а.с. 2-3).

Встановлення ОСОБА_2 Кіровоградським
обласним бюро медико - соціальної
експертизи 50% втрати професійної
працездатності та визнання його
інвалідом третьої групи у зв'язку з
професійним захворюванням
підтверджено відповідними довідками
від 17 червня 2014 року до акта огляду МСЕК
та про результати визначення ступеня
втрати професійної працездатності
(а.с.4).

Таким чином, висновок про наявність у
позивача права вимагати від ДП "Схід
ГЗК" відшкодування моральної шкоди не
спростовується доводами, на які
посилався відповідач, заперечуючи
проти позову.

Ст.237-1 КЗпП України передбачає право
працівника на відшкодування моральної
шкоди в обраний ним спосіб, зокрема,
шляхом повернення вартісного
(грошового) еквівалента завданої
моральної шкоди, розмір якої суд
визначає залежно від характеру і
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості вимушених змін у житті та з
урахуванням інших обставин.

Ухвалюючи рішення про стягнення на
користь позивача 25 000 грн. на
відшкодування завданої моральної
шкоди, суд, відповідно до положень ч.3
ст.23 ЦК України та
ст.237-1 КЗпП України, врахував наведені
позивачем конкретні обставини, що
свідчать про його моральні страждання,
їх глибину та тривалість, значне
погіршення стану здоров'я, тяжкість і
істотність вимушених змін у житті
після встановлення йому ІІІ групи
інвалідності та втрати 50 %
працездатності внаслідок професійного
захворювання, яке виникло через роботу
протягом тривалого часу в особливо
важких та шкідливих умовах праці,
характер порушення прав позивача.

Ураховуючи наведене, практику
Європейського суду з прав людини щодо
визначення розміру відшкодування
моральної шкоди, положення
ст. 3 Конституції України, згідно
якої найвищою соціальною цінністю
України є людина, її життя і здоров'я,
колегія суддів вважає, що рішення суду
щодо розміру моральної шкоди, що
підлягає стягненню з ДП
"Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь
ОСОБА_2 , в сумі 25 000 грн., є законним та
обґрунтованим.

Такий розмір моральної шкоди
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України,
ст.237-1 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги відповідача
цих висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційна скарга позивача та
відповідача підлягають відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат"
відхилити.

Рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 12 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: