Справа № 359/5322/14-ц Головуючий у І
інстанції Яковлєва Л.В.Провадження №
22-ц/780/6258/14 Доповідач у 2 інстанції
СліпченкоКатегорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 02 жовтня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
в спільному майні подружжя,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У червні 2014 року позивач звернулась до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що в період з 13.03.1983 року по 02.07.2008
року вона та відповідач перебували в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них
народилось двоє дітей - ОСОБА_3, 1984 р.н.
та ОСОБА_4, 2000 р.н. В період перебування в
шлюбі, ними разом та за спільні кошти
побудовано житловий будинок,
господарські будівлі та споруди, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету
Бориспільської міської ради за № 142/1
від 14.08.1989 року із земель міської
забудови в АДРЕСА_1, відповідачу надано
земельну ділянку площею 600 кв. м. та
актом від 27.03.1990 року вказану земельну
ділянку відведено в натурі. На вказаній
земельній ділянці протягом 1991-2005 років
ними спільно побудовано
будинковолодіння.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
неодноразово зверталась до
відповідача, щоб він у встановленому
законом порядку ввів збудований
житловий будинок в експлуатацію та
здійснив його державну реєстрацію.

Рішенням Бориспільської міської ради
за № 8523 від 07.09.2010 року відповідачу
передано у власність земельну ділянку
площею 0,0902 га, на підставі якого 07.09.2011
року видано державний акт. На підставі
рішення Виконавчого комітету
Бориспільської міської ради від

13.08.2012 року відповідачу видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від

15.08.2012 року на спірний житловий будинок
з надвірними будівлями та спорудами та
згідно

витягу про державну реєстрацію прав за
№ 35176781 від 15.08.2012 року зареєстровано за

відповідачем на праві власності.

На виконання домовленості щодо поділу
житлового будинкув добровільному
порядку, після отримання свідоцтва про
право власності на нерухоме
майно, відповідач подав до
компетентних органів заяву, з
проханням провести розподіл належної
йому земельної ділянки на дві земельні
ділянки з площами по 0,0451 га, на підставі
чого видано два державних акти на ім'я
відповідача.

Оскільки відповідач не бажав сам
займатися збором документів для подачі
їх нотаріусу, ним 25.03.2013 року видано на
ім'я позивача довіреність, якою
уповноважено ОСОБА_1 бути
представником відповідача в усіх
органах, установах та організаціях для
відчуження 1/2 частини житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель і споруд та
земельної ділянки площею 0,0451 га. Після
узгодження всіх питань та отримання
необхідних документів, відповідач
відмовився з'явитись до нотаріуса та
поділити майно у добровільному
порядку, в зв'язку з чим позивачка
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Просила визнати за нею право власності
на 1/2 частину житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача на свою користь сплачені
нею суми судового збору та витрати,
пов'язані з судовим розглядом справи.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 02 жовтня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач звернулась до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення вищезазначеним вимогам
не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що на
час розірвання шлюбу між сторонами,
вищевказаний житловий будинок не був
введеним в експлуатацію та не належав
на праві власності жодній із сторін та
вважав, що на вказане, у позивачки не
виникло право спільної сумісної
власності на цей житловий будинок та
прийшов до висновку, що за вказаних
обставин позивач набуває лише права
відшкодування половини вартості
будівельних матеріалів, використаних
при будівництві будинку, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з 13 березня 1983 року перебували
в зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано 02 липня 2008 року, мають двох
дітей (а. с. 6-9).

Майно, що є предметом спору,
складається з житлового будинку,
господарських будівель та споруд, які
розташовані за адресою : АДРЕСА_1.

З матеріалів справи встановлено, що
рішенням Бориспільської міської ради
Київської області від 14.08.1989 року за №
142/1 ОСОБА_2 надано у безстрокове
користування земельну ділянку для
будівництва житлового будинку на праві
особистої власності в АДРЕСА_1, площею
600 кв.м. для будівництва житлового
будинку за проектом № КО-4К-НВ, житловою
площею 55,50 кв. м., загальною площею 90,90
кв.м. та господарських і побутових
будівель і споруд : сарай, гараж в
підвальному приміщенні, льох, туалет (а.
с. 10).

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок, який виготовлений 11.03.2003 року
та виданий на ім'я відповідача ОСОБА_2,
на земельній ділянці за адресою
АДРЕСА_1 збудовані наступні об'єкти :
«А1» житловий будинок - 1991-2002, веранда,
сходи, козирок,балкон, цокольний
поверх, «Г» погріб, «Д» яма оглядова,
«Б» сарай - 1995 р., «В» туалет - 1995 р., яма
каналізаційна - 1995 р., «Ж» колодязь -1993
р., № 1 калитка - 2000 р., № 2 огорожа - 2000 р.,
№ 3 ворота - 2000 р., № 4 ворота - 2000 р., № 6
огорожа - 2000 р., № І - тротуар - 2000 р., З
сарай - 2003 р. (а. с. 14-19).

28 травня 2012 року виготовлений
технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 на ім'я відповідача
ОСОБА_2, згідно якого збудовані
наступні об'єкти : «АІ» - житловий
будинок 2002 р., «АІ» - цокольний поверх 2002
р., «Г» - погріб під частиною будівлі 2002
р., «а» - веранда 2002 р., «Б» - сарай 1995
року, «В» - убиральня 1995 року, «Д» -
оглядова яма гаража 2002 р., «Є» - літній
душ 2006 р., «З» - сарай 2003 року, «Л» - навіс
2007 року, «аі» - Ґанок 2002 р., «а2» - балкон
2002 року, «Е» - яма вигрібна 1995 р., «Ж» -
колодязь питний 1993 р., «№ 1» - хвіртка 2000
р., № 2 - огорожа 2000 р., № 3 - ворота 2000 р., №
4 - ворота 2000 р., № 6 - огорожа 2000 р., № 7 -
вимощення 2000 р., № 8 - огорожа 2005 р., № 9 -
хвіртка 2005 року (а. с. 20- 28).

15.08.2012 року на підставі рішення
виконавчого комітету Бориспільської
міської ради від 18.08.2012 року за № 769,
відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, а
саме : житловий будинок з цокольним
поверхом ( погріб, оглядова яма), А-І, Г,
Д, загальною площею 183,0 кв.м., житлова
площа 67,8 кв.м., сарай, Б, загальна площа
26, 3 кв.м., убиральня, В, загальною площею
1,9 кв.м., літній душ, Є, загальна площа 1,2
кв.м., сарай, 3, загальна площа 39, 3 кв.м.,
навіс, Л, загальна площа 8,6 кв.м., яма
вигрібна Е, колодязь Ж, огорожа № 1-4, 6, 8,
9, вимощення № 7, що підтверджується
свідоцтвом на нерухоме майно від 15.08.2012
р., витягом № 35176781 від 15.08.2012 р. про
державну реєстрацію прав та витягом №
37053431 від 28.12.2012 року з реєстру прав
власності на нерухоме майно (а. с. 34-35, 39).

Вказаний житловий будинок побудований
на земельній ділянці площею 0,0902 га,
кадастровий номер -:13:006:0070,
цільове призначення - для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯК № 156879, який виданий 04.10.2011 року
на ім'я відповідача ОСОБА_2 та
зареєстрований в Книзі за № 00751 (а.
с. 29).

Вказана земельна ділянка, за заявою
відповідача ОСОБА_2, розподілена на дві
земельні ділянки площею по 0,0451 га з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
підтверджується державними актами :
Серія ЯЙ № 910121, який
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації актів на право власності на
землю за № 02611 та
виданий 29.12.2012 року, кадастровий номер
:13:006:0094 та Серії ЯЙ № 910122, який
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації актів на право власності на
землю за № 02612 виданий
29.12.2012 року, кадастровий номер
:13:006:0095 (а. с. 37-38).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що самочинне будівництво
спірного будинку було розпочате та
повністю закінчене під час перебування
сторонами у шлюбі, а за оформленням
права власності на будинок та земельну
ділянку звернулись після розірвання
шлюбу - протягом 2011 - 2012 р. р.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(ст. ст. 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК
України відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

За таких обставин, колегія суддів на
підставі доказів, які містяться в
матеріалах справи приходить до
висновку щодо презумпції спільності
майна подружжя, в силу якої зворотне
доводить особа, яка вважає, що майно не
є подружнім та щодо того, що юридичне
оформлення права власності не змінює
статусу цього майна, як набутого у
шлюбі, тому приходить до висновку
скасування рішення суду першої
інстанції та про задоволення позовних
вимог.

Оскільки суд першої інстанції
вищезазначеного не врахував та вирішив
спір з порушенням норм матеріального
та процесуального права, висновки суду
не відповідають обставинам справи, що
відповідно до п.п. 3, 4 частини 1 статті 309
ЦПК України є підставою для скасування
судового рішення з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 та стягнути з відповідача
судових витрат а саме -2111, 80 грн. судовий
збір за подання позовної заяви та 1055,90
грн. за подання апеляційної скарги, а
всього 3167,70 грн.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 02 жовтня 2014 року скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частку в спільному
майні подружжя - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 167,70 (три
тисячі сто шістдесят сім)грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: