Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/1658/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 01 квітня
2014 року, -

в с т а н о в и л
а :

У січні 2014 року ПАТ "УкрСиббанк"
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути з відповідачів у
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором №0 від 13.09.2007
року в сумі 15917 доларів США 19 центів, що
за курсом НБУ станом на 20.01.2014 року
складає 127226 грн. 10 коп.

Заочним рішенням Богунського
районного суду м. Житомира від 01 квітня
2014 року позов задоволено, стягнуто з
відповідачів в солідарному порядку на
користь Банку заборгованість за
кредитним договором в сумі 15917,19
доларів США, що за курсом НБУ станом на
20.01.2014 року становило 127226 грн. 10 коп.
Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

Ухвалою Богунського районного суду від
14.05.2014 року відмовлено у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.
Зазначила, що вона не була повідомлена
про судове засідання, призначене на
01.04.2014 року, отримала від суду тільки
ухвалу про відкриття провадження та
копію позовної заяви, а тому була
позбавлена можливості на належний
судовий захист. Крім того, в матеріалах
справи відсутній документ, що
підтверджує отримання нею кредиту в
сумі 25000 доларів США. При цьому, строк
погашення кредиту ще не настав, а тому
позивач не має право стягувати всю суму
боргу. Також, в наданих п озивачем
розрахунках не відображена методика
нарахування заборгованості, у зв'язку з
чим суд не мав права брати вказані
розрахунки до уваги.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13.09.2007 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСиббанк" (на даний час ПАТ
"УкрСіббанк") та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №0, відповідно
до якого відповідачка отримала кредит
в сумі 25000 доларів США, що еквівалентно
126250 грн. на день укладення договору, зі
сплатою 12,4% річних, на строк до 13.09.2017
року.

В цей же день, в забезпечення виконання
умов кредитного договору, між Банком та
ОСОБА_2 укладено договір поруки
№0/п1, відповідно до якого
поручитель зобов'язувався відповідати
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки (штрафу,
пені) за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Статтею 526 ЦК
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні боржники
у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи
сплату основного боргу, процентів,
неустойки, відшкодування збитків, якщо
інше не встановлено договором поруки
(ст. 554 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то у разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього кодексу.

У зв'язку з неналежним та несвоєчасним
невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного
договору щодо погашення щомісячних
платежів, станом на 20.01.2014 року
утворилась заборгованість на загальну
суму 15917 доларів США 19 центів, що за
курсом НБУ становить 127226 грн. 10 коп.
Розмір заборгованості підтверджується
розрахунками Банку та випискою з
особового рахунку відповідачки.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
неналежне виконання відповідачами
умов кредитного договору і договору
поруки, та необхідність стягнення з них
заборгованості в солідарному порядку.

Є безпідставними доводи апелянта
про те, що позивач не мав права
достроково вимагати повернення всієї
суми кредитної заборгованості,
оскільки таке право передбачено ч. 2 ст.
1050 ЦК України та умовами кредитного
договору.

Крім того, не заслуговують на увагу
посилання ОСОБА_1 на те, що у справі
відсутній документ, який підтверджує
отримання нею коштів за вищевказаним
договором. На спростування вказаних
обставин Банком надано копію
меморіального ордеру № про
видачу кредитних коштів. Також, з
виписки з особового рахунку за
кредитним договором №0
вбачається, що ОСОБА_1 частково вносила
кошти на виконання зобов'язання, що є
підтвердженням отримання нею коштів у
повному обсязі.

Зазначаючи в апеляційній скарзі, що в
розрахунках Банку не відображена
методика нарахування заборгованості,
ОСОБА_1 не вказала, у чому полягає
неправильність такого розрахунку, та з
чим конкретно вона не згодна. При цьому,
апелянт не заявляла клопотання про
призначення експертизи для проведення
перевірки поданих Банком розрахунків.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, підстав для скасування
судового рішення немає.

Справа в апеляційному суді розглянута
за відсутності відповідачів,
повідомлених належним чином про час та
місце судового розгляду в порядку ч.ч.5,
6 ст. 74, ч.ч. 3, 8 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а заочне рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 01 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча Судді