Справа №584/838/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Токарєв С. М.Номер
провадження 22-ц/788/2079/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. ,
Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 21 жовтня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного професійно-технічного
навчального закладу "Путивльський
професійний ліцей"

про визнання правочину недійсним та
про зобов'язання проведення
перерахунку плати за проживання у
гуртожитку,

в с т а н о в и
л а :

14 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з названим позовом, свої вимоги
обґрунтовувала тим, що 01.09.2012 р. між нею
та відповідачем був укладений договір
№ 68 про надання їй житлово-комунальних
послуг як мешканцю кімнати АДРЕСА_1 зі
строком дії до 01.09.2013 р. Позивачка
посилалась на те, що зміст названого
договору не відповідає вимогам ст.ст. 12,
15 Закону України "Про захист прав
споживачів" та ст. 632 ЦК України,
оскільки не містить суттєвих умов
договору, зокрема, ціни договору;
посилалась на порушення своїх прав у
зв'язку з безпідставною реєстрацією
ОСОБА_4 у кімнаті АДРЕСА_1, на реєстрацію
якого вона не надавала своєї згоди ;
посилалась на те, що відповідач порушує
її права та права її неповнолітньої
доньки, як осіб, які перебували на
утриманні померлого інваліда, - ко
лишнього працівника міліції, який
користувався 50% знижкою при сплаті
комунальних послуг.

Просила суд :

1. визнати недійсним договір № 68 від 01
вересня 2012 року про надання
житлово-комунальних послуг мешканцям
гуртожитку ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей", укладений між нею
та відповідачем;

2. зобов'язати ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" зробити перерахунок
плати за проживання у кімнаті АДРЕСА_1 з
21.09.2012 р. по дату прийняття судового
рішення із розрахунку нарахування
плати за проживання 2-х осіб (ОСОБА_3 та
її малолітньої доч ки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1) та із застосуванням 50%
пільги, як вдові та доньці померлого
працівника міліції, на утриманні якого
вони перебували на день його смерті.

Рішенням суду від 21 жовтня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено
у зв'язку з їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені та невірно застосовані норми
матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 з 12 серпня 2003 року перебувала у
шлюбі з ОСОБА_6 (ас. 33)

ІНФОРМАЦІЯ_1 від їх шлюбу народилась
донька ОСОБА_5 ( ас.35).

За життя ОСОБА_6 працював у
Путивльському РВ УМВС України у
Сумській області. 05.09.2006 р. ОСОБА_6 була
надана друга група інвалідності і
встановлено, що його захворювання
пов'язане з проходженням військової
служби ( ас.53).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер ( ас.34)

01 вересня 2012 року між ДПТНЗ
"Путивльський професійний ліцей" та
ОСОБА_3 був укладений договір №68 про
надання житлово-комунальних послуг
мешканцям гуртожитку ДПТНЗ
"Путивльського професійного ліцею" .

Умовами укладеного сторонами договору
від 01 вересня 2012 року у розділі "предмет
договору" передбачається, зокрема,
наступне:

1.1. постачальник зобов'язується
надавати житлові-комунальні послуги.
Споживач зобов'язується здійснити
оплату за проживання в приміщені та за
користування послугами на умовах цього
договору.

1.2. предметом договору є такі послуги:
проживання, опалення, водопостачання,
водовідведення, електропостачання.

1.3. предметом договору є частина
житлового приміщення загальною площею
18,88 кв.м, розташоване у АДРЕСА_1 ;

1.4. мешканці 3 чол.

1.5. надання послуг споживачу
проводиться постачальником тільки при
відсутності заборгованості за
отримані послуги за попередні місяці, у
разі несвоєчасного проведення
споживачем розрахунку за отримані
послуги постачальник припиняє надання
послуг споживачеві. За наслідки,
пов'язані з припиненням надання послуг,
повну відповідальність несе споживач.

1.6 взаємовідносини сторін регулюються
чинним законодавством, діючими
правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної води і водовідведення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не було надано суду
належних доказів на підтвердження
обставин, що входять до предмету
доказування.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитися не можна, оскільки
при вирішенні позову про визнання
договору недійсним суд першої
інстанції не надав належної правової
оцінки зібраним у справі доказам.
Постановлене у справі рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення. При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 901 ЦК України передбачається,
що 1. За договором про надання послуг
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. 2.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

За статтею 903 ЦК України 1. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Як на підставу для задоволення позову
про визнання спірного договору
недійсним позивачка посилалась на те,
що в цьому договорі відсутня одна із
його істотних умов, а саме, розмір
оплати за надані послуги.

Такі доводи позивачки заслуговують на
увагу, оскільки в оспорюваному
договорі № 68 від 01 вересня 2012 року
відсутня домовленість сторін про
вартість житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів допускає, що вартість
житлово-комунальних послуг у такому
договорі могла визначатись не тільки
певною сумою, але й посиланням у
договорі на нормативні акти, за якими б
визначалась вартість
житлово-комунальних послуг, чи
посиланням на економічні показники і
критерії, за якими б могла
розраховуватись оплата за надані
послуги і т.і. Проте будь-яких
відомостей щодо вартості послуг у
договорі № 68 від 01 вересня 2012 року не
вбачається.

Посилання суду першої інстанції у
рішенні на існуючі тарифи на
водопостачання, водовідведення та
теплопостачання, затв. рішеннями ради
та ін. є лише припущеннями суду про
можливу вартість послуг, проте
домовленість сторін з цього приводу у
договорі відсутня ( а названі
припущення суду виходять за межі
заявленого у справі позову) .

Відповідно до ст. 638 ЦК України 1.
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

З наведених норм права вбачається, що
укладення договору є процесом
досягнення згоди з усіх істотних умов
договору, водночас досягнення згоди з
усіх істотних умов тягне за собою факт
укладення договору, який є юридичним
фактом.

Зі змісту ст. 901 ЦК вбачається, що
договір про надання послуг є
консенсуальним, тобто таким, що
вважається укладеним з моменту
досягнення згоди за всіма істотними
умовами.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними", відповідно до частини
першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК, саме на
момент вчинення правочину. Не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно
правильно визначати момент вчинення
правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).
Зокрема, не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні встановлені
законодавством умови, необхідні для їх
укладення (відсутня згода за всіма
істотними умовами договору; не
отримано акцепт стороною, що направила
оферту; не передано майно, якщо
відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації. Встановивши ці
обставини, суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання правочину
недійсним. Наслідки недійсності
правочину не застосовуються до
правочину, який не вчинено.

Таким чином вбачається, що не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено (договір, який не укладено).
Сама лише відсутність у договорі тієї
чи іншої істотної умови може свідчити
про його неукладення, а не про
недійсність.

Приймаючи до уваги, що в оспорюваному
договорі № 68 від 01 вересня 2012 року
відсутня суттєва його умова, а саме,
розмір оплати за надані послуги (їх
вартість), то є підстави вважати такий
договір неукладеним. За наведених
обставин позов про визнання названого
договору недійсним з підстав
відсутності у ньому домовленості
сторін про вартість послуг не підлягає
задоволенню.

На підставі наведеного колегія суддів
не погоджується з наведеними у рішенні
мотивами щодо підстав відмови у
задоволенні позову. З пояснень
позивачки та її представника
вбачається, що між сторонами існує
невирішений спір щодо порядку
нарахування оплати за надані
житлово-комунальні послуги.
Оспорюваним договором цей порядок не
визначений. В той же час висновки суду
першої інстанції у рішенні щодо певних
тарифів і т.і. виходять за межі
заявленого у справі позову і наперед
вирішують наявний між сторонами спір
за відсутності у справі відповідного
позову.

За наведених обставин постановлене у
справі рішення в частині вирішення
позову про визнання договору недійсним
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову про визнання
договору недійсним, оскільки він є
неукладеним.

Колегія суддів вважає, що в іншій
частині апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду в цій
частині слід залишити без змін.

Доводи ОСОБА_3 про незаконність
реєстрації ОСОБА_4 в кімнаті гуртожитку
виходять за межі заявленого у справі
позову, а тому відсутні підстави для
перевірки їх обґрунтованості у даній
справі ( у справі відсутній позов до
ОСОБА_4 з цього приводу).

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову про
зобов'язання відповідача зробити
перерахунок плати за проживання у
кімнаті АДРЕСА_1 із застосуванням 50%
пільги, як вдові та доньці померлого
працівника міліції, на утриманні якого
вони перебували на день його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону Укрїни
"Про міліцію" за дітьми працівника
міліції, який загинув або помер у
зв'язку з виконанням службових
обов'язків, до досягнення ними
повноліття, а також за непрацездатними
членами сім'ї, які перебували на його
утриманні, зберігається право на
пільги по оплаті житла, комунальних
послуг, палива.

Проте, позивачка не надала належні
докази на підтвердження своїх доводів
про те, що смерть її чоловіка пов'язана
(є наслідком) із захворюванням,
отриманим під час проходження
військової служби.

Довідка до акту огляду МСЕК від 28.09.2006 р.
про те, що захворювання ОСОБА_6
пов'язане з проходженням військової
служби в органах внутрішніх справ, -
таким доказом не являється, так як в
цьому документі відсутні відомості про
захворювання ОСОБА_6, яке стало
причиною його смерті, та що це
захворювання він отримав під час
проходження військової служби .

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Путивльського районного суду
Сумської області від 21 жовтня 2014 року в
частині позову про визнання договору
недійсним скасувати і в цій частині
ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову
про визнання договору № 68 від 01 вересня
2012 року про надання
житлово-комунальних послуг мешканцям
гуртожитку ДПТНЗ "Путивльський
професійний ліцей" недійсним, як
неукладеного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -