У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
ЧУЖІ Ю.Г.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини та
коштів на утримання дружини, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Іршавського районного суду від 12
серпня 2014 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 16.06.2014 звернулася до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_2 і
мотивувала його наступним. Сторони з
17.05.2012 перебувають у шлюбі, у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3. З
квітня 2014 року сторони проживають
окремо, син проживає із матір'ю, батько
не виконує свого обов'язку щодо
утримання дитини, не надає для цього
коштів. Відповідач офіційно не працює,
є сезонним робітником, тому має
нестабільний дохід. Коштів матері для
утримання дитини недостатньо.
Посилаючись на ці обставини, на
положення ст.ст. 180-182, 184 СК України,
вказуючи також на передбачене ст. 84 СК
України право на одержання від
відповідача утримання до досягнення
дитиною 3-х років, позивач просив
стягнути на його користь з відповідача
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по
800,00 грн щомісяця з дня пред'явлення
позову і до досягнення дитиною
повноліття, а також стягнути з
відповідача на користь позивача кошти
на його утримання у твердій грошовій
сумі по 400,00 грн щомісяця до досягнення
дитиною трирічного віку.

Рішенням Іршавського районного суду
від 12.08.2014 позов задоволено частково:
стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_1:

аліменти у твердій грошовій сумі у
розмірі 700,00 грн щомісячно на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з
16.06.2014 і до досягнення дитиною
повноліття;

кошти на її утримання в розмірі 300,00 грн
щомісячно, починаючи з дня набрання
рішенням суду законної сили і до
досягнення сином ОСОБА_3 3-річного віку,
тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5;

допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за один місяць
в розмірі 700,00 грн. Стягнуто з
відповідача на користь держави 243,60 грн.
судового збору.

Відповідач рішення оскаржив, вважає
його незаконним та необґрунтованим.
Зазначає у скарзі, зокрема, що не має
достатніх заробітків, стан здоров'я не
дозволяє йому зазнавати будь-яких
фізичних навантажень. Крім того,
позивач із дитиною фактично проживає в
будинку батьків відповідача, які
оплачують комунальні послуги.
Присуджена сума є надмірною, однак,
бажаючи надавати кошти на утримання
дитини відповідач зобов'язується їх
сплачувати у розмірі 350,00 грн щомісячно.
Відповідач не має змоги надавати
матеріальне утримання дружині. Просить
рішення суду в частині стягнення
аліментів на утримання дитини змінити,
зменшивши щомісячний розмір аліментів
до 350,00 грн, а в частині стягнення коштів
на утримання дружини - скасувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:
представника апелянта ОСОБА_2 адвоката
ОСОБА_4, який скаргу підтримав, позивача
ОСОБА_1, яка скаргу не визнала,
обговоривши доводи сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
такого.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2
перебувають з 17.12.2012 у шлюбі, у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3.
Сторони з квітня 2014 р. проживають
окремо, син проживає з матір'ю,
перебуває на її утриманні, позивач із
дитиною, будучи зареєстрованою за
адресою АДРЕСА_1, з червня 2014 р. фактично
проживає у будинку бабусі в АДРЕСА_2.
ОСОБА_1 не працює, перебуває у відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Ці факти
стверджуються свідоцтвами про шлюб,
про народження дитини, довідкою органу
місцевого самоврядування (а.с. 5-7),
іншими матеріалами справи.
Недостатність у матері коштів для
належного утримання себе та
малолітньої дитини сумнівів у колегії
суддів не викликає.

Заперечуючи письмово позов (а.с. 14-15),
відповідач ОСОБА_2 посилався, зокрема,
на те, що офіційно не працює, не
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, водночас зазначав, що має
нерегулярний, мінливий дохід, постійно
допомагає сім'ї, матеріально її утримує
і просив позов задовольнити частково,
стягнувши аліменти на утримання дитини
щомісячно в твердій грошовій сумі 350,00
грн із розрахунку 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Інші обставини на підтвердження своєї
правової позиції щодо спроможності у
такий спосіб надавати утримання дитині
відповідач у суді першої інстанції не
наводив, в т.ч., не вказував на поганий
стан свого здоров'я, необхідність
лікування тощо.

В апеляційній скарзі відповідач
стверджував, серед іншого, що позивач
насправді проживає разом із ним та з
дитиною в будинку батьків відповідача,
які оплачують всі комунальні послуги, а
також, що він не має ніяких навичок
виконання якісних робіт, а суд не
врахував стану його здоров'я, тоді як
від не може переносити буд-яких
фізичних навантажень. На підтвердження
доводів щодо стану здоров'я
відповідача його представник адвокат
ОСОБА_4 подав апеляційному суду виписку
з історії хвороби ОСОБА_2 від 03.09.2014 №
9135, з якої випливає, що відповідач з 19.08.
по 03.09.2014 перебував на стаціонарному
лікуванні в Іршавській ЦРЛ внаслідок
серцево-судинного захворювання, має
діагнози серцево-судинних захворювань.
Однак, у лікарні відповідач перебував
місце після ухвалення рішення судом
першої інстанції, цей факт не є
підтвердженням доводів про
непереносимість відповідачем
будь-яких фізичних навантажень.

Як пояснила ОСОБА_1 апеляційному суду
письмово і усно, за час спільного
проживання із ОСОБА_2 той не скаржився
на здоров'я, не звертався до лікарів,
був цілком працездатний, постійно
виконував тоді неофіційно різні
будівельні роботи, виїжджав на
заробітки і мав дохід близько 5000,00 грн
на місяць, вони на ці кошти зробили
ремонт квартири і т.ін. Відповідач так
само виконує будівельно-ремонтні
роботи і зараз. Крім того, позивач подав
документи Амбулаторії загальної
практики - сімейної медицини с. Ільниця
від 26.09.2014 щодо стану свого здоров'я та
стану здоров'я дитини, з яких
убачається, що син сторін Тимур
знаходиться на диспансерному обліку в
щелепно-лицьового хірурга, потребує
планового оперативного лікування,
перебуває на обліку в невропатолога, а
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
акушера-гінеколога та онколога, має
гінекологічні захворювання, перенесла
операцію молочної залози, потребує
лікування.

Виходячи з наведених обставин, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість і
доведеність позову в тих межах, у яких
його було задоволено. Місцевий суд
дійшов вірного висновку про
спроможність відповідача надавати у
присуджених межах утримання як дитині,
так і дружині. Відповідач у суді першої
інстанції не спростував у відповідних
межах доводів позову, доводи апеляції
не спростовують законності та
обґрунтованості рішення суду, а
позиція відповідача в справі свідчить
про фактичне визнання наявності в
нього нерегулярного доходу. Відповідач
не спростував доводів позивача про
спосіб заробітку коштів відповідачем,
не спростував своєї спроможності
надавати присуджене утримання.
Твердження апелянта про проживання
зараз дружини з дитиною разом із ним у
будинку його батьків суперечать
дійсним обставинам справи та наявним у
ній доказам, як не мають підтвердження
і доводи про начебто надання
відповідачем матеріального утримання
дружині та дитині. Водночас, суд першої
інстанції, задовольнивши позов
частково, врахував певною мірою і
доводи відповідача. Апеляційний суд
також бере до уваги, що шлюб наразі не
розірвано.

За таких обставин, суд першої інстанції
врахував істотні обставини, що мають
значення в справі, правильно
застосував до спірних правовідносин
норми ст. 36 ч. 1, ст. 75 ч.ч. 1, 2, 4, ст. 77 ч.ч. 2,
3, ст. 80 ч. 1, ст. 84 ч.ч. 2, 4, ст. 150 ч. 2, ст. 180,
ст. 181 ч. 3, ст.ст. 182, 184 СК України, якими
вони регулюються, вірно виходив з того,
що шлюб породжує не тільки права, але і
обов'язки; дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного;
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною 3-х
років незалежно від того чи вона працює
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу; батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття; якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою одержувача може
визначити розмір аліментів як на
утримання дитини, так і на утримання
дружини у твердій грошовій сумі.

Відтак, на підставі ст. 308 ЦПК України
апеляцію слід відхилити, рішення суду -
залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Іршавського районного суду від
12 серпня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскар жена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді