Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/4060/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській
Я.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Березівської сільської ради
Житомирського району, виконавчого
комітету Березівської сільської ради
Житомирського району про визнання
незаконним рішення Ради та скасування
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 06 серпня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з названим позовом. В
обґрунтування вимог зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його баба
ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася
спадщина на її майно, в тому числі на
житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням
Житомирського районного суду
Житомирської області встановлено факт
прийняття ним спадщини після смерті
ОСОБА_3 На підставі рішення виконавчого
комітету Березівської сільської ради
Житомирського району від 27.12.2006 року
ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку
площею 0,15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
виготовлено державний акт про право
приватної власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, на якій знаходиться
зазначений житловий будинок . Вважає,
що земельна ділянка виділена
відповідачу з порушенням вимог
земельного законодавства, він без
будь-якого дозволу використовує її для
власних потреб, чим порушує його
/позивача/ право на користування та
розпорядження майном. Уточнивши
позовні вимоги просив визнати
незаконним рішення виконкому
Березівської сільської ради
Житомирського району від 20.02.2003 року №26
«Про списання житлових будинків» в
частині списання житлового будинку
АДРЕСА_1, визнати незаконним рішення 7-ї
сесії 5-го скликання Березівської
сільської ради Житомирського району
від 27.12.2006 року «Про надання земельної
ділянки у власність ОСОБА_2.» та визнати
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№789748, виданий ОСОБА_2 на підставі
зазначеного рішення.

Рішенням Житомирського
районного суду Житомирської області
від 06 березня 2014 року позов задоволено.
Визнано незаконним рішення
виконавчого комітету Березівської
сільської ради Житомирського району
від 20.03.2003 року №26 «Про списання
житлових будинків» в частині списання
житлового будинку АДРЕСА_1. Визнано
незаконним рішення 7-ї сесії 5-го
скликання Березівської сільської ради
Житомирського району від 27.12.2006 року
«Про надання земельної ділянки у
власність ОСОБА_2.» Визнано недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 на
підставі рішення 7-ї сесії 5-го
скликання Березівської сільської ради
Житомирського району від 27.12.2006 року
(серія ЯГ №789748). Стягнуто на користь
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 114,70 грн. судового збору
та 358,30 грн. судового збору з
Березівської сільської ради
Житомирського району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в позові.
Вказує, що на підставі рішенням
Березівської сільської ради від 27.12.2006
року йому передана у власність
земельна ділянка площею 0,15 га. в с.
Березівка Житомирського району під
будівництво та обслуговування
житлового будинку, про що було видано
державний акт на право приватної
власності на землю. В той же час згідно
повідомлення Березівської

сільської
ради архівні документи про виділення
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку АДРЕСА_1 покійній
ОСОБА_3 та про прийняття будинку в
експлуатацію відсутні. Згідно
погосподарських книг за ОСОБА_3
рахувався житловий будинок загальною
площею 37 кв.м., а згідно висновку
будівельно-технічної експертизи на
спірній земельній ділянці
розташований дерев"яний будинок
корисною площею 19,4 кв.м., а тому вважає,
що за технічними характеристиками це є
різні будівлі. Окрім того вказує, що
позивач пропустив строк позовної
давності, про застосування якої
відповідач просив суд першої
інстанції, а тому ця обставина є
підставою для відмови в позові.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи ОСОБА_3 29 грудня 1983 року склала
заповіт, яким все своє майно, в тому
числі і житловий будинок, що
знаходиться в с. Березівка
Житомирського району та області
заповіла своєму внуку ОСОБА_4 /а.с.46/.

З довідки адресного бюро
вбачається, що ОСОБА_3 була
зареєстрована в с. Березівка
Житомирського району та області по
АДРЕСА_1 /а.с.47/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

Рішенням Житомирського районного суду
від 8 червня 1987 року встановлено факт,
що складений 29.12.1983 року ОСОБА_3 заповіт
своєму внуку ОСОБА_4 належить ОСОБА_5
/а.с.45/.

Рішенням Житомирського районного суду
від 4 червня 2007 року встановлено факт
прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка
відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року внаслідок
смерті ОСОБА_3 у вигляді житлового
будинку АДРЕСА_1 /а.с.6,43/.

Постановою державного нотаріуса
третьої житомирської державної
нотаріальної контори від 12.12.2011 року
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
житловий будинок АДРЕСА_1, у зв"язку з
відсутністю правовстановлювальних
документів /а.с.44/.

Встановивши такі обставини справи, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 належав спадкодавцеві, а
позивач у відповідності до ст. 549 ЦК
УРСР в редакції закону 1964 року, чинного
на час відкриття спадщини, прийняв її.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту її відкриття
(ст.548 ЦК УРСР). Видача свідоцтва про
право на спадщину спадкоємцю, який її
прийняв, строком не обмежена.

Судом також встановлено, що згідно
погосподарської книги №1 за 1983-1985 роки
за ОСОБА_3,1904 року народження рахувався
житловий будинок 1939 року побудови
загальною площею 37 кв.м. та хлів в с.
Березівка на земельній ділянці 0,15га.

Після смерті ОСОБА_3 згідно
погосподарських книг Березівської
сільської ради №1,№1,№14,№13 за період з
1986 по 2005 роки за покійною рахувався
житловий будинок в АДРЕСА_1, 1939 року
побудови, дерев"яний з шиферною
покрівлею , загальною площею 37 кв.м.,
житловою площею,15кв.м. та хлів 1939 року
побудови на земельній ділянці
0,15га./а.с.70/.

Судом також встановлено, що за даними
земельно-шнурових книг за 1958-1991роки,
відомостями погосподарських книг за
1986-2005роки за спадкодавцем ОСОБА_3 в с.
Березівка, радгосп Черемошне, розділ
робітники і службовці, рахувалася
земельна ділянка площею 0,15га за
адресою: АДРЕСА_1 /а.с.94,100-101/.

При вирішенні спору суд обгрунтовано
керувався положеннями Земельного
кодексу УРСР (в редакції закону від
18.07.1970 року, чинної на час відкриття
спадщини) та на підставі ст.ст.20,36 цього
Кодексу дійшов правильних висновків,
що спадкодавець на законних підставах
користувалась спірною земельною
ділянкою, що засвідчується записами в
земельно - шнурових та погосподарських
книгах Березівської сільської ради.

З огляду на наведене доводи в
апеляційній скарзі про відсутність
документів про виділення земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку АДРЕСА_1 покійній ОСОБА_3 є
безпідставними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
зробленими на підставі ст.106-1
Земельного Кодексу УРСР /1970 року/ про
те, що спадкоємець, який прийняв
спадщину, на законних підставах
користувався спірною земельною
ділянкою. Рішення про вилучення
земельної ділянки з користування
ОСОБА_3 не приймалося.

Березівська сільська рада не
заперечувала щодо користування
позивачем спірною земельною ділянкою
та отримувала від нього платежі у
вигляді сільськогосподарського
податку, що підтверджується
відповідними квитанціями /а.с.95-99/.
Окрім того за письмовими поясненнями
Березівського сільського голови на
спірній земельній ділянці насаджений
сад із фруктових дерев, які були майном
покійної ОСОБА_3 та перейшли у спадок
позивача /а.с.124/.

Рішенням Березівської сільської ради
№26 від 20.02.2003 року списано декілька
житлових будинків з причин їх
незадовільного стану, у тому числі -
житловий будинок по АДРЕСА_1 належний
покійній ОСОБА_3./а.с.71/.

Встановивши такі обставини
справи та правильно застосувавши норми
матеріального права, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про незаконність цього
рішення.

Так, відповідно до п.5 б) ст.30 Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить облік
відповідно до закону житлового фонду,
здійснення контролю за його
використанням.

Згідно з чч. 1, 3 ст. 137 ЦК Української РСР
(чинних на час виникнення спірних
правовідносин) майно, яке не має
власника або власник якого невідомий
(безхазяйне майно), надходить у
власність держави за рішенням
виконавчого комітету районної, міської
ради народних депутатів, винесеним за
заявою фінансового органу, яка може
бути подана не раніше, як через один рік
після прийняття майна на облік
відповідним фінансовим органом або
виконавчим комітетом селищної,
сільської ради народних депутатів.

Наведені норми закону органом
місцевого самоврядування дотримані не
були, спірний житловий будинок не було
передано у комунальну власність, а тому
списання будинку проведено незаконно,
а також в порушення постанови Ради
Міністрів Української РСР від 26 квітня
1984 року №189 „Про порядок обстеження
стану жилих будинків з метою
встановлення їх відповідності
санітарним та технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для
проживання", на що є посилання в рішенні
суду.

Є правильним висновок місцевого суду
про незаконність рішення 7-ї сесії 5
скликання Березівської сільської ради
Житомирського району від 27 грудня 2006
року, якою, на заяву ОСОБА_2 про надання
йому земельної ділянки площею 0,15га для
будівництва бані, перукарні та
аптечного кіоску, передано йому у
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 0,15га /а.с.22/.

Відповідно до ст. 118 ЗК України (в
редакції на час прийняття рішення) та
наданих доказів суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
спірна земельна ділянка у користуванні
відповідача не перебувала, із заявою
про передачу йому земельної ділянки у
власність саме для будівництва та
обслуговування житлового будинку він
не звертався, технічну документацію не
виготовляв, докази про розробку
проекту відведення відсутні.

Окрім того це рішення є похідним від
рішенням Березівської сільської ради
№26 від 20.02.2003 року, яке визнано
незаконним.

На підставі рішення 7-ї сесії 5
скликання Березівської сільської ради
Житомирського району від 27 грудня 2006
року ОСОБА_2 20.07.2007 року отримав
державний акт (серія ЯГ № 789748) на право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд площею 0,15га, яка
розташована в АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Судом першої інстанції на підставі
даних публічної кадастрової карти та
пояснень сторін встановлено, що спірна
земельна ділянка знаходиться за тією ж
адресою, де розташоване спадкове майно
позивача. З висновку експерта також
вбачається, що земельна ділянка, на яку
виданий оскаржуваний державний акт,
знаходиться в с. Березівка, по АДРЕСА_1,
на якій розташований один житловий
будинок до 1941 року забудови, елементи
якого в цілому придатні для
експлуатації, але потребують ремонту
/а.с.31- 37/.

Встановивши такі обставини, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що державний акт суперечить
п. 2.6 Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 4 травня 1999 року
№43, оскільки на план не перенесена
наявна забудова на земельній ділянці.

Окрім того статтею 116 ЗК України (в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин),
громадяни та юридичні особи набували
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (ст. 126
ЗК України в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) та виникає з моменту
державної реєстрації цього права.

Отже, рішення органу виконавчої влади
чи місцевого самоврядування про
передачу у власність земельної ділянки
є необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Це право посвідчене державними актами
і є похідним від відповідного рішення
органу виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки.

Таким чином, позивач обрав правильний
спосіб захисту свого порушеного права,
звернувшись до суду з вимогами про
визнання недійсними відповідних
рішень Березівської сільської ради,
зокрема, про передачу у власність
ОСОБА_2 спірної земельної ділянки та як
наслідок - державного акта про право
власності на землю, позаяк скасування
рішення органу місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки є
підставою для скасування державного
акта на право власності на земельну
ділянку.

Орган місцевого самоврядування -
Березівська сільська рада повністю
визнала позов, про що свідчать її листи
на адресу суду першої інстанції,
письмові пояснення, а також
заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, направлені до суду
апеляційної інстанції /а.с.117,124,160-161/.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
з приводу пропуску позивачем строку
позовної давності не спростовують
висновку суду першої інстанції,
зробленого з посиланням на ч.1 ст.268 ЦК
України про те, що відсутні докази того,
що позивачу було відомо про наявність
рішення сільської ради про списання
його спадкового майна.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення на підставі наданих сторонами
та досліджених у судовому засіданні
доказів, повно і всебічно з"ясувавши
обставини, на які посилаються сторони
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 06 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді