Справа № 136/1249/14-ц Провадження №
22-ц/772/2690/2014Головуючий в суді першої
інстанції Кривенко Д. Т.Категорія
27Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області у складі :

Головуючого :
Колоса С. С.

Суддів : Зайцев А.
Ю., Нікушина В. П.

При секретарі :
Пантелеймоновій А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк ( надалі ПАТ КБ ) "
Приватбанк " до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по договору за
апеляційною скаргою ПАТ КБ «
Приватбанк « на рішення Липовецького
районного суду Вінницької області від
01 серпня 2014 року , -

Встановила :

Рішенням Липовецького районного
суду 01 серпня 2014 року в зазначеному
позові відмовлено .

Своє рішення суд мотивував тим, що
банком пропущено строк позовної
давності звернення за захистом свого
порушеного права .

В апеляційній скарзі представник
банку просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на неповне з»ясування
обставин, що мають значення для справи,
на невідповідність висновків
обставинам справи, недотриманням норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права .

В запереченнях ОСОБА_3, що діє в
інтересах та за дорученням ОСОБА_2
просить апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін, так як
воно є законним та обґрунтованим .

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, заслухавши представника
банку, який просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
про задоволення позовних вимог з
підстав викладених у скарзі, ОСОБА_2 та
його представника, які просять скаргу
відхилити, а рішення залишити без мін,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних підстав .

Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть у справі, мають рівні права щодо
надання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень .

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог за пропуском позовної
давності, судом першої інстанції дано
належну оцінку наданим доказам .

Судом першої інстанції
встановлено, і не заперечується
сторонами, що між банком та ОСОБА_2 12
лютого 2008 року укладено договір у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карткою зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30 % річних .

Відповідно до п. 9. 12 Умов та правил
надання банківських послуг зазначений
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонговується на такий
же термін ( а. с. 87 ) .

З матеріалів вбачається, що 30
березня 2010 року ОСОБА_2 подано заяву, зі
змісту якої вбачається, що в зв»язку з
втратою картки він бажає розірвати
кредитний договір ( а. с. 131 ). Дану заяву
банком отримано в цей же день .

Зазначене вказує на те, що боржник
повідомив Банк про припинення
договору, а тому підстави для його
пролонгації у лютому 2011 року відсутні .

Відповідно до ст.. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права чи інтересу .

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки .

З умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців. З
заявою про припинення цього кредитного
договору ОСОБА_2 звернувся 30 березня
2010 року. Останні платежі ним вчинено 05
та 06 травня 2010 року. Так як боржник
повідомив банк про припинення
договору, дія його закінчилася 12 лютого
2011 року, а тому суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що з цього
часу у банку виникло право на звернення
до суду з вимогою про захист свого
цивільного права .

З позовом представник банку
звернувся 26 березня 2014 року, тобто з
пропуском строку визначеного ст.. 257 ЦК
України .

Відповідно до ст.. 267 ч. 3 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення рішення .

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_2
подано заяву про застосування позовної
давності .

Твердження викладені в скарзі про
те, що строк давності слід рахувати не з
дня підписання договору, а з часу
закінчення дії карки є безпідставними
та суперечать нормам цивільного
законодавства .

Стягуючи витрати на правову
допомогу, судом вірно визначено його
розмір відповідно до ст.. 84 ЦПК України,
ЗУ « Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
і адміністративних справах « .

Інші викладені в апеляційній
скарзі твердження висновку суду не
спростовують .

Також слід стягнути з банку і
витрати за надання правової допомоги в
суді апеляційної інстанції в сумі 730
гривень 80 коп., так як представник
приймав участь в судовому засіданні
протягом більше двох годин, і даний
розмір не суперечить зазначеним нормам
законів .

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ст.. ст. 84, 307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк « Приватбанк « - відхилити .

Рішення Липовецького районного
суду Вінницької області від 01 серпня
2014 року - залишити без змін .

Стягнути з ПАТ « КБ « Приватбанк «
на користь ОСОБА_2 витрати за надання
правової допомоги в розмірі 730 гривень
80 коп. .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу
проголошення на ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ .

Головуючий :
С. С. Колос

Судді :
А. Ю. Зайцев

В. П. Нікушин

З оригіналом згідно :