У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., за участю представника позивача
Станкевича В.О. та представника
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Рівненського районного суду від 03
червня 2014 року в справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В
И Л А :

19 березня 2014 року ПАТ КБ
„ПриватБанк" звернулося в Рівненський
районний суд з позовом до ОСОБА_3, в
якому просило стягнути з останнього
заборгованість за кредитним договором
№ ROXRFB19900346 від 02.05.2007 року в розмірі 37903,96
грн. та судові витрати в розмірі 379,04
грн.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало, що відповідно до укладеного
договору № ROXRFB19900346 від 02.05.2007 року
відповідач отримав кредит в сумі 1759
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 5,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Зазначало, що в зв'язку з невиконанням
боржником своїх зобов'язань, станом на
23.01.2014 року у нього утворилася
заборгованість в розмірі 37903,96 грн., яка
складається з наступного: 9087,93 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 316,62 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 26218,27 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов"язань за договором; а також
штрафи : 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 1781,14 грн. - штраф (процентна
складова).

Із цих підстав просив позов
задовольнити.

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1586/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Красовський О.О.

Доповідач :
Григоренко М.П.

Рішенням Рівненського районного суду
від 03 червня 2014 року позов ПАТ КБ
„ПриватБанк" задоволено та стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк"
37903 грн. 96 коп. - заборгованість за
кредитним договором, а також 397 грн. 04
коп. - судові витрати.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_3 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що домовленість, встановлена
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам „Розстрочка"
(Стандарт) не може бути прийнята судом
до уваги, оскільки позивачем не подано
доказів про те, що саме із цими Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам „Розстрочка" (Стандарт) був
ознайомлений відповідач ОСОБА_3, адже
жодного його підпису на даних умовах
немає, проте суд першої інстанції на
вказане уваги не звернув.

Зазначає, що перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Із заяви позичальника вбачається , що
строк дії договору становив 6 місяців і
розпочався з 02.05.2007 року по 02.11.2007 року.
Таким чином, строк позовної давності
звернення ПАТ КБ „ПриватБанк" до суду
із позовними вимогами розпочався із
03.11.2007 року та тривав до 03.11.2010 року
(загальний строк позовної давності), та
до 03.11.2012 року - з встановленим 5-річним
терміном позовної давності. Проте, ПАТ
КБ „ПриватБанк" звернувся в суд лише в
2014 році, після спливу вже більше 5 років,
тобто з пропуском строку позовної
давності.

Крім того, списання Банком коштів
відбулися 26 червня 2013 року у розмірі 6398
грн. з рахунку відповідача самостійно,
а тому не може бути розцінене, як
вчинення відповідачем дій, що свідчить
про визнання ним свого боргу, оскільки
такі дії вчинені не самим ОСОБА_3
особисто, а Банком. Також списання
коштів з особистого рахунку ОСОБА_3
відбулося після спливу позовної
давності, що суперечить вимогам ЗУ
„Про захист прав споживачів",
відповідно до яких кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, не кажучи про самостійне
списання коштів.

Позовна давність за позовами про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Також, задовольняючи позов суд не
звернув уваги на пояснення його
представника щодо неправомірно
великої суми пені і не застосував
заходів по зменшенню розмірів
неустойки.

Вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, а позов не
підлягає до задоволення з підстав
пропуску встановленого законом строку
позовної давності.

Із цих підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

В ході апеляційного розгляду справи
представник позивача. підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Представник ПАТ КБ „ПриватБанк" просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
„ПриватБанк" у повному обсязі, суд
першої інстанції виходив із того, що з
боку відповідача дійсно мало місце не
виконання взятих на себе зобов'язань за
кредитними договором № ROXRFB19900346 від
02.05.2007 року, в зв'язку із чим утворилась
заборгованість за цим кредитним
договором, тому, керуючись ст.ст. 526,527,
530, 1054 ЦК України, стягнув із останнього
на користь позивача 37903 грн. 96 коп..

Відмовляючи відповідачу у задоволенні
заяви про застосування строку позовної
давності до вимог ПАТ КБ „ПриватБанк",
суд першої інстанції вказав, що останнє
не пропустило строк позовної давності,
оскільки 14 червня 2013 року ОСОБА_3
здійснив часткове погашення кредиту, в
розмірі 95 грн., чим визнав свої
зобов'язання перед банком та став їх
виконувати.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не
спростовують правильності висновків
оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 3.2.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(„Розстрочка") (Стандарт), які є
складовою частиною кредитного
договору, позичальник доручив банку
списувати всі кошти з своїх поточних
рахунків в рахунок погашення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що 14 та
26 червня 2013 року ПАТ КБ „ПриватБанк"
здійснило погашення з поточного
рахунку ОСОБА_3 6398 грн. та 95 грн. на
погашення кредитного договору №
ROXRFB19900346 від 02.05.2007 року і останній
будь-яких претензій до Банку до цього
часу так і не пред'явив, що свідчить про
визнання ним своїм боргових
зобов'язань за цим кредитним договором.

Твердження відповідача про те, що йому
не відомо із яких джерел на його
поточний рахунок надійшли грошові
кошти, за рахунок яких Банк здійснив
погашення його кредиту 14 та 26 червня 2013
року, не є прийнятними, оскільки саме на
позивачеві лежав обов'язок ініціювати
у встановленому порядку з'ясування
даного питання, оскільки поточний
рахунок відкрито саме на його ім'я і він
надав Банку право списувати грошові
кошти з цього рахунку на погашення
кредиту без будь-яких застережень.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Щодо посилання відповідача на те, що
суд не звернув уваги на пояснення
представника відповідача щодо
неправомірно великої суми пені і не
застосував заходів по зменшенню
розміру неустойки, то в матеріалах
справи будь-яка заява відповідача з
даного приводу відсутня.

Згідно з частиною першою статті 11
Закону про захист прав споживачів між
кредитодавцем та споживачем
укладається договір про надання
споживчого кредиту, відповідно до
якого кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Кодексом також передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (частина перша статті 546).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(стаття 549 Кодексу). Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Сторони
можуть домовитися про зменшення
розміру неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом
(частина друга статті 551 Кодексу).
Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (частина третя статті
551 Кодексу).

Таким чином, правовідносини про
надання споживчого кредиту є
договірними, до яких мають бути
застосовані, зокрема, як загальні
положення Кодексу про зобов'язання та
договір, так і приписи його частини
другої статті 627 щодо необхідності
врахування вимог законодавства про
захист прав споживачів.

З приводу несправедливості умов
кредитного договору щодо нарахування
неустойки та про невідповідність цього
договору Закону України „Про захист
прав споживачів" ОСОБА_3 у
встановленому порядку не звертався, а з
власної ініціативи суд першої
інстанції не вправі був вирішувати це
питання.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
від 03 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.