АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2051/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Калашник В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Гончар Н. І. РІШЕННЯ
02 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоГончар Н. І.суддівЮвшина В.
І. , Пономаренка В. В. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 12 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6, третя особа: Костянтинівська
сільська рада про визнання права
власності, поділ будинковолодіння в
натурі та встановлення порядку
користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ОСОБА_8 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання
права власності, поділ
будинковолодіння в натурі та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що 28 квітня 1977 року
ОСОБА_9 подарував йому, ОСОБА_8 2/3
частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 1/3
частина цього будинковолодіння
належить ОСОБА_6 в порядку спадкування
після смерті її чоловіка ОСОБА_9

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 11 липня 2012
року, яке набрало законної сили,
відмовлено в позові ОСОБА_6 до нього про
визнання договору дарування недійсним,
а його зустрічний позов задоволено та
визнано свідоцтво про право на
спадщину за законом недійсним в
частині належності ОСОБА_8 1/6 частини
спірного домоволодіння.

В Смілянському виробничому підрозділі
ЧООБТІ право власності ним
зареєстроване не було.

Оскільки договір дарування не був ним
належним чином зареєстрований в бюро
технічної інвентаризації і
відповідачка не визнає його право
власності, він користуючись правом
передбаченим ст.. 392 ЦК України просив
визнати за ним право власності на 2/3
частини домоволодіння по АДРЕСА_1

Враховуючи, що домовленості між ним та
ОСОБА_6, як співвласниками спірного
домоволодіння щодо поділу його в
натурі не досягнуто, просив поділити
його в натурі відповідно до належних
співвласникам часток у майні та
встановити порядок користування
земельною ділянкою.

Просив визнати за ним право власності
на 2/3 частини будинковолодіння по
АДРЕСА_1 яке складається з будинку "А, а,
а3" загальною площею 103, 8 кв.м, житловою
площею 66,5 кв.м, літньої кухні "Б, б",
погребу "п/д", самочинно збудованого
гаража «Г», сараїв "Д", "Ж", вбиральні "З",
душу "И", навісів тимчасових "б1", "б2",
криниці "К", огорожі №№ 1-4, зливної ями
№ 5; поділити будинок в натурі
відповідно до належних співвласникам
часток та встановити порядок
користування земельною ділянкою.

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 12 червня
2014 року позов задоволено. Ухвалено
визнати за ОСОБА_8 право власності на 2/3
частини будинковолодіння по АДРЕСА_1
яке складається з будинку "А, а, а3"
загальною площею 103, 8 кв.м, житловою
площею 66,5 кв.м, літньої кухні "Б, б",
погребу "п/д", сараїв "Д", "Ж", вбиральні
"З", душу "И", навісів тимчасових "б1", "б2",
криниці "К", огорожі №№ 1-4, зливної ями
№ 5.

Ухвалено виділити в користування
ОСОБА_8 кімнати 1-1 площею 7,3 кв.м, 1-2
площею 11,6 кв.м, 1-3 площею 17,6 кв.м, 1-4
площею 8,9 кв.м, 1-5 площею 6,5 кв.м, 1-6 площею
7,8 кв.м, 1-8 площею 7,9 кв. м, 1-7 площею 3,7
кв.м, що становить 2/3 частини будинку по
АДРЕСА_1, згідно першого варіанту
розподілу житлового будинку висновку
експерта.

Ухвалено встановити порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 згідно першого варіанту
додатку № 5 висновку експерта та
виділити у користування ОСОБА_8
земельну ділянку площею 1902,5 кв.м,
визначену другому співвласнику,
виділену зеленим кольором.

Земельну ділянку площею 65 кв.м, яка
виділена жовтим кольором у висновку
експерта, залишити у спільному
користуванні ОСОБА_8 і ОСОБА_6.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8 7904 грн 35 коп судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив його скасувати і ухвалити
по справі нове рішення, яким відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволенню із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення зазначеним вище вимогам не
відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що
однією із позовних вимог позивача є
визнання за ним права власності на 23
частини будинку по АДРЕСА_1

Задовольняючи вимоги позивача в цій
частині суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки змінився порядок
реєстрації нерухомого майна, ОСОБА_8
позбавлений можливості зареєструвати
за собою право власності на нього.

З таким висновком суду колегія суддів
погодитись не може виходячи із
наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов»язки можуть
виникати з рішення суду у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства. ЦК України передбачає
можливість виникнення права власності
на підставі рішення суду у випадках,
встановлених ст.. 376 ЦК України
/самочинне будівництво/ та ст. 392 ЦК
України - у разі, якщо право власності
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати документа,
який посвідчує право власності. У інших
випадках право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів /ст.. 328 ч. 1 ЦК
України/.

Із наданої в матеріали справи
ксерокопії договору дарування
вбачається, що 28 квітня 1977 року між
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був укладений договір
дарування, відповідно до якого ОСОБА_9
подарував ОСОБА_8 належні йому дві
третіх частини жилого будинку, жила
проща якої становить сорок чотири /44/
кв. метрів в АДРЕСА_1 /а.с. 42/.

Колегія суддів вважає, що не проведення
оформлення права власності в
установленому порядку позивачем, не є
підставою для визнання права власності
за ним на підставі ст.. 392 ЦК України в
судовому порядку.

Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав є
обов»язковою .Частиною 3 наведеної
статті передбачено, що права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Частиною 4 ст. 3 вищевказаного Закону
України встановлено, що права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом за умови, якщо реєстрація прав
була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов»язкової
реєстрації таких прав.

Зі змісту наведених положень
вбачається, що відмова в оформленні
права власності на нерухоме майно
свідчить про наявність у особи
правових підстав для вирішення даного
питання ва судовому порядку.

Аналогічна норма встановлена і ст.. 182
ЦК України, яка передбачає, що право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов»язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Ч. 3 даної статті
передбачає, що відмова у державній
реєстрації прав на нерухомість або
правочинів щодо нерухомості, ухилення
від реєстрації, відмова від надання
інформації про реєстрацію можуть бути
оскаржені до суду.

При зверненні до суду з позовом про
визнання права власності на 23 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1 позивач
взагалі не вказав чи звертався він в
передбаченому законом порядку до
відповідного органу з даним питанням і
яким є результат такого звернення, а з
наявних матеріалів справи вказані
обставини не вбачаються, В ході
розгляду справи апеляційним судом,
представник позивача пояснив, що з
питанням оформлення права власності на
спірне нерухоме майно до компетентних
органів позивач не звертався.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позивачем при
зверненні до суду було обрано
неналежний спосіб захисту прав та
інтересів, а тому його позовні вимоги в
частині визнання за ним права
власності на нерухоме майно на
підлягають до задоволення.

Оскільки реєстрація прав на нерухоме
майно позивачем в порядку
передбаченому законодавством не
проведена, його позовні вимоги про
розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою також задоволенню
не підлягають.

Висновок суду першої інстанції про те,
що позивач не може зареєструвати право
власності на належне йому нерухоме
майно по причині зміни порядку
реєстрації права власності, колегія
суддів вважає передчасним, оскільки як
вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
останній з питанням реєстрації права
власності на вищевказане майно до
компетентних органів взагалі не
звертався і відповідно відмову у
вчиненні таких дій не отримував.

Згідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про задоволення позовних
вимог, а тому рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 12 червня 2014 року необхідно
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення, яким ОСОБА_8 в позові про
визнання права власності, поділ
будинковолодіння в натурі та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія судової палати,
-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7- задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 12 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6, третя особа: Костянтинівська
сільська рада про визнання права
власності, поділ будинковолодіння в
натурі та встановлення порядку
користування земельною ділянкою -
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
ОСОБА_8 в позові до ОСОБА_6 про визнання
права власності, поділ
будинковолодіння в натурі та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :