Справа № 515/2239/14-ц
Провадження № 2/515/2638/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк
Л.А.

при секретарі Унгурян
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Татарбунари справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на
наступні обставини.

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 20.02.2014 року
по цивільній справі № 515/3213/13-ц позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми задоволені частково.
Ухвалою апеляційного суду Одеської
області вищевказане рішення було
змінено в мотивувальній частині, в
іншій частині - залишено без змін.

Як встановлено судовим рішенням,
позивачка мала намір здійснити
відповідні дії щодо купівлі належного
відповідачці будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 та надала ОСОБА_2 грошову суму,
що підтверджується розпискою
останньої. Після отримання згоди на
вселення, вона за свої власні кошти
здійснила ремонт у цьому будинку, в
результаті чого вартість його значно
зросла. Однак, по незрозумілим їй
причинам, відповідачка згодом змінила
своє рішення та відмовилась продавати
їй вищевказаний житловий будинок.
Оскільки знайти компромісу з ОСОБА_2 не
вдалося, вона була вимушена звернутися
до суду з позовом щодо стягнення
наданих ОСОБА_2 коштів за будинок та
його ремонт.

Позивачка вважає, що в результаті
противоправних дій відповідачки, їй
була спричинена моральна шкода, яка
полягає у спричиненні їй тяжкого
психологічного шоку у той момент коли
вона дізналась, що ОСОБА_2 змінила своє
рішення про продаж їй житлового
будинку. Під час судових процесів, їй
доводилося захищатися від
необґрунтованих дій з боку
відповідачки, надавати докази
правомірності своїх дій та на протязі
певного часу морально страждати. Крім
того, на теперішній час вона, будучи
вагітною на 8 місяці, вимушена була
звернутися до лікарні, в зв'язку із
загрозою передчасних пологів, та
фактично залишилась з чоловіком без
житла, оскільки іншого житла вони не
мають.

Всі вищенаведені обставини значно
підсилюють її психологічні страждання
та розчарування, тому вона вимушена
звернутися до суду з позовом про
стягнення моральної шкоди з
відповідачки ОСОБА_2, яку вона оцінює у
20 000 грн.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, однак направила до суду
заяву про слухання справи у її
відсутність, підтримуючи вимоги позову
в повному обсязі та надала письмові
пояснення, які аналогічні з вимогами
позову.

Відповідачка проти вимог позову
заперечувала, вважаючи вимоги позову
надуманими. Крім того, вважає, що
остання не надала суду жодного
належного та допустимого доказу
спричинення їй моральної шкоди тим
більш, у зазначеному розмірі.

Вислухавши пояснення та доводи
відповідачки, дослідивши письмові
пояснення позивачки та надані
матеріали справи, суд не вбачає
правових підстав для задоволення
позову, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
між сторонами виник спір щодо
оформлення договору купівлі-продажу
будинку, належного відповідачці, що
підтверджується рішенням
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 20.02.2014 року (а.с.7-8).
Згідно вказаного рішення, позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошей у сумі 31 911 грн. задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15900 грн.,
судовий збір в сумі 243,60 грн., витрати на
правову допомогу в сумі 750 грн. В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовлено. На користь ОСОБА_2 стягнуто
з позивачки витрати на правову
допомогу в сумі 750 грн. На вказане
рішення сторонами були подані
апеляційні скарги, за результатами
розгляду яких було постановлено
рішення апеляційним судом Одеської
області.

Із копії рішення апеляційного суду
Одеської області від 28.04.2014 року
(а.с.9-11)слідує, що апеляційні скарги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.
Змінено мотивувальну частину рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 20.02.2014 року по
вищевказаній справі. В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд в
мотивувальній частині зазначив, що
"договір купівлі - продажу вказаного
будинку між сторонами укладений не був.
За таких обставин права і обов'язки
сторін у спірних правовідносинах мають
визначатися відповідно до глави 83
розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України,
оскільки відповідачка зберігала
передані їй позивачкою в рахунок
купівлі будинку кошти у розмірі 15900 грн.
без достатньої правової підстави.

Тому, враховуючи обставини, якими
позивачка обґрунтовує позовні вимоги,
в цій частині на її користь підлягають
стягненню з відповідачки грошові кошти
в розмірі 15900 грн. відповідно до глави 83
розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, а
позовні вимоги в цій частині необхідно
задовольнити саме з цих підстав, у
зв'язку з чим судова колегія
погоджується з доводами апеляційної
скарги відповідачки стосовно того, що
між сторонами не було укладено
договору купівлі-продажу вказаного
будинку, а тому відсутні підстави для
застосування до спірних правовідносин
норм матеріального права, які
регулюють зобов'язальне право."

Відповідно до ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди завданої внаслідок порушення її
прав.

При винесенні рішення, суд керувався
роз'ясненнями, що містить п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року №4, згідно
яких спори про відшкодування моральної
шкоди розглядаються, якщо право на її
відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції або
випливає з її положень, положень
Цивільного кодексу та іншим
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди, при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону "Про захист прав споживачів" чи
інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Моральною шкодою є втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб (п.3
вищезазначеної Постанови Пленуму
Верховного суду України). Така шкода
може полягати у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності, прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Тому, у кожній справі суду необхідно
з'ясовувати характер правовідносин
сторін та чи допускає відповідне
законодавство відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин.

Враховуючи, що правовідносини по
зобов'язанням у зв'язку з набуттям
майна без достатньої правової підстави
регулюються главою 83 розділу 3-го книги
п'ятої ЦК України, статтями якої не
передбачено відшкодування моральної
шкоди, при цьому у суду відсутні
достатні підстави вважати, що
позивачці заподіяна моральна шкода,
яка потребує компенсації, внаслідок
чого суд вважає, що останній слід
відмовити в задоволенні позову про
стягнення з відповідачки моральної
шкоди в розмірі 20000 грн.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає,
що докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін, виникає спір.

Також, оцінюючи та враховуючи
характер відносин між сторонами, суд не
вбачає, з припущень позивачки,
спричинення відповідачкою їй
моральної шкоди внаслідок відмови від
укладення договору купівлі-продажу
будинку, неповернення та ухилення
ОСОБА_2 від сплати переданих їй коштів
за будинок та проведений в ньому
ремонт, та є незрозумілим з чого вона
виходить, оцінюючи шкоду у 20 000 гривень.

Надана суду, як доказ спричинення
моральної шкоди діями відповідача,
довідка ЛКК Татарбунарської ЦРЛ №597
від 01.08.2014 року щодо перебування
позивачки на лікуванні у відділенні
патології з діагнозом: загроза родів
раніше терміну (а.с.13), не може бути
прийнята судом як належний доказ
відповідно до ст.58 ЦК України, оскільки
з неї не вбачається причинного зв'язку
між діями відповідачки та лікуванням
позивачки, а є лише припущенням
останньої. Однак, відповідно до ч.4 ст.60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст.11, 58-60, 77, 213, 215 ЦПК
України, ст.16,23, главою 83 розділу 111
книги п'ятої ЦК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31 березня 1995 року №4, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Семенюк