Дата документу 03.12.2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року.
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді
Пономаренко Л.Е.,

при секретарі
Воробйовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить, з урахуванням
уточнень, стягнути з останньої на її
користь суму авансу в розмірі 15106,04 грн.
та понесені по справі судові
витрати.Позов обґрунтовує тим, що вона
є власницею квартири АДРЕСА_2. В грудні
2013 року між нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була
досягнута домовленість, що ОСОБА_4
покупає у ОСОБА_1 її квартиру, а ОСОБА_1
покупає у ОСОБА_2 належну останній
квартиру. Після досягнення
домовленості 19 грудня позивачка
передала ОСОБА_2 грошові кошти в
розмірі 1000 доларів США в рахунок
майбутнього договору. У зв'язку з
відмовою ОСОБА_4 від придбання у ОСОБА_1
квартири, остання не мала грошей на
придбання квартири у ОСОБА_2 Зазначає,
що ОСОБА_2 відмовляється повернути
отримані гроші, тому вимушена
звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали в повному
обсязі та пояснили, що існувала
домовленість між трьома особами -
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 На
підтвердження цих домовленостей
ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 1000 доларів США, а ОСОБА_1
передала ОСОБА_2 грошові кошти в
розмірі 1000 доларів США. В подальшому
ОСОБА_4 відмовилась від придбання
квартири у ОСОБА_1 і в судовому порядку
стиягнула з неї сплачену суму авансу в
розмірі 1000 доларів США в гривневому
еквіваленті.

В судовому засіданні відповідач та її
представник позов не визнали та
пояснили, що так як ОСОБА_1 передавала
ОСОБА_2 гроші, отримані від ОСОБА_4, то
право вимагати ці гроші належить
ОСОБА_4 Окрім того, відповідачка
особисто пояснила, що вважала ці гроші
платою за притримання квартири, щоб
вона її нікому іншому на відчужувала,
передані гроші вважала своєю власністю
та витратила на власні потреби.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.12.2013 ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 1000 доларів США в
рахунок подальшого придбання квартири,
належної ОСОБА_2, що підтверджується
власноруч написаною розпискою
останньої.

Позивач мала намір придбати належну
ОСОБА_2 квартиру, але в подальшому
відмовилася від її придбання, а тому
договору купівлі-продажу між
сторонами укладено не було,

Вважаючи передані кошти завдатком,
відповідач відмовилась їх повернути
позивачу, що ними визнається.

Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Суд вважає, що правила ст.571 ЦК України
про неповернення суми завдатку в разі
порушення зобов'язання з вини боржника
застосовується в тих випадках, коли
між сторонами було укладено договір,
але він не виконується з вини якоїсь зі
сторін. У разі, коли сторони лише
домовились укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
вважаються авансом і повертаються в
тому розмірі, в якому надавались.
Внесення завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку, якщо таке зобов'язання
випливає із договору, укладеного
сторонами.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише в разі наявності
зобов'язання, яке повинно було виникати
на підставі договору купівлі-продажу
будинку.

Оскільки договір купівлі-продажу
квартири, який би за своєю формою та
змістом відповідав вимогам закону, між
сторонами укладено не було, суд вважає
що сума сплачена в рахунок належних з
позивача платежів є авансом, тому
на її користь слід стягнути суму
еквівалентну 1000 доларам США, як
зазначено в розписці.

Саме ця сума була видана позивачкою в
рахунок майбутніх платежів за
квартиру.

Згідно курсу національного банку
України 100 доларів США станом на
02.12.2014 року становить 1510,6043 грн.,
тому суд вважає, що на користь
позивачки слід стягнути 15106, 04.

Стягненню підлягають також
понесені позивачкою судові витрати,
які складаються з витрат на сплату
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
та витрат на правову допомогу у зв'язку
з наступним.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. За частиною 3 цієї
статті до витрат, пов'язаних із
розглядом справи належать витрати на
правову допомогу. Склад та розмір
витрат, пов'язаних із оплатою правової
допомоги, належить до предмета
доказування у справі.

Положеннями статті 56 ЦПК України
визначено, що правову допомогу може
надавати особа, яка є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання
правової допомоги.

За змістом статті 12 ЦПК України
правова допомога надається адвокатами
або іншими фахівцями у галузі права в
порядку встановленому законом.

Відповідно частин 1,2 статті 84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» визначений
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, де
передбачено, що така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку витрат на правову допомогу
та квитанції до прибуткового ордера,
сплачена сума на адвокатські послуги в
розмірі 500 гривень не перевищує
граничного розміру витрат, тому
підлягає стягненню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми авансу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1, інн
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (мешкає:
АДРЕСА_2, інн НОМЕР_2) суму авансу в
розмірі 15106, 04 гривень (п'ятнадцять
тисяч сто шість грн.. 04 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1, інн
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (мешкає:
АДРЕСА_2, інн НОМЕР_2) понесені по справі
судові витрати, а саме - судовий збір в
розмірі 243,60 гривень та витрати на
правову допомогу в розмірі 500 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
Л. Е. Пономаренко