РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/398/14-ц

пр. № 2/759/1697/14

12 листопада 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого- судді
Петренко Н.О.

при секретарі
Литвиненко Я.О., Савченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом
про поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
мотивуючи свої вимоги тим, що 28.09.2001р.
був зареєстрований шлюб між нею та
відповідачем ОСОБА_2 Від даного шлюбу
народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
Під час перебування у шлюбі подружжям
було набуто майно, а саме квартира
АДРЕСА_1, яка оформлена на відповідача
ОСОБА_2. Враховуючи, що зазначена
квартира є спільною сумісною власністю
подружжя, позивач просить поділити її
між сторонами в рівних частках та
визнати право власності кожного по ?
частині спірної квартири.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Відповідач та представники
відповідача проти позову заперечували,
оскільки спірна квартира була придбана
за кошти, які були передані відповідачу
в дарунок ОСОБА_3, його матір`ю, а тому
відповідно до ч.1 ст.57 СК України
вказане майно є особистою приватною
власністю відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що з
28.09.2001р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в
зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у подружжя народилась донька
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно свідоцтва про право власності
від 28.11.2007р. квартира АДРЕСА_1 дійсно
належить ОСОБА_4 на праві приватної
власності.

Згідно довідки ТОВ «Будівництво та
інвестиції» від 24.09.2007р. ОСОБА_2
повністю вніс грошові кошти згідно
інвестиційного контракту в розмірі 489
888,00 грн. та згідно довідки ВАТ
«Український кредитно-торговий банк»
від 22.11.2006р. заборгованість ОСОБА_2 по
кредитному договору № 39/05-Ф від 23.08.2005р.
відсутня, кредит погашено повністю.

У відповідності до ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу
України дружина та чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно ст. 70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, частки майна є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

У зв'язку з вищенаведеним суд вважає за
доцільне задовольнити вимоги позивача
в повному обсязі, а саме визнати за
ОСОБА_1 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_2
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

На підставі ст.. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 3 441,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 10,11,60,212-215
Цивільно-процесуального кодексу
України, ст.ст. 368, 370, 372 Цивільного
кодексу України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", суд-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
проживає: АДРЕСА_2 судовий збір в
розмірі 3 441,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Cуддя: