У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,
суддів:
Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М., за
участю представника відповідача
ОСОБА_2, Іваненко Ю.Г.,
Олійник А.С., розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
захист прав споживачів та за
зустрічним позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 7 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 22 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом про захист прав
споживачів, в обґрунтування якого
зазначив, що 7 червня 2005 року між ним та
ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний
договір № ZPVAGK00001612
про отримання коштів у розмірі 70 000
гривень, однак, при підписано договір
про отримання коштів у сумі 76 300
гривень. Позивач отримав готівкою 70 000
гривень, решту суми не було видано.

13 червня 2005 року між сторонами укладено
договір страхування майна та договір
особистого страхування строком на 10
років з страховою компанією «Кредо» з
оплатою страхових внесків у розмірі 6 300
гривень. Вказану суму банк відмовився
сплачувати як страхові внески, в
зв'язку з чим позивач змушений був
оплачувати їх.

Позивач зазначав, що неодноразово
звертався до банку з вимогою повернути
кошти в сумі 6 300 гривень і зробити
коригування вартості отриманого
кредиту з фактично отриманою сумою у
розмірі 70 000 гривень та надати графік
погашення кредиту, однак банк вказану
вимогу проігнорував.

Вважає такі дії відповідача
неправомірними, тому просив суд просив
визнати дострокове виконання умов
кредитного договору № ZPVAGK00001612 у
повному обсязі станом на 9 серпня 2013
року, зобов'язати відповідача
здійснити коригування кредитних
зобов'язав станом на 8 серпня 2013 року з
фактичної суми отриманого кредиту 70 000
гривень, стягнути з відповідача на його
користь 6 300 гривень, які не
отримано з каси банку при підписанні
договору, 5 612 гривні 67 копійок
відсотків, зарахованих до вартості
кредиту з суми не отриманого кредиту 6
300 гривень, надмірно сплачені відсотки
12 463 гривні 52 копійки, як сплачені
внаслідок дострокового погашення
кредиту, 2 500 гривень з надання
юридичних послуг та моральну шкоду 5 000
гривень, зобов'язати відповідача
видати довідку про відсутність
заборгованості по кредиту станом на 9
серпня 2013 року, зняти обтяження з
квартири, наданої банку в іпотеку та
повернути оригінал договору
купівлі-продажу квартири.

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду із зустрічний
позовом про стягнення з ОСОБА_5
заборгованості за кредитним договором
від 7 червня 2005 року, в обґрунтування
якого зазначило, що відповідно до
укладеного кредитного договору
відповідач отримав кредит у розмірі 76
300 гривень.

23 червня 2011 року між сторонами укладено
додаткову угоду до кредитного
договору, згідно якої відбулися зміни у
п. 1.1, а саме змінено розмір кредиту до 90
081 гривні 09 копійок та відсоткову
ставку до 2,27 % на місяць. Відповідач
свої зобов'язання за договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим станом на 25 жовтня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
47 877 гривень 34 копійки, з яких: 41 795
гривень 66 копійок - заборгованість за
кредитом, 5 314 гривні 51 копійка -
заборгованість по процентам, 378 гривень
- заборгованість по комісії, 389 гривень
17 копійок - пеня, яку позивач просив
стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 7 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 22 квітня 2014 року, у
задоволенні первісного позову
відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість у розмірі
47 877 гривень 34 копійки.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 7 червня 2005 року
між ним та ПАТ КБ
«ПриватБанк» укладено кредитний
договір № ZPVAGK00001612 про отримання коштів
у розмірі 70 000 гривень, однак, при
підписано договір про отримання коштів
у сумі 76 300 гривень. Позивач отримав
готівкою 70 000 гривень, решту суми не
було видано.

13 червня 2005 року між сторонами укладено
договір страхування майна та договір
особистого страхування строком на 10
років з страховою компанією «Кредо» з
оплатою страхових внесків у розмірі 6 300
гривень.

Так, ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні первісного позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив з того, що ОСОБА_5, підписавши
кредитний договір, тим самим погодився
з його умовами, а посилання на
порушення відповідачем вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»,
зокрема, ч.3 п.10 ст. 18 вказаного Закону
щодо несправедливих умов договору є
підставою для визнання недійсними
таких умов договору, проте такі вимоги
заявлені не були.

Крім того, судами вірно встановлено, що
до 2009 року первісним позивачем
страхові внески сплачувались у строк,
встановлений умовами договору після
оплати цих внесків банком, а
заборгованість позивача за кредитним
договором вираховувалася із суми
кредиту 70 000 гривень, а не 76 300 гривень.

Посилання на неправомірність підняття
банком відсоткової ставки за
користування кредитом суди вірно
визнали безпідставними, оскільки
ОСОБА_5 не звертався до суду з позовом
про визнання вказаних дій банку
незаконними, продовжуючи вносити
грошові кошти на погашення кредиту в
збільшеному розмірі, а наданий
аудиторський висновок складений без
врахування прострочення терміну
сплати платежів ОСОБА_5, в результаті
чого виникла заборгованість, на яку
нараховувалися штрафні санкції.

Задовольняючи зустрічний позов, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, на підставі ст.ст. 526,
543, 625, 629, 1048-1050,1054,1055 ЦК України,
правильно виходив з того, що
зобов'язання за договором кредиту, за
яким кредитодавець надає кошти, а
позичальник зобов'язується їх
повернути зі сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином із
застосуванням відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

Встановивши факт невиконання ОСОБА_5
умов кредитного договору, в результаті
чого утворилась заборгованість, суди
дійшли обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права не ґрунтуються на
матеріалах справи, зводяться до іншої
оцінки фактичних обставин справи, яка
відрізняється від зробленої судом
оцінки, і висновків суду не
спростовують. Оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального й матеріального права,
а тому передбачених ст. 338 ЦПК України
підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 7 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 22 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П.
Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

А.С. Олійник