АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7955/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2931/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М.,
Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_5 з обмеженою
відповідальністю "БІШОП"

на заочне рішення Київського районного
суду м. Полтави від 15 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія", Товариство з
обмеженою відповідальністю "БІШОП" про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, третя особа: ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулисьядо суду з позовом до
приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» та ОСОБА_5 з обмеженою
відповідальністю "БІШОП", тетя особа
ОСОБА_6, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.
Посилаючись на те, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 30.06.2012 р. в м. Полтава по вул.
Половка за участю водіїв ОСОБА_6 та
ОСОБА_2, пошкоджено транспортний засіб
позивача ОСОБА_2, а саме автомобіль
ОСОБА_7, державний номерний знак НОМЕР_1
отримав технічні ушкодження, а пасажир
ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості. Водій
ОСОБА_6 на момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди керував
автомобілем ГАЗ-3302, державний номерний
знак НОМЕР_2 та перебував в трудових
відносинах з ТОВ «БІШОП». Вказаний
автомобіль ТОВ «БІШОП» орендувало у
фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія», в якій була застрахована
цивільна відповідальність ФОП ОСОБА_8,
частково відшкодувала матеріальну
шкоду в сумі 24 634,66 грн. Просили стягнути
з ПАТ «Українська транспортна страхова
компанія» на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в сумі 2 730,10 грн. та на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5
000 грн. Стягнути з ТОВ «БІШОП» на
користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
сумі 2 444,78 грн. та 25 000 грн. моральної
шкоди, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду
в сумі 123 876 грн., а також стягнути з
відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 15 липня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія», ОСОБА_5 з обмеженою
відповідальністю «Бишоп» - задоволено
частково.

Стягнута з приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»
(юридична адреса м. Київ, вул.
Саксаганського,77) на користь ОСОБА_1
моральна шкода в розмірі 1231,73 грн., 81,16
грн. судового збору, 625 грн. витрат на
правову допомогу.

Стягнута з приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»
(юридична адреса м. Київ, вул.
Саксаганського, 77) на користь ОСОБА_2
матеріальна шкода в розмірі 2 300 грн., 81,16
грн. судового збору, 625 грн. витрати на
правову допомогу.

Стягнута з ТОВ «Бишоп» (юридична
адреса м. Полтава, вул. Гожулівська, 12,
кв.15) на користь ОСОБА_1 моральна шкода в
розмірі 123 876 грн,, 3 312 грн. витрат на
проведення експертизи, 625 грн. витрат на
правову допомогу, 688,21 грн.судового
збору.

Стягнута з ТОВ «Бишоп» (юридична
адреса м. Полтава, вул. Гожулівська,12,
кв.15) на користь ОСОБА_2 моральна шкода в
розмірі 25 000 грн., 3 312 грн. витрат на
проведення експертизи, 2 429,98 грн.
матеріальної шкоди, 625 грн. витрати на
правову допомогу, 688,21 грн. судового
збору.

Додатковим рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 13 серпня
2014 року доповнено заочне рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 15 липня 2014 року.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»
(юридична адреса м. Київ, вул.
Саксаганського, 77) на користь ОСОБА_1 625
грн. витрати на правову допомогу.

Стягнуто з ТОВ «Бишоп», юридична
адреса м. Полтава, вул. Гожулівська, 12,
кв.15 на користь ОСОБА_1 625 грн. витрат на
правову допомогу.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»
(юридична адреса м. Київ, вул.
Саксаганського, 77) на користь ОСОБА_2 625
грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ТОВ «Бишоп», юридична
адреса м. Полтава, вул. Гожулівська, 12,
кв.15 на користь ОСОБА_2 625 грн. витрат на
правову допомогу.

В апеляційній скарзі на заочне рішення
відповідач ОСОБА_5 з обмеженою
відповідальністю "БІШОП" просить його
скасувати, посилаючись на неповне
з'ясуванння обставини, що мають істотне
значення для справи, невірне
застосування норми матеріального та
процесуального права, недоведення
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

В іншій частині судове рішення не
оскаржене, тому в апеляційному порядку
не переглядається у відповідності до
вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 303 ч.3 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов"язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п. 1,2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що вироком Київського районного суду м.
Полтава від 29.01.2013 р. ОСОБА_6 визнаний
винним за ч.1 ст.286 КК України та
призначено покарання у виді одного
року обмеження волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами
строком на два роки, що підтверджує
його вину у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась 30.06.2012 року о 17.30 годині в м.
Полтава по вулиці Половка, від вулиці
В.Тирнівській в напрямку вулиці
Червонофлотської за участю водіїв
ОСОБА_6, який керував автомобілем
НОМЕР_3 СПГ, державний номерний знак
НОМЕР_2, що належить ОСОБА_8, та ОСОБА_2,
який керував автомобілем ОСОБА_7,
державний номерний знак НОМЕР_1, який
належить останньому на праві привтної
власності ( т.1 а.с.8-10).

На час вчинення ДТП ОСОБА_6 працював
водієм в ТОВ «БІШОП». Згідно договору
оренди від 24.05.2012 р. ТОВ «БІШОП» прийняв
від ОСОБА_8 у користування автомобіль
НОМЕР_3 СПГ, державний номерний знак
НОМЕР_2 ( т 1 а.с.108-111).

Відповідно до п.4.2. вказаного договору
орендар ТОВ «БІШОП» несе повну
матеріальну та моральну
відповідальність за втрату або
пошкодження транспортного засобу та по
зобов'язанням, які можуть виникнути
внаслідок ДТП перед третіми особами,
інших правопорушень за шкоду перед
третіми особами під час строку дії
договору оренди.

Цивільна відповідальність ФОП ОСОБА_8
була застрахована в ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія», розмір
франшизи по даному страховому полісу
складає 510 грн,, яка підлягає стягненню
з ТОВ «Бішоп».

ПАТ «Українська транспортна страхова
компанія» сплатила ОСОБА_1 страхове
відшкодування за спричинену
матеріальну шкоду всього у розмірі 24
634,75 грн. ( т.1 а.с.59-61).

За період з липня 2012 р. по. квітень 2013 р.
та з травня 2013 року по жовтень 2013 року
пошкоджений автомобіль ОСОБА_7
перебував на автостоянці
Всеукраїнської спілки автомобілістів
і вартість його перебування складає
відповідно 2300 грн та 1210 гривень, що
підтверджується копіями квитанцій ( т.1
а.с.55-58).

ОСОБА_2 проведено незалежну оцінку
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
і вартість такого дослідження складає
709,98 гривень, що підтверджується
копіями квитанцій (т.1 а.с. 50,51).

У результаті дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості, три місяці перебувала на
лікарняному, довгий час після
перебування на лікарняному
проходила лікування, отже в зв'язку з
цим змінився її звичний ритм життя.
Відповідно до висновку №140
судово-психологічної експертизи
розмір моральної шкоди, яка завдана
ОСОБА_1 складає еквівалент 243
мінімальним заробітним платам, що на
момент дослідження становить 295 974
гривень.

В результаті даної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль ОСОБА_2 був пошкоджений і
він не міг ним користуватись, що
призвело до порушення звичайного ритму
життя. Згідно висновку вищевказаної
експертизи розмір моральної шкоди, яка
завдана позивачу ОСОБА_2 складає 27
мінімальних заробітних плат, що на
момент дослідження складає 32 886
гривень.

Задовольняючи позов частково, місцевий
суд виходив з того, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі, у
даному випадку на підставі договору
оренди, володіє траспортним засобом,
використання якого створює підвищену
небезпеку, що передбачено ч. 2 ст.1187 ЦК
України. Також у відповідності до
вимог ст. 1172 ЦК України ТОВ «БІШОП»
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником ОСОБА_6 під час виконання
ним трудових обов»язків.

Проте, з урахуванням фактичних
обставин справи, повністю з таким
висновком місцевого суду погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд
допустив неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального
права.

Як вбачається із матеріалів справи, на
час вчинення ДТП ОСОБА_6 працював
водієм в ТОВ «БІШОП».

Згідно договору оренди від 24.05.2012 р. ТОВ
«БІШОП» прийняв від ОСОБА_8 у
користування автомобіль НОМЕР_3 СПГ,
державний номерний знак НОМЕР_2 ( т 1
а.с.108-111).

Згідно полісу обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 21.12.2011 р. ФОП
ОСОБА_8 застрахував цивільно-правову
відповідальність, забезпеченим
транспортним засобом якого є
автомобіль НОМЕР_3 СПГ, державний
номерний знак НОМЕР_2.

При ухваленні судового рішення,
місцевий суд поклав в його основу
загальні норми Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», залишивши поза увагою умови
страхового полісу в частині визначених
лімітів відповідальності страховика
за шкоду, завдану життю та здоров»ю
потерпілого, його майну.

У матеріалах справи відсутній поліс
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 21.12.2011 р., який був
витребуваний колегією суддів та
досліджений.

Як вбачається із страхового полісу,
визначений ліміт відповідальності
страховика за шкоду заподіяну життю і
здоров»ю на одного потерпілого - 100 000
грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000
грн., розмір франшизи - 500 грн., а не 510
грн., як вказав місцевий суд.
Відповідальність страховика за
спричинення моральної шкоди не
передбачена полісом ( т. 2 а.с. 83).

Ухвалюючи судове рішення в частині
стягнення з ТОВ «БИШОП» матеріальної
шкоди, місцевий суд залишив поза увагою
те, що відповідно до вказаного полісу
страховик, яким є ПАТ "Українська
транспортна страхова компанія",
забезпечує відшкодування цієї шкоди,
завданої під час ДТП, та внаслідок цієї
пригоди настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застраховано.

Відповідно до ст. 3 Закону
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров»ю та (або) майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників. Тобто, виходячи із
суті такого страхування, закон має на
меті захист не лише прав потерпілих на
відшкодування шкоди, але й захист
інтересів страхувальника - заподіювача
шкоди.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування нею шкоди зобов»язана
сплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, питання про відшкодування шкоди
самою особою, відповідальність якої
застрахована, вирішується залежно від
висловленої нею згоди на таке
відшкодування, у разі відсутності
такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» добровільно сплатила ОСОБА_1
страхове відшкодування за спричинену
матеріальну шкоду всього у розмірі 24
634,75 грн. ( т.1 а.с.59-61). Ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну, складає - 50 000 грн.
Вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди у розмірі 2 444,78 грн.
знаходяться в межах визначеного
ліміту. Місцевий суд належним чином не
з»ясував хто й в якому розмірі повинен
відшкодовувати завдану цю матеріальну
шкоду.

З урахуванням меж апеляційного
оскарження, колегія суддів приходить
до наступних висновків.

Задовольняючи повністю позов ОСОБА_1
про стягнення з ТОВ «БІШОП» моральної
шкоди у розмірі 123 876 грн., місцевий суд
виходив з того, що вказаний відповідач,
який на умовах оренди використовував
автомобіль, повинен нести цю
відповідальність, незалежно від вини
заподіювача шкоди - водія ОСОБА_6

В цій частині щодо правових підстав
задоволення позову висновок місцевого
суду є вірним, оскільки згідно ч. 2 ст.1187
ЦК України суб»єктом, відповідальним
за завдання шкоди джерелом підвищеної
небезпеки є особа, яка на відповідній
правовій підставі (право власності,і
нше речове майно, договір підряду,
оренди тощо) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об»єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку. Не
є таким суб»єктом і не несе
відповідальності перед потерпілим за
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, особа, яка керує
транспортним засобом у зв»язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов»ящків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом. Обов»язок
відшкодування шкоди покладається на
того власника (володільця) джерела
підвищеної неезпеки, з вини водія якого
завдана шкода, а не безпосередньо на
винного водія.

Проте, розмір моральної шкоди,
стягнутий місцевим судом на користь
позивачів є завищеним та підлягає
зменшенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивачу ОСОБА_1 в результаті
ДТП заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді переломів 1-го пальця правої
кисті та 3-го поперекового хребця, рани
1-го пальця правої кисті, які є
ушкодженнями середнього ступеню
тяжкості за ознакою тривалого розгляду
здоров»я.

Позивач ОСОБА_1 у зв»язку з
ушкодженнням здоров»я просила
стягнути на свою користь з відповідача
ТОВ «БИШОП» моральну шкоду у розмірі 123
876 грн.

Позивач ОСОБА_2 у зв»язку із знищенням
автомобіля в ДТП просив стягнути на
свою користь з відповідача ТОВ «БИШОП»
моральну шкоду 25 000 грн.

Згідно п.1,3 ч.2,3,4 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я; у душевних
стражданннях, яких фізична осба
зазнала у зв»язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
зарактеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначення
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкоди відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не
пов»язана з розміром цього
відшкодування.

З урахуванням отриманих в ДТП
ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього
ступеня тяжкості, пошкодження
автомобіля, власником якого є ОСОБА_2,
зазнання ними фізичного болю та
душевних страждань, колегія суддів
приходить до висновку про зменшення
розміру моральної шкоди, стягнутої з
ТОВ «БИШОП» на користь ОСОБА_1 з 123 876
грн. до 30 000 грн., на користь ОСОБА_2 - з 25
000 грн. до 20 000 грн. Рішення місцевого
суду в цій частині підлягає зміні.

Крім цього, місцевий суд,
ухвалюючи рішення про стягнення на
користь позивача ОСОБА_2 матеріальної
шкоди всього у розмірі 2 429,98 грн., яка
складається з розміру франшизи - 510
грн., витрат за перебування автомобіля
«Шевроле Авео» на автостоянці
Всеукраїнської спілки автомобілістів
за період з травня 2013 р. по жовтень 2013 р.
- 1210 грн., витрат на проведення
експертиз - 709,98 грн., не звернув увагу
на те, що розмір франшизи за умовами
страхового полісу становить 500 грн., а
не 510 грн. Витрат за перебування
автомобіля «Шевроле Авео» на
автостоянці Всеукраїнської спілки
автомобілістів за період з травня 2013 р.
по жовтень 2013 р. - 1210 грн. випливають із
договірних правовідносин на підставі
договору довготермінового зберіганння
ТЗ на автостоянках Полтавської
обласної організації Всеукраїнської
спілки автомобілістів від 14.11.2005 р.,
укладеного між ОСОБА_2 та вказаною
юридичною особою. Витрати на
проведення експертиз - 709,98 грн.
складаються із витрат за проведення
звіту № 1418 про оцінку майна (визначення
вартості матеріального збитку
пошкодженого автомобіля) у розмірі 510
грн. (а.с. 50) та витрат за складання
висновку спеціаліста від 04.10.2013 р. № 93Д -
199,98 грн., пов»язні з проведенням
дослідження чи не вносилися зміни в
номерні позначення аграгатів, чи
відповідає бланк документа бланкам,
які є в офіційному обігу (а.с. 47-49,51), тому
не є збитками, завданими в ДТП.

Отже, розмір франшизи 510 грн.
підлягає зменшенню до розміру 500 грн.,
витрати за перебування автомобіля на
автостоянці - 1210 грн. та витрати за
надання висновку спеціаліста від 04.10.2013
р. № 93Д - 199,98 грн. не є реальними
збитками в ДТП, тому задоволенню не
підлягають.

Місцевий суд, стягуючи з ТОВ
Бишоп» на користь кожного позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 3 312 грн. за
проведення психологічної експертизи,
не звернув увагу на те, що лише
позивачем ОСОБА_1 сплачено 6 624 грн. за
проведення експертизи згідно
квитанції від 03.03.2014 р. (а.с. 1 т. 2).
Позивач ОСОБА_2 оплату не проводив,
тому відсутні підстави стягнення на
його користь витрат за поведення цієї
експертизи.

Крім цього, згідно квитанцій від
22.10.2013 р. та від 27.11.2013 р. (т.2 а.с. 2,3)
позивач ОСОБА_1 сплатила адвокату за
правову допомогу по 2 500 грн., а всього 5
000 грн. Позивачі наполягають на тому, що
сплачені кошти є спільними. Згідно
угоди на представництво інтересів у
цивільній справі № 7 від 22.10.2013 р.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали угоду на
представництво своїх інтересів у даній
справі з адвокатом ОСОБА_3 ( т.1 а.с. 114).

Відповідно до вимог ст.ст. 84,88 ЦПК
України витрати, пов»язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом. Стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб»єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Як вбачається із матеріалів справи,
представником позивачів -адвокатом
ОСОБА_3 наданий розрахунок витрат на
правову допомогу, згідно якого оплата
витрат складає 6 820,80 грн. (т.2 а.с.4).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про доведеність
підстав про стягнення з відповідачів
витрат за надання правової допомоги на
користь позивачів у розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
додатковим рішенням місцевого суду від
13.08.2014 р. вирішено питання про стягнення
витрат на правову допомогу на користь
позивачів, яке не оскаржене в
апеляційному порядку.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 сплатила
судовий збір 1 538,76 грн. (а.с.1 т.1).

Згідно ч. 1 ст. 88 стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволення позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволені
яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням того, що вимоги позивача
ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню, то
судові витрати присуджуються їй
пропорційно у розмірі 1603,67 грн. за
проведення психологічної експертизи
та 375,61 грн. сплаченого судового збору, а
всього 1979,28 грн.

Доводи відповідача ТОВ «БИШОП» в
частнині неналежного повідомлення
його про час та місце розгляду справи
є підставою для подачі заяви про
перегляд заочного рішення, у
задовленні якої було відмовлено.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
місцевим судом при ухваленні заочного
рішення неповно з»ясовано обставини,
що мають значення для справи, має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи; неправильне
застосування норм матеріального
права, рішення суду підлягає частковій
зміні та частковому скасуванню з
ухваленням нового рішення по суті
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 3, 309 ч.1 п.
1,2,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ «БИШОП»
задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Полтави від 15 липня 2014 року в
частині стягнення моральної шкоди з
ТОВ БИШОП» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2
змінити.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_5 з
обмеженою відповідальністю ТОВ
«БИШОП» на користь ОСОБА_1 моральної
шкоди з 123 876 грн. до 30 000 грн., на
користь ОСОБА_2 моральної шкоди - з 25 000
грн. до 20 000 грн.

Заочне рішення суду в частині
стягнення з ТОВ «БИШОП» на користь
ОСОБА_2 матеріальної шкоди у вигляді
витрат за перебування автомобіля
«Шевроле Авео» на автостоянці
Всеукраїнської спілки автомобілістів
за період з травня 2013 р. по жовтень 2013 р.
- 1210 грн. та витрат за надання висновку
спеціаліста від 04.10.2013 р. № 93Д - 199,98 грн.,
судових витрат: 3312 грн. - витрати за
проведення експертизи, 688,21 грн. -
сплачений судовий збір - скасувати та
ухвалити нове рішення в цій частині
вимог.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
до ТОВ «БИШОП» про стягнення витрат за
перебування автомобіля «Шевроле Авео»
на автостоянці Всеукраїнської спілки
автомобілістів за період з травня 2013 р.
по жовтень 2013 р. - 1210 грн. та витрат за
надання висновку спеціаліста від 04.10.2013
р. № 93Д - 199,98 грн.

Заочне рішення суду в частині
стягнення з ТОВ «БИШОП» на користь
ОСОБА_2 франшизи у розмірі 510 грн.
змінити, зменшити розмір стягнутої
франшизи з 510 грн. до 500 грн.

Заочне рішення суду в частині
стягнення з ТОВ «БИШОП» на користь
ОСОБА_1 3312 грн. - витрат на проведення
експертизи, 688,21 грн. - сплаченого
судового збору, всього 4 000,21 грн. -
змінити, зменшити розмір цих судових
витрат з 4 000,21 грн. до 1979,28 грн.

В іншій частині заочне рішення
місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д І :