АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6336/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновський Г.В. Доповідач - Гайдук
В.І. Категорія 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Михайловської
С.Ю.,Красвітної Т.П.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль»

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ТОВ «Райффайзен
Лізинг Аваль» звернулось до суду з
вказаним позовом, зазначаючи, що у
жовтні 2008 року в забезпечення
зобов'язань ОСОБА_4 за укладеним з
ОСОБА_3 (на той час ОСОБА_3) договором
позики між ними було укладено договір
застави належного ОСОБА_4
транспортного засобу. Вважаючи, що
даний договір суперечить вимогам
Закону України «Про заставу», а також
порушує права товариства, позивач
просив суд визнати даний договір
недійсним з моменту укладення та
покласти на відповідачів судові
витрати по справі (а.с. 2-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2014 у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено (а.с. 60-62).

В апеляційній скарзі ТОВ «Райффайзен
Лізинг Аваль» посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, у зв'язку з
чим ставить питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового,
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі (а.с. 71-72).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно з ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмові
формі.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про
заставу» (в редакції чинній на час
виникнення правовідносин) встановлено,
що у договорі застави визначаються
суть, розмір та строк виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
опис предмета застави, а також інші
умови, відносно яких за заявою однієї
із сторін повинна бути досягнута
угода. Опис предмета застави в договорі
застави може бути поданий у загальній
формі (вказівка на вид заставленого
майна тощо).

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 13
Закону України «Про заставу» (в
редакції чинній на час укладення
спірної угоди) договір застави повинен
бути укладений у письмовій формі. У
випадках, коли предметом застави є
нерухоме майно, космічні об'єкти,
договір застави повинен бути
нотаріально посвідчений на підставі
відповідних правоустановчих
документів. Нотаріальне посвідчення
договору застави нерухомого майна
здійснюється за місцезнаходженням
нерухомого майна, договору застави
космічних об'єктів - за місцем
реєстрації цих об'єктів.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
жовтня 2008 року між відповідачами в
забезпечення виконання вимог
укладеного договору позики укладено
договір застави предметом якого є
автомобіль BMW модель Е60/523І, 2008 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 (а.с. 7-9, 37-39).

24 квітня 2009 року обтяження за договором
застави було зареєстровано в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна (а.с. 41).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що спірний договір
застави укладений між відповідачами
відповідає загальним вимогам,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, передбачені ст. 203
ЦК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно
порушення відповідачами вимог ст.12
Закону України «Про заставу», колегія
суддів не може прийняти як підставу для
скасування судового рішення, оскільки
сторони в п. 1.1. договору застави
погодили, що даний договір укладено в
забезпечення зобов'язань за укладеним
між ними договором позики від 08 жовтня
2008 року, з умовами якого вони обізнані,
так як є його сторонами.

Крім того, доказів того, що
недотримання відповідачами вимог ст.12
Закону України «Про заставу» при
укладенні спірного договору порушує
права позивача, останнім не надано. Із
матеріалів справи вбачається, що на час
укладення та реєстрації договору
застави в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна заборони щодо
розпорядження транспортним засобом BMW
Е60/523і, реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належав ОСОБА_4 і наявність обтяження
на це майно, не було (а.с.40-41)

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак підстав
для його скасування за доводами
апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: