У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
Журавель В.І., Іваненко
Ю.Г.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
ОСОБА_9, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрборг», про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 19
лютого 2014 року та рішення апеляційного
суду Харківської області від 09 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (далі −? ПАТ
«Укрсоцбанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що на
забезпечення виконання ОСОБА_9
зобов'язань за кредитним договором від
22 січня 2008 року № 843/18-27/35/8-17 між банком
та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
укладений договір іпотеки №
834/19-27/35/8-16.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_9 умов кредитного договору
утворилася заборгованість, що станом
на 06 вересня 2011 року склала 502 209 грн 26
коп., на рахунок погашення якої ПАТ
«Укрсоцбанк» просило звернути
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від 22 січня 2008
року № 834/19-27/35/8-16, а саме: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної
сумісної власності, шляхом продажу
зазначеного предмета іпотеки з
прилюдних торгів у порядку ст. 41 Закону
України «Про іпотеку».

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року
позов задоволено. Звернуто стягнення
на предмет іпотеки - трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 11 лютого 1994 року Харківським
міським центром приватизації
державного житлового фонду за № 3-94-6104,
зареєстрованого у КП «Харківське МБТІ»
01 березня 1994 року за реєстровим № П-3-4480,
та ј −? ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 26 грудня 2007 року Сьомою
харківською державною нотаріальною
конторою за реєстровим № 3-1816,
зареєстрованого у КП «Харківське МБТІ»
26 грудня 2007 року за реєстровим № П-3-4480,
реєстраційний номер нерухомого майна
21577612, на рахунок погашення
заборгованості за договором іпотеки №
834/19-27/35/8-16 у розмірі

502 209 грн 26 коп. на задоволення вимог ПАТ
«Укрсоцбанк», шляхом продажу
зазначеного предмета іпотеки з
прилюдних торгів у порядку

ст. 41 Закону України «Про іпотеку».
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 09 квітня

2014 року рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова

від 19 лютого 2014 року змінено. Абзац
другий резолютивної частини рішення
викладено у іншій редакції: звернуто
стягнення на предмет іпотеки −?
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
праві спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого 11 лютого 1994 року
Харківським міським центром
приватизації державного житлового
фонду за № 3-94-6104, зареєстрованого в КП
«Харківське МБТІ» 01 березня 1994 року за
реєстровим № П-3-4480, та ј −? ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 26 грудня
2007 року Сьомою харківською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
3-1816, зареєстрованого у КП «Харківське
МБТІ» 26 грудня 2007 року за реєстровим №
П-3-4480, реєстраційний номер нерухомого
майна 21577612, на рахунок погашення
заборгованості за договором іпотеки №
834/19-27/35/8-16 у розмірі 502 209 грн 26
коп., що складається із: заборгованості
за кредитом у розмірі 360 760 грн 24 коп.,
заборгованості за відсотками - 87 935 грн
50 коп., пені - 14 053 грн 60 коп., штрафу - 39 459
грн 92 коп., на задоволення вимог
ПАТ «Укрсоцбанк», шляхом продажу
зазначеного предмета іпотеки з
прилюдних торгів у порядку ст. 41 Закону
України «Про іпотеку»; початкову ціну
встановлено на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена
частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суди керувалися
вимогами ст. 41 Закону України «Про
іпотеку», оскільки ОСОБА_9 порушив
умови кредитного договору та ст. 1050 ЦК
України щодо сплати кредиту, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість, розмір
якої у встановленому законом порядку
не спростований.

Із такими висновками судів повністю
погодитись не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що 22 січня 2008 року
між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_9 укладено
кредитний договір № 834/18-27/35/8-17,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 55 тис. доларів
США зі сплатою 13,5 % річних (а.с. 18−?21, т. 1).

На забезпечення виконання умов
кредитного договору 22 січня 2008
року між Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 укладений договір іпотеки
№ 834/19-27/35/8-16 (а.с. 22−?23, т. 1).

Згідно з п. 1.1. договору іпотеки
предметом іпотеки є трикімнатна
квартира АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 11 лютого 1994 року Харківським
міським центром приватизації
державного житлового фонду за № 3-94-6104,
зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ»
01 березня 1994 року за реєстровим № П-3-4480,
та ј −? ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 26 грудня 2007 року Сьомою
харківською державною нотаріальною
конторою за реєстровим № 3-1816,
зареєстрованого у КП «Харківське МБТІ»
26 грудня 2007 року за реєстровим № П-3-4480,
реєстраційний номер нерухомого майна
21577612.

Відповідно до наданого банком
розрахунку заборгованості станом на 06
вересня 2011 року за ОСОБА_9 утворилася
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 502 209 грн 26 коп. (а.с. 30, т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що 12
жовтня 2010 року ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 направлялися вимоги
ПАТ «Укрсоцбанк» щодо необхідності
погашення заборгованості за кредитним
договором від 22 січня 2008 року №
834/18-27/35/8-17 (а.с. 26−?29, т. 1).

04 жовтня та 22 листопада 2013 року ОСОБА_9
направлялися вимоги ТОВ «Укрборг», у
яких було зазначено про те, що саме ТОВ
«Укрборг» відповідно до умов
генерального договору від 29 липня 2013
року № здійснює
юридичні дії щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 22 січня 2008 року (а.с. 27−?28, т. 2).

На вказану обставину ні суд першої
інстанції, ні апеляційний суд уваги не
звернули, не надали їй відповідної
оцінки та не встановили, хто і на якій
підставі станом на дату розгляду
справи має право вимагати звернення
стягнення за кредитним договором від 22
січня 2008 року з відповідачів. Тобто
судами не встановлені фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» та п. 4.1. договору іпотеки від 22
січня 2008 року, у разі невиконання або
неналежного виконання позичальником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель має право
задовольнити свої забезпечені
іпотекою вимоги шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим 07 червня 2014 року набрав
чинності Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», нормами якого
встановлено тимчасову заборону у
визначених цим законом випадках на
примусове стягнення нерухомого
житлового майна, яке вважається
предметом іпотеки згідно ст. 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: 1) таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; 2) загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв. м
для квартири та 250 кв. м для
житлового будинку.

Оскільки на час перегляду справи у суді
касаційної інстанції вказаний закон є
чинним і підлягає застосуванню, судові
рішення підлягають скасуванню, так як з
матеріалів цивільної справи
вбачається, що ОСОБА_9 отримав кредит у
іноземній валюті. Разом з тим банк
заявив вимоги про стягнення
заборгованості у гривнях і матеріали
справи не містять доказів, а суди не
перевірили, чи були зміни до кредитного
договору щодо зміни валюти
кредитування, а відтак, не можна
визначити, чи порушено вимоги
названого закону, а суд касаційної
інстанції не наділений повноваженнями
досліджувати докази та надавати їм
правову оцінку.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення відповідно до
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347,
349 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду Харкова від 19 лютого 2014 року та
рішення апеляційного суду Харківської
області від 09 квітня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: Є.П. Євграфова
В.І. Журавель І.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко