У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: служба у справах
дітей Кегичівської районної державної
адміністрації, орган опіки та
піклування в Кегичівській селищній
раді Харківської області про
відібрання малолітньої дитини у батька
та визначення місця проживання
малолітньої дитини, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Сахновщинського районного суду
Харківської області від 6 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 17 вересня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила відібрати малолітню дитину у
відповідача та визначити місце
проживання з нею за місцем її
проживання. Свої вимоги мотивувала тим,
що з 2008 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який
було розірвано 08 квітня 2014 року. Від
шлюбу мають сина ОСОБА_6, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Ще до розірвання
шлюбу відповідач відібрав у неї дитину
та створює перешкоди у спілкуванні з
нею. Згідно розпорядження Кегичівської
районної державної адміністрації
Харківської області від 15 квітня 2014
року №73 місце проживання дитини
визначено з матір'ю ОСОБА_4 та
зобов'язано відповідача повернути
дитину матері, однак ОСОБА_5
розпорядження не виконав.

Рішенням Сахновщинського районного
суду Харківської області від
06 травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області області від 17 вересня 2014 року,
позов ОСОБА_4 задоволено.

Відібрано малолітню дитину - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька - ОСОБА_5, та
повернуто дитину матері - ОСОБА_4, за її
місцем проживання: с.Артемівка
Кегичівського району Харківської
області.

Визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_6, місце
проживання його матері - ОСОБА_4,
АДРЕСА_1

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу,перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди, розглядаючи справу та
визначаючи місце проживання
малолітньої дитини з матір'ю, правильно
керувалися ст. ст. 160, 162 СК України та
обґрунтовано виходили з того, що
малолітня дитина, відповідно до
принципу 6 Декларації прав дитини від 20
листопада 1959 року, не може бути
розлучена із матір'ю, крім виняткових
випадків, та вірно вважали доведеними
підстави для відібрання дитини.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сахновщинського районного
суду Харківської області від
6 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 17 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко
А.О. Лесько М.Є.Червинська