Справа № 406/3772/14-ц
Провадження №2/406/1434/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст рішення суду виготовлено
18 липня 2014 року)

14 липня 2014 року Алчевський міський суд
Луганської області у складі:

головуючої судді
Шапутько С. В.

при секретарі
Полевій М. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Алчевську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Алчевське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом до відповідача та просила
стягнути на її користь з КП «Алчевське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» матеріальну шкоду в сумі
766,74 грн., моральну шкоду в розмірі 13000,00
грн., а також відшкодувати судові
витрати.

В обгрунтування позову посилалась на
те, що позивач проживає в будинку
АДРЕСА_1, який належить їй на праві
приватної власності. З моменту
введення будинку в експлуатацію між
нею та Луганським обласним комунальним
підприємством по централізованому
водопостачанню «Луганськводопром»
укладений договір на водопостачання та
водовідведення. В 2005 році від
відповідача надійшло повідомлення про
необхідність з'явитися до КП «АВУВКГ»
та підписати договір на водопостачання
та водовідведення. Позивач надала
відповідачу документи та пояснила, що
договір нею вже укладено з іншим
підприємством, перед нею вибачились та
повідомили про відсутність претензій.
В 2008 та у 2012 роках вказана ситуація
повторилася. В 2012 році позивач
звернулась до відповідача з письмовою
заявою про необхідність розібратися з
ситуацією, та отримала відповідь від
03.10.2012 про закриття особового рахунку.
25.03.2014 приблизно о 08-00 год. позивач разом
зі своїм сином та чоловіком на своєму
автомобілі їхали до м.
Луганська, на посту ДПС в с. Михайлівка
їх зупинив інспектора ДПС і повідомив,
що автомобіль позивача знаходиться у
розшуку за ініціативою ВДВС
Алчевського МУЮ на підставі
виконавчого документу про стягнення з
неї на користь відповідача боргу. Їх
попросили вийти з машини для того, щоб
автомобіль доставити на
штрафмайданчик. 11.04.2014 за заявою
боржника судовий наказ було сксовано.
Дана ситуація стала для неї стресом,
25.03.2014 через стресову ситуацію їй стало
погано та 28.03.2014 вона звернулась в
лікарню, з 28.03.2014 по 10.04.2014 знаходилась
на стаціонарному лікуванні в КЗ
«Алчевська центральна міська лікарня»,
внаслідок погіршення стану здоров'я
придбавала ліки, на загальну суму 766,74
грн. Внаслідок неправомірних дій
відповідача позивачу завдана також
моральна шкода, оскільки внаслідок
неправомірних дій відповідача
зупинили автомобіль позивача та
тримали його близько семи годин, це
призвело до стресу, погіршення стану
здоров'я позивача, вона була змушена
витрачати час на збирання доказів,
складання документів, звернення до
суду. У позивача зірвалися життєві
плани, були принижені її честь та
гідність. /а. с. 2-3/

В судовому засіданні позивач,
представник позивача повністю
підтримали позовні вимоги, посилаючись
на викладене в заяві, позов просили
задовольнити. Позивач звернула увагу,
що оскільки в судовому наказі, як в
подальшому і у постанові про відкриття
виконавчого провадження, була
зазначена невірна адреса боржника,
жодних документів вона не отримувала
та про існування судового наказу до
моменту зупинення автомобіля
співробітником ДПС вона не знала.

Представник позивача також зазначив,
що правова допомога, витрати на яку
позивач просить стягнути з
відповідача, складаються з роботи по
складанню позовної заяви та участі
представника в судових засіданнях.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, зазначила, що КП
«АВУВКГ» діяло в межах своїх
повноважень, тобто дії підприємства не
були протиправними. Разом з цим
зазначила, що договір між КП «АВУВКГ»
та ОСОБА_1 про надання послуг
водопостачання та водовідведення не
укладався, даних про фактичне
споживання позивачем послуг
відповідача підприємство не має.

Суд, вивчивши позовну заяву, вислухавши
пояснення позивача, представників
сторін, допитавши свідків та
дослідивши письмові докази по справі,
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником будинку за
адресою АДРЕСА_1, в якому і проживає. /а.
с. 12-13/

25.10.2002, 05.02.2003 позивачем укладено
договори з обласним КП
«Луганськводопром» в особі директора
Алчевського управління на
водопостачання і водовідведення за
вищевказаною адресою. /а. с. 9-11/.

Договір на водопостачання та
водовідведення між позивачем та КП
«Алчевське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» не укладався, будинок
введено в експлуатацію в 2002 році та
договір одразу укладено з ОКП
«Луганськводопром», дані про фактичне
споживання послуг КП «Алчевське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» за адресою АДРЕСА_1,
відсутні.

26.04.2011 суддею Алчевського міського суду
Луганської області видано судовий
наказ №2-н-737/11 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь КП «АВУВКГ» заборгованість в
сумі 2085 грн. 09 коп. Адресою проживання
боржника зазначено АДРЕСА_1
(згідно заяви стягувача), замість
вірного АДРЕСА_1. Відповідно, позивач
була позбавлена можливості отримати
направлену поштою копію судового
наказу та не була обізнана про його
існування. /а. с. 35/

Заявою стягувача від 30.08.2011 судовий
наказ направлено до ВДВС Алчевського
МУЮ для примусового виконання. /а. с. 36/.

13.09.2012 ОСОБА_1 зверталась до КП
«Алчевське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» з заявою, в якій
повідомляла, що не є та ніколи не була
абонентом відповідача, тому просила
зняти з абонентсьмого обліку. Листом КП
«АВУВКГ» №105/725 від 03.10.2012 за підписом
директора підприємства позивача
повідомлено про прийняття рішення про
здійснення перерахунку по особовому
рахунку згідно договору з ОКП
«Луганськвода» №31 від 05.02.2003 та згідно
договору з Перевальським
департаментом ОКП «Луганськвода» від
01.07.2004, квитанцій про оплату, закрити
особовий рахунок №940197. /а. с. 16/

25.03.2014 КП «АВУВКГ» звернулось до ВДВС
Алчевського МУЮ щодо повернення
судового наказу №2-н-737 від 21.07.2011 про
стягнення заборгованості за
водопостачання та водовідведення у
розмірі 2115 грн. 09 коп. з ОСОБА_1, як такий,
що направлений помилково. /а. с. 18/.

Постановою державного виконавця ВДВС
Алчевського МУЮ від 25.03.2014 припинено
розшук автотранспортного засобу OPEL CORSA,
державний номерний знак НОМЕР_1 у
виконавчому провадженні з виконання
судового наказу №2-н-737 від 21.07.2011 у
зв'язку із заявою стягувача про
помилкове направлення виконавчого
документу до ВДВС Алчевського МУЮ. /а. с.
17/.

Постановою державного виконавця ВДВС
Алчевського МУЮ від 25.03.2014 судовий
наказ №2-н-737 повернуто стягувачу за
заявою останнього /а. с. 34/.

Ухвалою Алчевського мського суду
Луганської області від 11.04.2014
задоволено заяву ОСОБА_1 та скасовано
судововий наказ, виданий 26.04.2011
Алчевським міським судом Луганської
області, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь КП «АВУВКГ» заборгованості у
сумі 2085,09 грн. /а. с. 19/.

Позивачем надано до матеріалів справи
епікриз вибувшого із денного
стаціонару міської поліклініки,
перебувала у денному стаціонарі з
28.03.2014 по 10.04.2014, лист призначень та чеки
на придбання ліків на суму 766,74 грн. /а. с.
20-22/

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_2, який є сином позивача, показав,
що в кінці березня 2014 року вони разом з
батьками їхали до м. Луганська, коли на
трасі їх зупинили працівники ДАЇ та
повідомили, що автомобіль, що належить
матері - ОСОБА_1, заарештовано. Батьки
поїхали збирати документи для
підтвердження безпідставності арешту,
а він просидів 7 годин в машині. Як потім
з'ясувалось, автомобіль було
арештовано у зв'язку з безпідставним
нарахуванням заборгованості за
послуги КП «АВУВКГ». У зв'язку з
вказаними обставинами мама сильно
нервувалось, і це відобразилось на її
здоров'ї, почав підвищуватися тиск.
Вона деякий час лежала в лікарні в
стаціонарі, а після того ще декілька
тижнів їй кололи лікарські препарати.

Свідок ОСОБА_3, який є чоловіком
позивача, зазначив, що з 2000 року КП
«АВУВКГ» періодично мало претензії до
позивача щодо користування послугами
водопостачання та водовідведення.
Позивач та її чоловік звертались до
комунального підприємства щодо
вирішення вказаного питання, оскільки
з часу введення будинку в експлуатацію
в 2000 році договір з КП «АВУВКГ» не
укладався та послугами цього
підприємства позивач ніколи не
користувалася, договір на
водопостачання та водовідведення з
самого початку було укладено з ОКП
«Луганськвода». Після кожного
відвідування підприємства -
відповідача питання здавалося
вирішеним, проте через деякий час
нарахування оплати за набіти надані
послуги та сповіщення про наявність
заборгованості відновлювались. В 2012
році було надано висьмову відповідь, що
особовий рахунок за вказаною адресою
анулюють. Разом з цим, в березні 2014 року,
коли родина їхала до м.
Луганська, їх автомобіль, який
зареєстровано на позивача, було
зупинено працівниками ДАЇ, які
повідомили, що на транспортний засіб
накладено арешт державним виконавцем.
Як було з'ясовано, арешт наклав
державний виконавець при виконанні
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
на користь КП «АВУВКГ» заборгованості
за надані послуги. Йому разом з
дружиною довелося витратити цілий день
для з'ясування ситуації та збирання
доказів безпідставності арешту
автомобіля, для того, щоб його не
забрали на штрафмайданчик, в той час як
син залишався сидіти в автомобілі.

Згідно вимог ч.1ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду, тощо. У разі
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи
із розміру мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач перебувала на стаціонарному
лікуванні в КЗ «Алчевська центральна
міська лікарня» з 28.03.2014 по 10.04.2014 з
діагнозом помірний перебіг АС,
неускладнений церебральний криз,
кардіосклероз. Як зазначено в епікрізі,
при обстеженні досліджувалась
амбулаторна картка.

Не доведено, що вказані хвороби були
відсутні в позивача раніше та
спричинені позивачеві внаслідок дій
відповідача, а відтак відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправними діями відповідача та
станом здоров'я позивача.

За тких обставин суд вважає позов в
частині відшкодування майнової шкоди -
витрат на лікування, недоведеним та
необгрунтованим.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених ч. 2 вказаної статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав і полягає зокрема у фізичному болю
та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та моральних страждань,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди, якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до пунктів 4, 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 №4, під час вирішення
питання про відшкодування моральної
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою та протиправними діями її
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що є
всі підстави для відшкодування
позивачу моральної шкоди та стягнення
її з відповідача КП «АВУВКГ», оскільки
в судовому засіданні встановлено
протиправність поведінки та вина
заподіювача шкоди - відповідача у
справі, які безпідставно нараховували
ОСОБА_1 заборгованість за
водопостачання та водовідведення, без
наявності договірних відносин між
сторонами та за відсутності фактичного
користування позивачем вказаними
послугами, наявність шкоди, яка
полягала для позивача у психологічних
стражданнях та переживаннях від
усвідомлення факту неправомірної
поведінки щодо неї, негативні емоції та
стрес у зв'язку з можливістю втрати
майна - автомобіля, необхідністю
докладати додаткові зусилля для
відновлення звичайного способу життя,
та причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та протиправними діями
заподіювача шкоди, його виною, оскільки
саме протиправні винні дії відповідача
призвели до моральних страждань
позивача.

Вирішуючи питання про розмір моральної
шкоди, яка підлягає стягненню з
відповідача, суд виходить з характеру
спричиненої шкоди, глибини моральних
страждань позивача, конкретних
обставин справи, принципу розумності,
виваженості і справедливості, та
оцінює моральну шкоду в 1500 грн.

На підстав ст. 88 ЦПК України з
відповідача на корсить позивача
підлягає стягненню судові витрати
пропорційно до задоволених вимог.

Вирішуючи питання про компенсацію
витрат на правову допомогу, вуд
виходить з того, що відповідно до ст. 1
ЗУ «Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», розмір
компенсації не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Представником позивача на
підтвердження оплати витрат на правову
допомогу надано квитанцію про сплату
2000 грн., розрахунку витрат не надано,
проте зазначено, що правова допомога
полягала в складанні позовної заяви та
участі в судових засіданнях.
Враховуючи вказане, суд виходить з
години на складання позовної заяви
(процесуальна дія поза межами судового
засідання) та часу участі в судових
засіданнях - 1 год. 30 хв. - загалом 1218,00
грн., що підлягали б компенсації при
задоволенні позову в повному обсязі, та
виходячи з пропорційності до
задоволених вимог (10,9 %) - 132 грн. 76 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 60,
88, 212-215, 294, 296 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Алчевське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стугнути з Комунального підприємства
«Алчевське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» на користь ОСОБА_1 суму
моральної шкоди в розмірі 1500 (одна
тисяча п'ятсот) грн. 00 коп.

В задоволенні позову в частині
стягнення матеріальної шкоди, а також в
іншій частині вимог про стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства
«Алчевське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» на користь ОСОБА_1 судові
витрати пропорційно до задоволених
позовних вимог - 132 грн. 76 коп.
компенсації витрат на правову
допомогу, 26 грн. 55 коп. компенсації
витрат, понесених у зв'язку зі сплатою
судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Луганської області через
Алчевський міський суд Луганської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С. В. Шапутько