РІШЕННЯ

іменем України

30.09.2014 р.
145/492/14-ц

2/145/304/2014

Тиврівський районний суд в складі:

головуючого Ратушняка І.О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Тиврів цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування
витрат на догляд, лікування та
поховання спадкодавця, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною
заявою, в якій вказує, що 1 січня 2008 року
її дядько ОСОБА_8 був госпіталізований
до Гніванської міської лікарні з
приводу хвороби шлунку. Оскільки він
потребував термінової операції та
лікування, а власних коштів у нього не
було, ОСОБА_9 звернувся по допомогу до
неї. Мотивував це тим, що з доньками
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у нього
склались неприязні стосунки і вони не
спілкувалися, а його мати - її бабуся
ОСОБА_4 коштів не мала, сама хворіла та
потребувала догляду.

Вона погодилась оплатити вартість
лікування ОСОБА_8 та здійснювати за ним
догляд, а він у свою чергу зобов'язався
розрахуватись з нею після одужання, а в
разі неможливості цього обіцяв
залишити їй належну йому частину
житлового будинку по АДРЕСА_1.

З 3 січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 перебував на лікуванні в II -й
міській лікарні м. Вінниці де йому було
зроблено три операції з приводу
виразки шлунку.

За вказаний період нею було
витрачено на його лікування 10 720, 81 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Нею було проведено його поховання
та витрачено 07.02.2008 року 985 грн. + 2 124 грн.
= 3109, 00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 2 ЗУ
«Про поховання та похоронну справу»
поховання померлого - комплекс заходів
та обрядових дій, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом або урни з прахом у могилу
або колумбарну нішу, облаштування та
утримання місця поховання відповідно
до звичаїв та традицій, що не
суперечать законодавству. Отже,
витрати на встановлення пам'ятника
віднесені законом до витрат на
поховання.

Нею було замовлено та встановлено
на могилі ОСОБА_8 пам'ятник, на що 03.04.2009
р. витрачено 4790 грн. +1750 грн. = 6540,00 грн.

Таким чином, всього на лікування
та поховання ОСОБА_8 нею було витрачено
10 720, 81грн. + 3109, 00 грн.+ 6540,00 грн. = 20
369,81грн.

Відповідачі по справі -
спадкоємці першої черги спадкування за
законом після ОСОБА_8 знали про їхню із
ним домовленість, не заперечували щодо
її вселення в належну ОСОБА_8 частину
будинку по АДРЕСА_1 та погоджувались
після прийняття ними спадщини
переоформити зазначену частку будинку
на її ім'я.

08 липня 2008 року на ім'я
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право
на спадщину за законом. Оскільки на той
час коштів на переоформлення частини
будинку на своє ім'я в неї не було, вони
домовились зробити це пізніше.
Відповідачі зареєстрували її місце
проживання в зазначеному будинку і
спірних моментів між ними не виникало.

Однак в подальшому всупереч
домовленостям відповідачі пред'явили
до неї позов від 02 жовтня 2013 року про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, в якому
зазначали, що вона ніби-то самовільно
вселилась до будинку, згоду на вселення
вони не давали. На даний час вони мають
намір продати свою частину будинку, а
вона їм заважає це зробити і тому
просили суд постановити рішення, яким
зобов'язати її звільнити жиле
приміщення в 59/125 частки житлового
будинку АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного
суду Вінницької області від 27 січня 2014
року в задоволенні зазначеного позову
було відмовлено.

Вона неодноразово намагалася вирішити
спір мирним шляхом, однак жодного
результату це не дало.

У зв'язку з цим 14 лютого 2014 року вона
звернулася до відповідачів з письмовою
вимогою про повернення їй коштів,
витрачених на догляд, лікування та
поховання спадкодавця, однак зазначена
вимога залишена ними без задоволення.

Тому грошові кошти в розмірі 20 369, 81 грн.
підлягають стягненню з відповідачів
солідарно.

Вважає, що протиправною
поведінкою відповідачів їй заподіяно
також і моральну шкоду, розмір якої
вона оцінює в 10 000 гривень. Такий розмір
моральної шкоди обґрунтовує тим, що
внаслідок небажання відповідачів
добровільно виконати свій обов'язок,
передбачений ст.1232 ЦК України, вона
хвилюється, що понесені нею
матеріальні витрати не будуть
відшкодовані. Це в свою чергу завдає їй
сильних душевних страждань, у неї
погіршився сон, вона перебуває в
пригніченому настрої, внаслідок чого
звичні умови її життя порушені і вона
вимушена до них пристосовуватися. Крім
того, характер порушення є триваючим.
Зазначені обставини дають їй підстави
оцінити завдану їй моральну шкоду у 10000
гривень.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на її користь
витрати на догляд, лікування та
поховання спадкодавця ОСОБА_8 в розмірі
20 369 (двадцять тисяч триста шістдесят
дев'ять) гривень 81 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 на її користь у
відшкодування моральної шкоди грошові
кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч)
гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 на мою користь судові
витрати згідно квитанцій.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
та її представник ОСОБА_1 позов
підтримали, просять його задоволити з
підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_5 та представник відповідачів
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5- ОСОБА_2 позов не
визнали.

ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні
позову, та пояснила, що гроші ОСОБА_10 на
пам'ятник сину давала вона, також
давала на лікування.

Свідок ОСОБА_11 дав показання,
відповідно до яких він - брат позивачки.
Дядько захворів на Новий рік. Він шукав
транспорт, доставляв його в лікарню.
Доглядала хворого позивачка. Він
особисто позичав гроші ОСОБА_3 на
лікування дядька ОСОБА_8, які вона йому
частками віддає. На її прохання
замовляв пам'ятник на могилу ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_12 показала, що три роки до
смерті ОСОБА_8 проживала разом з ним.
Гроші в нього були. В лікарню в
м.Гнівань та в м.Вінниця вона возила
хворого. Вона сиділа в лікарні коло
хворого ОСОБА_8, лікувала його за свої
гроші. ОСОБА_3 сиділа два дня коло
хворого, ще сидів ОСОБА_10 Що позичає
гроші на лікування ОСОБА_8, позивачка
не казала. Ліки купувала вона, баба
(ОСОБА_4) давала гроші, а також були
гроші у покійного. Доказів про купівлю
ліків нею не збереглось.

Свідок ОСОБА_13 показав, що він - син
ОСОБА_12, яка проживала з ОСОБА_8
Покійного ОСОБА_8 з моргу забирав він з
директором. За чиї кошти, він не
пам'ятає.

Свідок ОСОБА_14 показав, що він
приватний підприємець, на прохання
ОСОБА_10, який в 2009 році купував
пам'ятник, виписав нещодавно накладну
2009 роком. ОСОБА_15 замовляв пам'ятник,
приносив дані про покійного,
розраховувався. Ціни з 2009 року майже не
змінилися.

Суд, вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає за
необхідне позов задоволити частково з
слідуючих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.1232 ЦК України
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» №4 від
31.03.1995 року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних та фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 (дядько
позивачки) 1 січня 2008 року був
госпіталізований до Гніванської
міської лікарні з приводу хвороби
шлунка.

Потребуючи термінової операції та
лікування, ОСОБА_8 звернувся по
допомогу до ОСОБА_3, мотивуючи це тим, що
з доньками: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у
нього склались неприязні стосунки і
вони не спілкувалися, а його мати -
ОСОБА_4 коштів не мала, сама хворіла та
потребувала догляду.

Позивачка оплатила вартість лікування
ОСОБА_8 та здійснювала за ним догляд, а
він, у свою чергу, зобов'язався
розрахуватись з нею після одужання, а в
разі неможливості цього обіцяв
залишити їй належну йому частину
житлового будинку по АДРЕСА_1.

З 3 січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 перебував на лікуванні в II-й
міській лікарні м. Вінниці, де йому було
зроблено три операції з приводу
виразки шлунку.

За вказаний період позивачкою
було витрачено на його лікування 8395,78
грн., що стверджується наданими чеками
(а.с.18-22). Доказів про інші витрати
позивачки на лікування ОСОБА_8 суду не
надано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Позивачка ОСОБА_3 провела його
поховання та 07.02.2008 року витратила 2 124
грн., що стверджується товарним чеком
№89 від 07.09.2008 р. та квитанцією до
прибуткового касового ордеру (а.с.28).

Крім того, ОСОБА_3 було замовлено
та встановлено на могилі ОСОБА_8
пам'ятник, на що витрачено 6540,00 грн. (4790
грн. +1750 грн.), що стверджується
накладною №13 від 03.04.2009 р. (а.с.29).

Всього на лікування та поховання
ОСОБА_8 позивачкою ОСОБА_3 було
витрачено 17059,78 грн. ( 8395,78 грн. + 2 124
грн.+ 6540,00 грн.)

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 - спадкоємці першої
черги в порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_8, спадщину прийняли,
що стверджується свідоцтвами про право
на спадщину за законом (а.с.6, 7, 9, 11).

Знаючи про домовленість між
позивачкою і померлим, не заперечували
щодо її вселення ОСОБА_3 в належну
ОСОБА_8 частину будинку по АДРЕСА_1 та
погоджувались після прийняття ними
спадщини переоформити зазначену
частку будинку на ім'я позивачки.
Відповідачі зареєстрували її місце
проживання в зазначеному будинку і
спірних моментів між ними не виникало.

Однак в подальшому всупереч
домовленостям відповідачі пред'явили
до позивачки позов від 02 жовтня 2013 року
про витребування майна із чужого
незаконного володіння, в якому
зазначали, що вона ніби-то самовільно
вселилась до будинку, згоду на вселення
вони не давали. На даний час вони мають
намір продати свою частину будинку, а
вона їм заважає це зробити і тому
просили суд постановити рішення, яким
зобов'язати її звільнити жиле
приміщення в 59/125 частки житлового
будинку АДРЕСА_1.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 27 січня 2014 року в
задоволенні зазначеного позову було
відмовлено.

Безпідставними є посилання
представника відповідачів, що ОСОБА_3
не мала змоги витрачати кошти на
лікування та поховання дядька у зв'язку
з маленьким розміром заробітної плати,
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що гроші на вказані
потреби їй також позичав брат ОСОБА_11

Суд вважає, що витрати на лікування та
поховання ОСОБА_8, та на придбання
пам'ятника, понесені ОСОБА_3, що
документально підтверджено,
підлягають стягненню із відповідачів,
які є спадкоємцями ОСОБА_8 після його
смерті.

Суд враховує хвилювання позивачки, що
понесені нею матеріальні витрати не
будуть відшкодовані, що завдає їй
сильних душевних страждань, у неї
погіршився сон, вона перебуває в
пригніченому настрої, внаслідок чого
звичні умови її життя порушені і вона
вимушена до них пристосовуватися. Крім
того, характер порушення є триваючим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги щодо стягнення
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню

Згідно ст.88 ЦПК України суд
присуджує судові витрати пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 214,
215 ЦПК України, ст.ст.23, 1232 України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 витрати на догляд, лікування та
поховання спадкодавця ОСОБА_8 в розмірі
17059 (сімнадцять тисяч п'ятдесят дев'ять)
гривень 78 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди 1 000 (одну
тисячу) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові
витрати в сумі 732 (сімсот тридцять дві)
гривні 67 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Вінницької
області через Тиврівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засідання під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ратушняк І. О.