УХВАЛА

іменем україни

10 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Станіславська теплоенергетична
компанія» до ОСОБА_3 про стягнення
вартості безпідставно набутої
теплової енергії за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Станіславська
теплоенергетична компанія» на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Станіславська
теплоенергетична компанія» (далі - ТОВ
«Станіславська теплоенергетична
компанія») звернулося до суду з
позовом, в обґрунтування якого
зазначало, що ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1 та є споживачем
послуг, які надає товариство, однак без
укладення відповідного договору.

Посилаючись на те, що відповідач не
виконує зобов'язання з оплати
централізованого опалення, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь вартість спожитої
теплової енергії у розмірі 1 993 грн. 35
коп.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 3
червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Станіславська теплоенергетична
компанія» вартість безпідставно
набутої теплової енергії на опалення в
сумі 1 993 грн. 35 коп.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області
від 17 липня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено,
зменшено суму стягнутої
заборгованості до 273 грн. 17 коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Станіславська
теплоенергетична компанія» просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
виходив з того, що між сторонами
відсутні договірні відносини,
відповідач безпідставно отримував
теплову енергію для потреб на опалення,
вартість якої - 1 993 грн. 35 коп. підлягає
стягненню з нього на користь позивача.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду
першої інстанції, правильно виходив із
того, що між сторонами склалися
фактичні договірні відносини.
Зменшуючи розмір стягнутої
заборгованості, апеляційний суд,
пославшись на п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», дійшов висновку про те, що
позивач безпідставно нараховував
вартість теплопостачання за
тимчасової відсутності відповідача та
членів його сім»ї.

Проте повністю з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1.

ТОВ «Станіславська теплоенергетична
компанія» було створено
в квітні 2012 року та набуло права
виконавця послуг із централізованого
опалення та підігріву води для
населення, яке обслуговується від
котельні на вул.
Індустріальній в м. Івано-Франківську.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» надання
житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку
здійснюється на підставі договору, що
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою.

Як встановлено судом, договір про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання води між
сторонами не укладався.

Проте апеляційний суд вірно зазначив,
що позивачем було вчинено дії на
користь відповідача - надано послуги,
тому договір про надання послуг
вважається фактично укладеним з
моменту отримання відповідачем таких
послуг.

Підпунктом 6 ч.1 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
передбачено, що споживач має право на
несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні, а також за період фактичної
відсутності житлово-комунальних
послуг, визначених договором у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Судом установлено, що ОСОБА_3 двічі
повідомляв позивача, про тимчасову
відсутність проживаючих у АДРЕСА_1 у
зв'язку з проведенням ремонтних робіт
(а.с. 66-67, 73).

Згідно з п.п. 3. п. 9 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила)
споживач має право на несплату
вартості послуг за період тимчасової
відсутності споживача і членів його
сім'ї (у разі відключення виконавцем
холодної та гарячої води і
опломбування запірних вентилів у
квартирі (будинку садибного типу) та
відновлення надання послуг шляхом
зняття пломб за свій рахунок протягом
доби згідно з письмовою заявою.

Відповідно до п.п. 1 п. 29 Правил, споживач
має право зменшення розміру плати у
разі тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї на підставі
письмової заяви споживача та
офіційного документа, що підтверджує
його відсутність (довідка з місця
тимчасового проживання, роботи,
лікування, навчання, проходження
військової служби, відбування
покарання).

Проте при вирішенні спору апеляційний
суд не звернув увагу на п.24 Правил,
згідно з яким споживачі можуть
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Відповідно до п.25 Правил відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Таким чином, згідно з Правилами
підставою для припинення нарахування
плати за централізоване
теплопостачання є відключення
споживача від мереж централізованого
опалення в установленому органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства
порядку.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України на зазначене
уваги не звернув, не перевірив чи
відбулося відключення квартири
відповідача від централізованого
теплопостачання в установленому
порядку.

За таких обставин ухвалене у справі
рішення апеляційного суду не може
вважатись законними й обґрунтованими,
тому відповідно до ст. 338 ЦПК України
воно підлягає скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Станіславська теплоенергетична
компанія» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області
від 17 червня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко