АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції:
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Борисової О.В.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
про захист прав споживача та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014р. позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовною заявою, в якій просив
зобов'язати відповідача укласти з ним
додаткову угоду до кредитного договору
(щодо змін умов кредитування),
відповідно до змісту та умов,
акцептованих позивачем, у встановлений
судом строк та стягнути судовий збір у
розмірі 243,60грн.

В мотивування вимог посилався на те, що
26.10.2007р. між ним та відповідачем був
укладений кредитний договір
№014/1975/74/06010 для придбання квартири
АДРЕСА_1, відповідно до умов якого
позивач отримав від відповідача кредит
в розмірі 128000,00 доларів США.

Зазначає, що 06.06.2014р. між сторонами було
оговорено питання щодо зміни умов
кредитування із переведенням валюти
кредиту у гривню, проте, пропозиція
розглянути можливість зміни умов
кредитування із переведенням валюти
кредиту у гривню по курсу 6,99 грн. за
дол.. США та встановлення відсоткової
ставки 18% річних відповідачем
залишилися без задоволення.

Позивач вважає, що відповідачем
порушено положення ст.ст. 638,640.641 ЦК
України, а також положення Закону «Про
захист прав споживачів» в частині
порушення його права як споживача на
свободу вибору продукції, принципу
рівності сторін договору, а тому він
змушений звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 листопада 2014 року - в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати його та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що суд ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки не відповідають
обставинам справи та наявним в
матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що суд першої інстанції
не дав належної оцінки тим обставинам,
що заява позивача про конвертацію та
дії, які він здійснив для цього (прибув
у відділення, подав оновлений пакет
документів) були прийняттям пропозиції
та відповіддю на оферти Банка від 06.06.
та 24.06.2014 р.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення скарги.

Заслухавши доповідь судді Кравець
В.А., обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову , суд
виходив з того, що в діях відповідача
щодо не укладення додаткової угоди до
кредитного договору по конвертації
кредитної заборгованості позивача у
гривню, порушення вимог ст..ст.638, 640, 641
ЦК України не вбачається, також не
вбачається порушення прав як споживача
на свободу вибору продукції, принципу
рівності сторін договору.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 26.10.2007р. між
Відкритим акціонерним товариством
«Ерсте Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір , відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредит в
сумі 128000,00 доларів США зі сплатою 10,5%
річних на строк до 25.10.2027р. для
придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с 1-16).
06.06.2014р. позивач отримав електронною
поштою інформацію від відповідача про
можливість конвертації його кредиту у
гривню за курсом 7,99грн. за дол.. США (а.с.
17-26).

13.06.2014 р. та 26.06.2014 року позивач
звертався до відповідача із письмовими
заявами про
реструктуризацію/конвертацію
заборгованості, в якій просив
розглянути питання щодо конвертації
його кредиту в сумі 29142,62 дол. США за
курсом 6,99 та 7,99грн., відповідно, за дол.
США.

01.08.2014р. банк повідомив позичальника
про неможливість проведення
конвертації його кредиту за курсом
7,99грн. за дол.. США на вказаний ним
строк, оскільки така пропозиція
позичальника не відповідає умовам
кредитного договору та діючим
програмам реструктуризації (а.с.61).

Однак, 08.08.2014р. позивач направив
відповідачу заяву з вимогою про
дотримання банком своїх зобов'язань та
укладення додаткової угоди про
проведення конвертації його кредиту за
курсом 7,99грн. за дол. США (а.с.62-63).

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За умовами ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Як вбачається з умов кредитного
договору сторони досягли згоди з усіх
його істотних умов та отримали те, на що
вони розрахували при укладенні
договору.

Також, відповідно до положень
кредитного договору усі зміни та
доповнення до договору вносяться за
взаємною згодою сторін на підставі
відповідних додаткових угод.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вірним є висновок суду про те, що в діях
відповідача щодо не укладення
додаткової угоди до кредитного
договору по конвертації кредитної
заборгованості позивача у гривню,
порушення вимог ст.ст.638, 640, 641 ЦК
України не вбачається, також не
вбачається порушення прав як споживача
на свободу вибору продукції, принципу
рівності сторін договору, оскільки
обставини, на які посилався позивач як
на підставу для задоволення позову, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, а тому суд дійшов висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 листопада 2014 року у
даній справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді