Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про стягнення
заборгованості за договором оренди, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
27 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Рівненської області
від 08 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просила стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»)
заборгованість з орендної плати у
розмірі 30 211,16 грн, пеню у розмірі 19 282,46
грн, три проценти річних у розмірі 4944,71
грн та 724,44 грн інфляційних втрат, а
всього - 55 162,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6
вказала, що на підставі відповідного
договору передала відповідачу в оренду
приміщення, однак останній свої
зобов'язання зі сплати орендної плати
належним чином не виконав, а тому вона
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 27 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Рівненської області
від 08 травня 2014 року, позов ОСОБА_6
задоволено.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«КБ «Надра», посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати і ухвалити
нове рішення, яким стягнути з
відповідача заборгованість у
загальному розмірі 7252,76 грн.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що на підставі
договору від 24 квітня 2008 року приватний
підприємець ОСОБА_6 зобов'язалась
передати ВАТ «КБ «Надра» в платне
тимчасове користування на умовах
оренди нежитлове приміщення - будівлю
кафе-бару по АДРЕСА_1, загальною площею
134,3 кв. м.

Відповідно до пунктів 3.1, 4.2 вказаного
договору строк оренди становить 5 років
з дня передачі орендованого майна
орендарю, а розмір орендної плати за
місяць становить 27 128,60 грн.

12 травня 2008 року між сторонами складено
акт прийому-передачі майна в оренду
згідно з договором оренди від 24 квітня
2008 року.

11 квітня 2011 року між приватним
підприємцем ОСОБА_6 і ПАТ «КБ «Надра»
було укладено додатковий договір № 5 до
договору оренди від 24 квітня 2008
року, згідно з яким, зокрема, було
встановлено розмір орендної плати за
місяць з 01 квітня 2011 року по 30 вересня
2011 року включно у розмірі 1800 грн, крім
того, було погоджено зміну сторони
договору приватного підприємця ОСОБА_6
на фізичну особу ОСОБА_6

Також судами встановлено, що протягом
всього строку дії договору відповідач
добровільно умови договору не
виконував, внаслідок чого стягнення
орендної плати проводилося на підставі
судових рішень.

Так, рішеннями Рівненського міського
суду від 01 червня 2012 року, від 19
жовтня 2012 року, від 27 вересня 2013 року
було вирішено питання стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором оренди.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив із
доведеності та обґрунтованості
позовних вимог відповідно до наданих
позивачем розрахунків заборгованості.

З таким висновком судів погодитися у
повній мірі не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинне бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Заперечуючи проти визначеного
позивачем розміру заборгованості з
орендної плати, відповідач вказував на
те, що в правовідносинах, які виникли
між сторонами, він виступає податковим
агентом.

Вказані обставини судами належним
чином не перевірені.

Так, відповідно до ст. 57 Податкового
кодексу України податковий агент
зобов'язаний сплатити суму податкового
зобов'язання (суму нарахованого
(утриманого) податку), самостійно
визначеного ним з доходу, що
виплачується на користь платника
податку - фізичної особи та за рахунок
такої виплати, у строки, передбачені
цим Кодексом.

У ст. 170.1.2 вказаного Кодексу визначено,
що податковим агентом платника податку
- орендодавця під час нарахування
доходу від надання в оренду об'єктів
нерухомості, інших, ніж зазначені в
підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи
земельну ділянку, що знаходиться під
такою нерухомістю, чи присадибну
ділянку), є орендар. При цьому об'єкт
оподаткування визначається виходячи з
розміру орендної плати, зазначеної в
договорі оренди, але не менше ніж
мінімальна сума орендного платежу за
повний чи неповний місяць оренди.

А згідно зі ст. 170.1.4 цього Кодексу
доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1 -
170.1.3 цього пункту, оподатковуються
податковим агентом під час їх виплати
за їх рахунок.

Ні суд першої інстанції, ні апеляційної
на вказане уваги не звернули і не
врахували, що в правовідносинах, які
склалися між сторонами, відповідач
виступає податковим агентом, а тому
суму заборгованості зі сплати орендної
плати необхідно визначати з
урахуванням обов'язку відповідача по
оподаткуванню доходів позивача при
виплаті орендної плати.

З огляду на вказане оскаржувані судові
рішення в частині визначення розміру
заборгованості зі сплати орендної
плати відповідно до ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Оскільки розмір штрафних санкцій, про
стягнення яких заявлено позивачем,
залежить від визначеного розміру
заборгованості, то оскаржувані рішення
підлягають скасуванню і в цій частині з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції. Крім того, суди
не перевірили і не надали оцінки
розрахунку пені відповідно до вимог п.
11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі», з
урахуванням того, що орендна плата є
періодичним платежем: розрахунок пені
необхідно проводити за кожним
простроченим платежем, з урахуванням
часу такої прострочки та розміру
встановленої ставки.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 27 лютого
2014 року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 08 травня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. СитнікСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська