Справа № 370/1249/13-ц Головуючий у І
інстанції Устимчук М.Ю.Провадження №
22-ц/780/4530/14 Доповідач у 2 інстанції
ЯворськийКатегорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,
Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 16 липня 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до Пашківської
сільської ради Макарівського району
Київської області, треті особи:
Реєстраційна служба Макарівського
районного управління юстиції
Київської області, відділ
Держземагенства у Макарівському
районі, Макарівська районна
нотаріальна державна контора про
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом із врахуванням
уточнюючих позовних вимог та у
відповідності до норм ст.ст.1216, 1218 ЦК
України просила визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті її матері
ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку,
що розташований по АДРЕСА_1 та на ?
частину по господарських будівель та
споруд за вищезазначеною адресою.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла її
мати ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
видане повторно виконкомом
Пашківської сільської ради
Макарівського району від 11.10.2007 р., яка
була зареєстрована та постійно
проживала до дня своєї смерті за
адресою: АДРЕСА_1 та була власником ?
частини цього житлового будинку, що
підтверджується випискою з
погосподарської книги виданою
Пашківською сільською радою.

За свого життя ОСОБА_3 було складено
заповіт від 03.03.1998 р., в якому вона
заповідала все своє майно після своєї
смерті своїй дочці - позивачці по
справі, яка є єдиною спадкоємицею,
спадщину, яка прийняла вчасно, у
встановлений законом строк, шляхом
подання відповідної заяви.

На земельну ділянку, яка закріплена
сертифікатом, нею отримано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом, яке
видане Макарівською районною
державною нотаріальною контрою від
03.10.2007 р., а свідоцтва на право власності
за заповітом на житловий будинок
отримати не може у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа, так як спадкодавиця за свого
життя не оформила належним чином
правовстановлюючі документи на
належний їй будинок.

При зверненні до Макарівської районної
державної нотаріальної контори для
роз'яснення їй було повідомлено, що на
день смерті спадкодавиці її брат
ОСОБА_4 був пенсійного віку та мав право
спадкування на обов'язкову частку
спадкового майна, а саме 1/6 частки
житлового будинку, чим і скористався,
звернувшись 07.12.1999 р. до Макарівської
РДНК із заявою на отримання своєї
частки через представника - свою
дружину ОСОБА_5

Тому, при видачі позивачці свідоцтва на
право на спадщину за заповітом від
03.10.2007 р. державним нотаріусом було
допущено помилку, оскільки при
зверненні до нотаріуса спадкоємець,
сам, особисто зобов'язаний подати заяву
про прийняття спадщини, а не через
довірену особу, як було здійснено її
братом та на день видачі їй свідоцтва
нотаріус не врахував той факт, що брат
помер ІНФОРМАЦІЯ_2., а право
неоформленої обов'язкової частки не
переходить на право спадкування, тому
саме позивачці належить право
власності на все спадкове майно, яке
належало померлій.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 16 липня 2013 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
спадкове нерухоме майно за заповітом,
яке складається з ? частини житлового
будинку (А) загальною площею 106,7 кв.м.,
жилою площею 59,3 кв.м., та ? по
господарських будівель та споруд, а
саме: веранда (а), веранда (al), ґанок,
сарай (Б), сарай (В), сарай (Г), сарай (Д),
сарай (Е), погріб (Ж), сарай (3), сарай (И),
сарай (К), погріб (під К), сарай (М), літня
кухня (Н), гараж (О), сарай (П), убиральня
(Р), колодязь № 1, огорожа № 2-6, тротуар І,
інвентаризаційною вартістю 134 937 грн.,
що розташовані в АДРЕСА_1

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
особа, що не брала участі у справі,
ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
районного суду як незаконне та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що суд не перевірив
та не з'ясував наявність спадкоємців
після смерті ОСОБА_4, що прийняли його
спадщину після отримання ним
обов'язкової частини спадщини у
розмірі 1/6 частки житлового будинку
після смерті матері - ОСОБА_3, чим грубо
порушив права апелянта.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1. згідно свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 видане повторно
виконкомом Пашківської сільської ради
Макарівського р-ну від 11.10.2007 р. померла
ОСОБА_3, яка являлася матір'ю позивачки.
(а.с.7)

Після її смерті відкрилась спадщина за
заповітом, посвідченим секретарем
Пашківської сільської ради
Макарівського району Київської
області, зареєстрованого в реєстрі під
№ 2 від 03.03.1998 року, спадкоємцем,
відповідно до якого, є ОСОБА_2 Спадкове
майно складається з ? житлового будинку
з погосподарськими спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1. (а.с.8,14-16)

Позивачка, спадщину, яка відкрилася
після смерті матері прийняла,
своєчасно звернувшись до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

Свідоцтво про право власності на
спадкове майно за заповітом вона не
може отримати у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на ?
частину спадкового житлового будинку,
оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_3
не оформила право власності на
спадкове майно.

Факт того, що власником ? житлового
будинку, що розташований за
вищезазначеною адресою є гр. ОСОБА_3
підтверджується випискою з
погосподарської книги Пашківської
сільської ради Макарівського району за
№ 4 від 01.01.1996 року, про що зроблено
особовий запис № 281. (а.с.9)

Вирішуючи вказаний спір та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки, для
оформлення права власності на спадкове
майно за законом необхідно підтвердити
належність цього майна спадкодавцю, а
правовстановлюючий документ на
нерухоме майно покійною при житті
оформлено не було та оскільки власник
нерухомого майна не може пред'явити
позов про визнання його права
власності, в зв'язку зі смертю, проте є
підтвердження, що саме спадкодавцю
належить ? житлового будинку з по
господарськими будівлями та спорудами
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а
позивач по справі є спадкоємцем за
заповітом, то суд у праві задовольнити
позов.

Однак, погодитися із вказаними
висновками суду першої інстанції
колегія суддів не може виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_3, після
смерті якої відкрилася спадщина за
заповітом, спадкоємцем відповідно до
якого є ОСОБА_2 Спадкове майно
складається з ? житлового будинку з по
господарськими спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1, яке
спадкоємиця прийняла своєчасно шляхом
подання заяви про прийняття спадщини
до нотаріальної контори, вказуючи, що
інших спадкоємців ні за заповітом ні за
законом немає.

У відповідності із роз'ясненнями
положень п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування» відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі
коли спадщина, яка відкрилась до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийняття не закінчився до 01.01.2004 р.,
спадкові відносини регулюються цим
Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство
здійснюється за законом і заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР
спадкоємцями можуть бути особи, що були
живими на момент смерті спадкодавця, а
також діти померлого, зачаті при його
житті і народженні після його смерті.

Частиною 1 ст.534 ЦК УРСР передбачено, що
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його одній або кільком особам як тим,
що не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці,
закликані до спадкоємства, можуть
одержати в державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину
видається також державною
нотаріальною конторою при переході
спадкового майна до держави.

Згідно ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні або
непрацездатні діти спадкодавця, а
також непрацездатні дружина, батьки і
утриманці померлого успадковують,
незалежно від змісту заповіту, не менше
двох третин частки, яка належала б
кожному з них при спадкоємстві за
законом (обов'язкова частка).

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатні громадяни -
це особи, які досягли встановленого
законом пенсійного віку або визнані
інвалідами, у тому числі діти-інваліди,
а також особи, які мають право на пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
відповідно до цього Закону.

Статтею 26 цього ж Закону особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку шестидесяти
років.

З матеріалів справи вбачається, а саме
із заяви ОСОБА_5, за дорученням ОСОБА_4,
поданої до Макарівської державної
нотаріальної контори після відкриття
спадщини його померлої матері,
останній являється спадкоємцем першої
черги за законом та має право на
спадщину на обов'язкову долю як
непрацездатний за віком. Заява була
подана вчасно, на протязі
передбаченого шестимісячного терміну,
а отже, фактично прийняв спадщину,
оскільки на момент відкриття спадщини,
після смерті померлої спадкодавці,
ОСОБА_4 мав пенсійний вік - 64 роки.
(а.с.20,72)

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.71).

Суд на зазначені факти уваги не
звернув, що і призвело до неправильного
вирішення спору, тому колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового про задоволення
апеляційної скарги.

За таких обставин, згідно виписки від
03.06.2013 р. за № 231 в погосподарській книзі
Пашківської сільської ради
Макарівського р-ну Київської обл. за №4
від 01.01.1996 р., зроблено особовий запис №
281 про те, що власником ? частини
житлового будинку, що розташований в
АДРЕСА_1, який збудований в 1964 р. є
ОСОБА_3 (а.с.9)

Згідно виписки з по господарчої книги
від 15.08.2013 р. за № 631 власником ? частини
житлового будинку, що розташований в
АДРЕСА_1, який збудований в 1964 р. є
ОСОБА_4, разом з ним проживала і була
зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.69)

Виходячи із вищезазначеного, суд
неправомірно визнав за ОСОБА_2 право
власності на спадкове нерухоме майно
за заповітом до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3, яке складалося з ?
житлового будинку загальною площею 106,7
кв.м., оскільки у відповідності до норм
ст. 535 ЦК УРСР, ОСОБА_4 успадкував 2/3
частини обов'язкової частки з ?
житлового будинку, що розташований в
АДРЕСА_1 тобто право на 1/6 частину
вказаного домоволодіння.

Також, суд невірно визнав за ОСОБА_2
право власності на спадкове нерухоме
майно за заповітом на ? частину по
господарських будівель та споруд.

Згідно довідки, виданої виконкомом
Пашківської сільської ради
Макарівського р-ну Київської обл. за
№628 від 24.12.2013 р., ОСОБА_4 проживав і був
зареєстрований в ? частині житлового
будинку по АДРЕСА_1, вів окреме
господарство та мав свої окремі
прибудинкові споруди, а саме: сарай
побудований в 1966 р., сарай (1974 р.), сарай
та погріб, побудовані в 1973 р., сарай та
літня кухня (1980 р.), гараж (1981 р.), сарай
(1989 р.), убиральня, огорожа, тротуар
побудовані в 2008 р. (а.с.73)

Тож враховуючи вищевказане, ОСОБА_2 не
має права на спадкування вказаних по
господарських будівель, так як вони
належать на законній основі ОСОБА_4

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції в порушення вимог
ст.ст. 212-214 ЦПК України не належним
чином з'ясував фактичні обставини
справи, від яких залежить правильне
вирішення спору щодо вимог позивача,
яка правова норма підлягає
застосуванню для правовідносин, що
виникли між сторонами.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції про задоволення
позову не відповідає матеріалам
справи, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і відповідно до вимог ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог, оскільки
вимоги позивача не ґрунтуються на
приписах Закону.

Керуючись ст.ст.1, 26 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 524, 527, 534, 535, 548, 549, 560
ЦК УРСР, ст.ст. 212-214, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду
Київської області від 16 липня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Пашківської сільської
ради Макарівського району Київської
області про визнання права власності
на спадкове нерухоме майно за
заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину житлового будинку (А)
загальною площею 106,7 кв.м., жилою площею
59,3 кв.м. та погосподарські будівлі та
споруди: веранда (а), веранда (а1), ганок,
сарай (Б), сарай (В), сарай (Г), сарай (Д),
погріб (Ж), сарай (И), літня кухня (Н),
колодязь № 1, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.А.Яворський

судді:

Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв