У х в а л а

іменем україни

1 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Попович О.В.,Ступак О.В.,Савченко
В.О.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Фінансова компанія «Європейська
агенція з повернення боргів» до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 5
лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Європейська агенція з повернення
боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»)
звернулося до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за
кредитним договором, укладеним між нею
та Публічним акціонерним товариством
«Платинум Банк», у розмірі 2 675,63 грн,
посилаючись на те, що за договором
факторингу право вимоги до ОСОБА_6
належить ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 5 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 24 квітня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеними судовими
рішеннями, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просило скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2010
року ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_6
уклали кредитний договір, за яким банк
надав позичальнику грошові кошти у
розмірі 4 211,46 грн на умовах,
встановлених договором, які ОСОБА_6
зобов'язувалася повернути у строк до 20
березня 2012 року та сплатити проценти.

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором у
боржника станом на 5 жовтня 2012 року
виникла заборгованість у сумі 2675,63 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

26 липня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Бізнесфінанс» (далі - ТОВ «ФК
«Бізнесфінанс» укладено договір, за
яким право вимоги до ОСОБА_6 у розмірі
2675,63 грн відступлено на користь ТОВ «ФК
Бізнесфінанс».

Про відступлення права вимоги ОСОБА_6
повідомили ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ
«ФК Бізнесфінанс» (а.с. 18, 19).

8 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК
Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було
укладено договір факторингу № 2, за
яким ТОВ «ФК Бізнесфінанс» відступило
ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_6 у
розмірі 2675,63 грн.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомило ОСОБА_6 про
відступлення права вимоги (а.с. 20).

У зв'язку з наявністю у ОСОБА_6
заборгованості у розмірі 2675,63 грн ТОВ
«ФК «ЄАПБ» просило стягнути її з
боржника у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивач не довів наявності у нього
права вимоги до відповідача на момент
звернення до суду з позовом.

Однак із таким висновком суду повністю
погодитися не можна, оскільки він не
відповідає вимогам закону та не
ґрунтується на доказах, наявних у
матеріалах справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 514 ЦК України).

Відповідно до норми частини 2 статті 516
ЦК України якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж (частина 1 статті 1082
ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 1082 ЦК України
боржник має право вимагати від фактора
надання йому в розумний строк доказів
того, що відступлення права грошової
вимоги факторові справді мало місце.
Якщо фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

Положенням частини 1 статті 517 ЦК
України передбачено, що боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Зі змісту наведених норм можна зробити
висновок, що у разі виникнення сумнівів
відносно факту відступлення права
грошової вимоги новому кредиторові
боржник має право вимагати надання
відповідних доказів.

Із матеріалів справи не вбачається, що
ОСОБА_6 вимагала надання їй доказів
факту відступлення права грошової
вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім цього
ОСОБА_6 участі у розгляді справи не
брала, хоча була повідомлена про час і
місце розгляду справи належним чином,
про причини своєї неявки не сповістила,
жодних заяв, клопотань та заперечень
проти позов від неї не надходило.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд дійшов
висновку про відсутність доказів
переходу до позивача права грошової
вимоги за кредитним договором від 17
листопада 2010 року, укладеним між ПАТ
«Платинум Банк» та ОСОБА_6, проте не
звернув уваги на обов'язки боржника,
передбачені нормами статті 1082 ЦК
України, та фактично самостійно
реалізував право відповідача на
отримання від ТОВ «ФК «ЄАПБ» доказів
переходу до нього права грошової
вимоги.

При цьому суд у порушення вимог статті
212 ЦПК України належним чином не оцінив
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати, проте всупереч
зазначеним вимогам суд не зазначив, у
якому порядку мають бути завірені
копії кредитного договору та витягу з
договору факторингу від 8 жовтня 2012
року.

Крім цього суд, відмовляючи у
задоволенні позову, вказував, що
позивачем як на підтвердження своїх
вимог не було надано договору про
відступлення права вимоги від 26 липня
2012 року, укладеного між ПАТ «Платинум
Банк» і ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», при
цьому суд не звернув уваги на те, що ТОВ
«ФК «ЄАПБ» не було учасником
зазначеного договору, а відтак не мав
підстав для витребування цього
документу саме в ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Апеляційний суд у порушення вимог,
встановлених статтями 303, 315 ЦПК
України, належним чином не перевірив
рішення суду першої інстанції на
предмет його законності та
обґрунтованості.

За таких обставин суди неправильно
застосували норми матеріального права,
в порушення норм процесуального права
не встановили всіх фактичних обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи, а отже судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, визначених
частиною 2 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Європейська агенція з
повернення боргів» задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 5 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 квітня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:О.В.
Попович В.О. Савченко О.В. Ступак С.П.
Штелик