Справа № 188/1124/14-ц
Провадження № 2/188/536/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області

в складі головуючої судді Курочкіної
О.М.

при секретарі Лукіній Л.Г.

за участю представника відповідачів
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні смт. Петропавлівка цивільну
справу

за позовом КЗ "Петропавлівська
ЦРЛ"ДОР" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
повернення стягнутої за рішенням суду
матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ :

До Петропавлівського районного
суду звернувся КЗ "Петроппавлівська
ЦРЛ"ДОР" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
повернення стягнутої за рішенням суду
матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що у
період з 02.07.2012 по 04.07.2012
Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності було проведено
перевірку організації експертизи
непрацездатності та обґрунтованості
видачі і продовження листків
непрацездатності в КЗ
«Петропавлівська центральна районна
лікарня» Дніпропетровської обласної
ради» за результатами якої складено
акт.

В ході перевірки встановлено, що листки
непрацездатності №487680 за період з
05.02.2012 по 17.02.2012 гр. ОСОБА_4, і №487690 за
період з 06.03.2012 по 15.03.2012 гр. ОСОБА_5,
видавались та продовжувались лікарями
КЗ «Петропавлівська ЦРЛ» ДОР» ОСОБА_3
та ОСОБА_2 з порушенням п. 1.3 розділу 1,
п.п. 5.1.4, 5.1.5 розділу 5 Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України №189 від 09.04.2008 п. 1.14, 1.7, 2.1, 2.9
Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13.11.2001 року
№ 455. Внаслідок дій лікаря Фонду
завдано збитків в сумі 2681,54 грн.

З метою стягнення вищевказаних збитків
Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності 25.02.2014 до
Господарського суду Дніпропетровської
області було пред'явлено позов до КЗ
Петропавлівська центральна районна
лікарня» Дніпропетровської обласної
ради» про їх стягнення.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014
вищевказаний позов було задоволено. З
КЗ «Петропавлівська центральна
районна лікарня» Дніпропетровської
обласної ради» на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності стягнуто 2681,54 грн.
матеріальної шкоди та 1827 грн. судового
збору.

Своє рішення Господарський суд
мотивував тим, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала; особа яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини ( ч.ч. 1,2 ст.1166
ЦК України)

Також суд у своєму рішенні посилався на
ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України
відповідно до положень якої юридична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Разом з тим, відповідно до положень ч.І
ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.І ст.130 Кодексу законів
про працю України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

У даному випадку винними діями
лікарями - хірургами КЗ
«Петропавлівська ЦРЛ» ДОР» ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, що виразилися у видачі та
продовженні листків непрацездатності
Серія АВТ №487680 за період з 05.02.2012 по
17.02.2012 гр. ОСОБА_4 і Серія АВТ №487690 за
період з 06.03.2012 по 15.03.2012 гр. ОСОБА_5,
заподіяно шкоду КЗ «Петропавлівська
центральна районна лікарня»
Дніпропетровської обласної ради» в
сумі 2681,54 грн., а тому на підставі
вищевказаних норм чинного
законодавства вона підлягає стягненню.

Просить суд стягнути з відповідачів на
користь позивача заподіяну шкоду та
судові витрати.

Представник позивача надав заяву про
розгляд справи у їх відсутність,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просить в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі.

Суд вислухавши представника
відповідачів, вивчивши письмові
матеріали справи вважає, що позов не
підлягає задоволенню.

Працівник не може бути притягнений до
матеріальної відповідальності, якщо
він не порушував своїх трудових
обов'язків. Трудові обов'язки
працівника можуть визначатися
законодавством, колективним, трудовим
договором, іншими локальними
нормативними та індивідуальними
актами. Поширеною є практика
визначення кола трудових обов'язків
працівників у посадових інструкціях,
документах, які визначають порядок
проведення робіт, вимоги до якості
виготовленої продукції, виконуваної
роботи.

Неможливість притягнення працівника
до матеріальної відповідальності за
відсутності причинового зв'язку
виражена в частині першій ст. 130 КЗпП
словами «працівники несуть…
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству… внаслідок порушення…».
Порушення повинно бути причиною шкоди,
а шкода повинна бути результатом
порушення. Причиновий зв'язок - це
категорія і у юриспруденції вона має
бути виражена цілком конкретно.

Судом встановлено, позивачем не надано
доказів про прийняття рішення про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності винних осіб.

Відповідно до ст.134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадку коли шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку; відповідно до законодавства
на працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків.

Відповідно до ст.1190 ЦК України, особи,
спільними діями яких було завдано
шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

В даному випадку предмет зобов'язання
не є неподільним, страхові виплати
розраховуються за кожний день.

Трудове право не знає солідарної
відповідальності. Тому при заподіянні
підприємству, установі, організації
шкоди з вини кількох працівників
розмір шкоди, який має покрити кожен
працівник, визначається з урахуванням
міри вини кожного з них. виду і меж
матеріальної відповідальності.

Стаття 135-3 КЗпП України передбачає
розмір підлягаючої покриттю шкоди,
заподіяної з вини кількох працівників,
визначається для кожного з них з
урахуванням ступеня вини, виду і межі
матеріальної відповідальності.

Стаття 138 КЗпП України передбачає, для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 цього Кодексу.

Стаття 11. ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не визначено для кожного з
них з урахування ступеня вини, виду і
межі матеріальної відповідальності.

Таким чином суд не може вийти за межі
позовних вимог, тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Судові витрати стягненню з відповідача
не підлягають, а позивач звільнений від
їх сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
134, 135-3, 138 КЗпП України 541, ч.1 ст.1166, 1199 ЦК
України ст.ст. 11, 30, 212 - 215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви КЗ
"Петропавлівська ЦРЛ"ДОР" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про повернення стягнутої за
рішенням суду матеріальної шкоди
відмовити .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Петропавлівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які не брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О. М. Курочкіна