Ухвала

08 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Закропивного О.В.,
Попович О.В.,

Ступак О.В.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, від імені
якого діє представник ОСОБА_4, про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 березня 2014 року у справі за
позовом заступника прокурора
Голосіївського району м. Києва до
Київської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_3
про визнання рішення органу місцевого
самоврядування та договору
купівлі-продажу недійсними,
відновлення становища, яке існувало до
порушення,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року прокурор
Голосіївського району м. Києва
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що рішення Київської
міської ради від 18 грудня 2008 року № 922/922
«Про передачу громадянам України
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва у мікрорайоні
Жуляни у Солом'янському та
Голосіївському районах міста Києва»
відведено 975 громадянам земельні
ділянки та будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель та споруд, а
також 315 громадянам надано земельні
ділянки для ведення садівництва у
мікрорайоні Жуляни у Солом'янському та
Голосіївському районах м. Києва.
Пунктом 909 зазначено рішення ОСОБА_5
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0997 га по
АДРЕСА_1 (м/н Жуляни) у Голосіївському
районі м. Києва для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд. На
підставі вказаного рішення ОСОБА_5
видано державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку.
У подальшому між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу вказаної земельної
ділянки. Прокурор вважав, що рішення
Київської міської ради від 18 грудня 2008
року № 922/922 прийняте з грубим
порушенням вимог законодавства та
підлягає визнанню недійсним. Виданий
на підставі цього незаконного рішення
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку згідно з
ч. 1 ст. 155 ЗК України також підлягає
визнанню недійсним. Крім того, підлягає
визнанню недійсним договір
купівлі-продажу зазначеної земельної
ділянки, укладений у подальшому з
ОСОБА_3 -особою, яка не є власником,
тобто не наділена повноваженнями з
володіння, користування та
розпорядження нею.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
27 листопада 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 березня 2014 року касаційну
скаргу заступника прокурора м. Києва
задоволено частково, рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У листопаді 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, від імені
якого діє представник ОСОБА_4, про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ст. ст.
203, 215, 216, 388 ЦК України, ст. ст.
116, 118, 125, 126 ЗК України, ч. 3 ст. 61 ЦПК
України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що, на думку
заявника, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року у справі №
6-15309св14 за позовом заступника
прокурора м. Києва до Київської міської
ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), про визнання рішення
незаконним, визнання недійсним
державних актів про право власності на
земельну ділянку, договору
купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених

п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

Частиною 3 ст. 356 ЦПК України
установлено, що у разі пропущення
строку, встановленого ч. ч. 1, 2 цієї
статті, з причин, визнаних поважними,
суд за клопотанням особи, яка подала
заяву про перегляд судового рішення,
може поновити цей строк. Заява про
перегляд судового рішення залишається
без розгляду, якщо особа, яка її подала,
не порушує питання про поновлення
цього строку, а також якщо в поновленні
строку відмовлено. Питання про
поновлення строку для подання заяви
про перегляд судового рішення або про
залишення заяви без розгляду
вирішується судом без виклику осіб, які
беруть участь у справі, та за
результатами розгляду постановляється
відповідна ухвала.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі пропущення з поважних
причин.

Заяву про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 березня 2014
року подано ОСОБА_3, від імені якого діє
представник ОСОБА_4, у листопаді 2014
року, отже, з пропущенням установленого
ст. 356 ЦПК України строку.

Заява містить клопотання про
поновлення строку для подання заяви з
посиланням на поважність причини
пропущення процесуального строку.

Перевіривши доводи клопотання та
додані до заяви матеріали, колегія
суддів дійшла висновку про його
задоволення у зв'язку з тим, що причини
пропущення процесуального строку є
поважними.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11«Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» (далі - постанова)
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Таким чином, зі змісту ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
у справі № 6-15309св14 не
вбачається передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК
України підстави для перегляду ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 березня 2014 року, адже цією
ухвалою справу направлено на новий
судовий розгляд з підстав,
передбачених ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
тому ця ухвала не може бути предметом
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК.

Крім того, відповідно до п. 5
вищевказаної постанови, встановлений
ст. 355 ЦПК України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень у цивільних справах є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Неоднакове застосування норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
355 ЦПК України.

Із урахуванням вищевказаного колегія
суддів дійшла висновку, що в допуску до
провадження Верховного Суду України
справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 73, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3, від імені якого діє
представник ОСОБА_4, строк на звернення
із заявою про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 березня
2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
заступника прокурора Голосіївського
району м. Києва до Київської міської
ради, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання
рішення органу місцевого
самоврядування та договору
купівлі-продажу недійсними,
відновлення становища, яке існувало до
порушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: О.В. Закропивний

О.В. Попович

О.В. Ступак

В.А. Черненко