ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю

скаржника
ОСОБА_1;

представника скаржника
ОСОБА_2;

представника ВДВС
Білан Ю.С.;

представника заінтересованої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві скаргу
ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві Білан Юлії
Станіславівни

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1,
скаржник) звернувся до суду зі скаргою
на рішення, дії та бездіяльність
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Білан Юлії
Станіславівни (далі по тексту -
державний виконавець, Білан Ю.С.).

В обґрунтування скарги він зазначив, що
на виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
(далі по тексту - ВДВС Дарницького РУЮ)
знаходяться два виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5
(далі по тексту - ОСОБА_5, заінтересована
особа) аліментів на утримання сина -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1).

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року зобов'язано
державного виконавця Білан Ю.С.
одержати достовірну інформацію про
джерела та розмір доходів боржника
ОСОБА_1 і з врахуванням одержаних даних
здійснити розрахунок його
заборгованості за аліментами у
відповідності до норм законодавства.

На виконання зазначеної ухвали
державним виконавцем здійснено
перерахунок заборгованості боржника,
за яким заборгованість ОСОБА_1 по
аліментним зобов'язанням за рішенням
суду визначено у розмірі 60 527,76 грн. та в
подальшому направлені скаржнику
вимоги про добровільне погашення цієї
заборгованості. У зв'язку з
невиконанням рішення суду, зокрема
щодо погашення заборгованості
державним виконавцем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Посилаючись на те, що державним
виконавцем перерахунок заборгованості
за аліментами зроблено з порушенням
вимог чинного законодавства, зокрема
при його здійсненні не вчинено дії щодо
направлення належно оформлених
запитів з метою підтвердження джерел
та розміру доходів боржника, не
враховано документів ПП «ДС», де працює
боржник, а також відсутності у
скаржника заборгованості згідно
раніше проведених розрахунків, просить
суд:

- визнати неправомірною
бездіяльність державного виконавця
стосовно не встановлення місця роботи
та джерел і розміру доходів скаржника
за весь період виконання аліментних
зобов'язань, починаючи з 04.11.2008 року;

- зобов'язати державного виконавця
вчинити дії щодо встановлення місця
роботи та джерел і розміру доходів
скаржника за весь період виконання
аліментних зобов'язань, починаючи з
04.11.2008 року;

- визнати неправомірними та
скасувати вимоги державного виконавця
від 26.05.2014 року за №735/9 та 167/9;

- визнати неправомірною та
скасувати постанову про накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 17.06.2014
року;

- стягнути з ВДВС Дарницького РУЮ
м. Києва витрати на правову допомогу.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник в
судовому засіданні підтримали вимоги
скарги, вважали їх обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Державний виконавець заперечила проти
задоволення скарги, просила відмовити
у її задоволенні, пославшись на
вчинення нею дій стосовно перерахунку
заборгованості у відповідності до
вимог ухвали Дарницького районного
суду м. Києва від 24 березня 2014 року.

Представник стягувача - ОСОБА_5 в
судовому засіданні також заперечувала
проти заявлених у скарзі вимог, просила
відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги, додані до
неї документи, оригінали виконавчого
провадження №1309/9, заслухавши у
відбувшихся судових засіданнях
скаржника, його представника,
державного виконавця та представника
стягувача, судом встановлені наступні
обставини.

15 травня 2009 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5
аліментів на утримання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки з усіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 4 листопада 2008 року.

14 жовтня 2013 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5
аліментів на утримання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частки з усіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 2 серпня 2013 р. і до
повноліття дитини.

З матеріалів досліджених у судовому
засіданні вказаних виконавчих
проваджень вбачається, що платник
аліментів ОСОБА_1 працює на посаді
директора в ПП «ДС», і вказаним
підприємством на підставі ст. 69 Закону
України «Про виконавче провадження»
надавались до відділу державної
виконавчої служби звіти про здійснені
відрахування та виплати із його
заробітної плати.

Згідно даних вказаних звітів ОСОБА_1
нараховувалась заробітна плата в
наступних розмірах:

- листопад 2008 р. - 617,50 грн., грудень
2008 р. - 700 грн.;

- січень 2009 р. - 700 грн.; лютий 2009 р. -
700 грн., березень 2009 р. - 700 грн., квітень
2009 р. - 700 грн., травень 2009 р. - 519,16 грн.,
червень 2009 р. - 618,96 грн., липень 2009 р. - 618,96
грн., серпень 2009 р. - доходи відсутні,
вересень 2009 р. - 618,96 грн., жовтень 2009 р. -
618,96 грн., листопад 2009 р. - 659,93 грн.,
грудень 2009 р. - 659,93 грн.;

- січень - серпень 2010 р. - доходи
відсутні, вересень 2010 р. - 900 грн.,
жовтень 2010 р. - 900 грн., листопад 2010 р. -930
грн., грудень 2010 р. - 930 грн.;

- з травня 2011 р. по квітень 2014 р. -
доходи відсутні.

З огляду на те, що 1/3 частка від
вищевказаного заробітку боржника
реально складає суму, що є меншою, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на протязі усього
строку сплати аліментів з ОСОБА_1
стягувалися аліменти в розмірі 30%
прожиткового мінімуму для дитини віком
від 6 до 18 років. У такому ж розмірі з
нього стягувалися аліменти за період,
коли йому згідно звітів заробітна
плата взагалі не нараховувалась.

Відповідно до проведеного державним
виконавцем 14.01.2014 року перерахунку
заборгованості №167/9, заборгованість у
ОСОБА_1 за аліментними зобов'язаннями
відсутня.

Пославшись на те, що вказаний
перерахунок здійснено державним
виконавцем невірно, оскільки нею
прийняті до уваги надані боржником
довідки про нульовий дохід і не
враховано законодавчо встановлений
розмір мінімальної заробітної плати,
нижче якого не може провадитись оплата
за виконану роботу, стягувач звернувся
до суду зі скаргою на дії державного
виконавця щодо проведення зазначеного
перерахунку.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року, яка набрала
законної сили, визнано неправомірною
бездіяльність державного виконавця
щодо невжиття належних заходів для
одержання достовірної інформації про
джерела та розмір доходів ОСОБА_1 та
зобов'язано її одержати вказану
інформацію і з врахуванням одержаних
даних здійснити розрахунок його
заборгованості за аліментами у
відповідності з нормами ст. 195
Сімейного кодексу України та п. 7.13.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження та встановлено судом,
06.05.2014 року державним виконавцем
надіслано запити до Державної
податкової служби України про джерела
отриманих доходів боржником, за
відповіддю на який інформації стосовно
ОСОБА_1 щодо суд доходу, нарахованого
(сплаченого) податковим агентом на
користь платників податку, та сум
утриманого з них податку в ДРФО
відсутня, та до Пенсійного фонду
України про осіб-боржників, які
працюють за трудовими та
цивільно-правовими договорами
стосовно ОСОБА_1, за яким також
інформація щодо боржника відсутня.

З урахуванням одержаної від Державної
податкової служби України та
Пенсійного фонду України інформації
про джерела та розмірі доходів
боржника - ОСОБА_1 та на виконання
ухвали Дарницького районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року державний
виконавець здійснила перерахунок його
заборгованості, за яким заборгованість
ОСОБА_1 за аліментними зобов'язаннями
становить 60 527,76 грн. В подальшому
державним виконавцем направлено
боржнику вимоги про добровільне
виконання рішення суду та у зв'язку з
його невиконанням винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Стосовно оскаржуваних боржником дій
державного виконавця щодо
правомірності здійсненого нею
перерахунку заборгованості судом
встановлено наступне.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавчим
провадженням є сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів, які провадяться на підставах,
в межах повноважень та у спосіб,
визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

При цьому, за змістом статті 195
Сімейного кодексу України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення. Якщо платник аліментів не
працював на час виникнення
заборгованості, але працює на час
визначення її розміру, заборгованість
визначається із заробітку (доходу),
який він одержує. Якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

Водночас пунктом 7.13.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2013 року, встановлено, якщо боржник
не працює або відсутня інформація про
отримання боржником доходів, державний
виконавець розраховує заборгованість
у такому самому порядку, виходячи із
середньомісячної заробітної плати для
відповідної місцевості. Після
отримання достовірної інформації про
джерела доходів боржника та їх розмір
державний виконавець здійснює
перерахунок заборгованості та
повідомляє про нього стягувача і
боржника.

Враховуючи те, що державним виконавцем
виконано вимоги ухвали суду щодо
одержання інформації про джерела та
розмір доходів боржника, та з
урахуванням яких проведено розрахунок
заборгованості боржника за
аліментними зобов'язаннями у
відповідності до вимог ст. 195 Сімейного
кодексу України та п. 7.13.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, як то визначено зазначеною вище
ухвалою, суд дійшов висновку про
правомірність дій державного
виконавця стосовно проведення нею
перерахунку заборгованості боржника, а
відтак і подальших її дій щодо
направлення боржнику вимоги про
добровільне виконання рішення суду та
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення на його
відчуження.

Суд не бере до уваги посилання
скаржника та його представника на
незаконність спірного перерахунку з
підстав неврахування державним
виконавцем його місця роботи та
поданої ним довідки про доходи,
оскільки у даних правовідносинах
визначальним є не тільки місце роботи
боржника, а наявність у нього також
відповідних доходів.

Також суд критично оцінює доводи
представника скаржника відносно того,
що ухвалою суду від 24 березня 2014 року
державного виконавця зобов'язано
вчинити дії щодо отримання відповідної
інформації та і лише у випадку
необхідності здійснити перерахунок,
оскільки відповідно до змісту
зазначеної ухвали, зокрема її
резолютивної частини, перерахунок
зобов'язано здійснити саме з
урахуванням одержаної інформації.

Крім того, безпідставними є посилання
представника скаржника на не
врахування державним виконавцем під
час здійснення перерахунку
заборгованості та визначення
середнього заробітку кваліфікації
боржника, оскільки доказів
неправомірності вказаних дій, такі як
відповідні довідки стосовно
кваліфікації боржника та їх
неврахування, скаржником не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 Цивільного
процесуального кодексу України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Оцінюючи в сукупності оглянуті в
судовому засіданні докази та
врахувавши те, що державний виконавець
при проведені виконавчих дій у
виконавчому провадженні №1309/9 діяв в
межах наданих йому Законом України
«Про виконавче провадження»
повноважень, суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні скарги в повному
обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 209, 210, 383, 385 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1
на рішення, дії та бездіяльність
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві Білан Юлії
Станіславівни.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Апеляційному суду м. Києва
через Дарницький районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.