АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1678/14 Справа № 2-1-2012
Головуючий у 1 й інстанції -
Тимченко С.О. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 5
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Петренко І.О., Макарова М.О.

при секретарі
Яловій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 06
березня 2012 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист
права приватної власності на земельну
ділянку та знесення за кошти
відповідача самочинно побудованого
нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з
зазначеним вище позовом 09 січня 2008
року. В обґрунтування заявлених та
уточнених вимог посилалася на те, що у
відповідності із свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 22 вересня 1989
року їй на праві приватної власності
належить домоволодіння АДРЕСА_1.
Рішенням Вербківської сільської ради
Павлоградського району від 01 грудня 1993
року їй у приватну власність передана
земельна ділянка загальною площею 0,80
га. за вищезазначеною адресою, що
підтверджується державним актом.
Відповідач самовільно побудувала на
належній позивачу земельній ділянці
прибудову до свого житлового будинку,
що підтверджується відповідним актом
обміру та обстеження земельної ділянки
від 15 серпня 2006 року. Вказаним актом
відповідачу рекомендовано знести
прибудову та усунути порушення її
права власності. Оскільки відповідач
здійснила прибудову із порушенням
Державних будівельних норм та правил,
головним архітектором Павлоградського
району їй було направлено припис про
необхідність знести вищезазначену
прибудову. Однак відповідачка не
прибрала самочинну будівлю, чим грубим
чином продовжує порушувати право
власності позивачки на земельну
ділянку. Просить суд знести за кошти
відповідача самочинну будівлю -
прибудову до належного останній на
праві власності житлового будинку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 березня 2012 року позовні
вимоги задоволено частково -
зобов'язано відповідача знести
самочинно побудовану прибудову до
житлового будинку АДРЕСА_2 та вирішено
питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 травня
2012 року рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 березня 2012
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 вересня 2012
року рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 травня
2012 року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовну вимогу про
захист права власності щодо знесення
самочинно побудованої прибудови суд
першої інстанції виходив з її
доведеності та обґрунтованості.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1, згідно до свідоцтва
про право власності серії САА №286543 від
22 травня 2006 року та земельна ділянка,
площею 0,80 га за тією самою адресою,
згідно до державного акту на право
приватної власності на землю серії IV-ДП
№027151 від 27 грудня 2000 року.

Актом обміру та обстеження зазначеної
земельної ділянки, проведеного 15
серпня 2006 року комісією у складі
головного архітектора Павлоградського
району, землевпорядника Вербківської
сільської ради та спеціаліста
Павлоградського районного відділу
земельних ресурсів, встановлено
порушення ОСОБА_2 земельних та
будівельних норм при будівництві
прибудови до житлового будинку
останньої, а саме - вказана прибудова
частково знаходиться на земельній
ділянці ОСОБА_3

Приписом № 3/06 від 15 серпня 2006 року
ОСОБА_2 запропоновано: припинити всі
види будівельної забудови у термін до 15
серпня 2006 року; звільнити земельну
ділянку від самовільної забудови;
оформити документи у встановленому
порядку у термін до 15 вересня 2006 року.

Висновком відділу регіонального
розвитку, містобудування та
архітектури №1/10/09 від 29 січня 2009 року
встановлено, що самовільна прибудова
ОСОБА_2 знаходиться на суміжній межі її
земельної ділянки з земельною ділянкою
ОСОБА_3

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі від власника майна, відповідно до
положень гл.29 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

З аналізу вказаних норм випливає, що
власник (титульний володілець) може
вимагати усунення всяких порушень його
права, хоча б ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Таке право забезпечується йому за
допомогою негаторного позову.

З урахуванням викладеного та приймаючи
до уваги наявні в матеріалах справи
належні та допустимі докази порушення
з боку відповідача прав позивача, а
також висновок судової
будівельно-технічної експертизи №3 від
26 лютого 2008 року, яким встановлено, що
прибудова до будинку №52 належного
ОСОБА_2 здійснена з порушенням
земельних та будівельних норм,
оскільки знаходиться на межі сусідньої
земельної ділянки №50, що порушує права
приватної власності на землю ОСОБА_3,
крім того в результаті такого
розташування прибудови відносно
будинку №50 вся дощова і тала від снігу
вода потрапляє на сусідній будинок
ОСОБА_3, чим негативно впливає на її
технічний стан, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
діями відповідача відбувається
порушення права власника суміжної
земельної ділянки, а саме прав
позивача.

Посилання апелянта на не можливість
встановлення істини по справі у зв'язку
з відсутністю геодезичних вимірів,
польових журналів, а також координат
точок окружної межі земельної ділянки
ОСОБА_3 не може бути прийнято до уваги,
оскільки актом встановлення меж
земельної ділянки, що надається у
приватну власність ОСОБА_4 для
обслуговування житлового будинку №50
від 05 липня 2000 року, було закріплено в
натурі межові знаки земельної ділянки,
розміри і розміщення якої наведені у
плані земельної ділянки. Вказані дії
виконано в присутності суміжних
землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Крім того, рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 січня 2010 року, яке ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 березня 2010 року залишено
без змін, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ін. про визнання
незаконними рішення сесії сільради та
права приватної власності на землю -
відмовлено.

Судова колегія також приймає до уваги,
що побудована відповідачем прибудова є
самочинним будівництвом, оскільки на
нього відсутнє право власності, тому
будівництво та використання
(експлуатація) відповідачем цієї
прибудови є неправомірною.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи апелянта не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 березня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.М.Романюк

Судді:
І.О.Петренко

М.О.Макаров