Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/9866/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 25 червня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ» про
визнання незаконним наказу, поновлення
на роботі, стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,
заборгованості по заробітній платі та
моральної шкоди, внесення змін до
запису в трудовій книжці.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 25 червня 2014 року
задоволено частково позов ОСОБА_2 до
ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» про визнання
незаконним наказу, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, заборгованості
по заробітній платі та моральної шкоди,
внесення змін до запису в трудовій
книжці.

Зобов'язано ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» внести до
трудової книжки ОСОБА_2 запис
наступного змісту: 18 вересня 2012 року
переведений на посаду провідного
інженера-програміста згідно з наказом
№ 17-К від 18 вересня 2012 року.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» на користь
держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю. Вважає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Зазначає те, що
суд першої інстанції не врахував
освіту позивача, відомості, що
містяться у трудовій книжці, не дав їм
належної оцінки та не з'ясував питання
про те, чи дозволяла освіта та досвід
позивача виконувати обов'язки на
посаді складальника
напівпровідникових приладів, яка не
була йому запропонована при
звільненні; не з'ясував різниці між
двома посадами - інженера програміста
напівпровідникових структур та
провідного інженера програміста, не
мотивував висновок про те, чому позивач
не може виконувати обов'язки інженера
програміста напівпровідникових
структур. Судом не було встановлено
досвід роботи позивача порівняно з
досвідом роботи ОСОБА_3, який не маючи
переважного права перед позивачем на
залишення на роботі, не був звільнений
та залишився на роботі на посаді
інженера програміста
напівпровідникових структур. Суд не
взяв до уваги відповіді на запити суду
Пенсійного фонду від 23 квітня 2014 року
№5699/07 та ДПІ у Солом'янському районі
від 6 травня 2014 року № 6910/9/26-58-17-05-17 щодо
чисельності працівників відповідача у
грудні 2013 - лютому 2014 рр., які свідчать
про те, що скорочення штату не
відбувалося. Вважає, що суд неповно
з'ясував обставини щодо наявності
підстав для скорочення штату
працівників на підприємстві
відповідача у грудні 2013 року.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 2012 року
генеральним директором ТОВ «РЗА
СИСТЕМЗ» було видано розпорядження про
створення у складі відділу
мікропроцесорних розробок нового
напрямку розробки програмного
забезпечення для спеціалізованих
систем автоматичного контролю та збору
інформації по аналогу відомих програм
класу СКАДА.

Позивач ОСОБА_2 05 червня 2012 року був
прийнятий на посаду
інженера-програміста в ТОВ «РЗА
ГИСТЕМЗ», а наказом №17-К від 18 вересня
2012 року переведений на посаду
провідного інженера-програміста
відділу мікропроцесорних розробок.

Наказом № 27/1-ЗД від 26 липня 2013 року на
базі Відділу мікропроцесорних
розробок створено конструкторське
бюро приладів з 01 серпня 2013 року.

13 грудня 2013 року генеральним
директором ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ» було
видано розпорядження про закриття з 20
грудня 2013 року напрямку діяльності
конструкторського бюро приладів -
напрямок розробки програмного
забезпечення спеціалізованих систем
автоматичного контролю та збору
інформації типу міні СКАДА у зв'язку з
недоцільністю подальшого розвитку.

Наказом №56-ЗД від 16 грудня 2013 року в
зв'язку з тенденцією до погіршення
фінансового стану підприємства,
відсутністю зростання продажів
мікропроцесорних пристроїв у 2013 році
та тенденцією до істотного спаду
продажів у 2014 році, враховуючи брак
фінансових ресурсів, за поданням
головного конструктора
Конструкторського бюро приладів
Мілюшина М.М. про відмову від планів по
розширенню групи
інженерів-програмістів
Конструкторського бюро приладів та про
недоцільність подальшого розвитку
напрямку розробки програмного
забезпечення для спеціалізованих
систем автоматичного контролю та збору
інформації по аналогу відомих класу
СКАДА скорочено посади з 25 лютого 2014
року провідного інженера-програміста
та керівника групи супроводу
виробництва та внесено відповідні
зміни до штатного розпису з 26 лютого 2014
року.

23 грудня 2013 року позивача ОСОБА_2
було попереджено про скорочення посади
провідний інженер-програміст
Конструкторського бюро приладів та про
звільнення з даної посади за п. 1 ст.40
КЗпП України з 25 лютого 2014 року.

25 лютого 2013 року позивача ОСОБА_2 було
звільнено у зв'язку зі скороченням
штату працівників на підставі п.1 ст.40
КЗпП України наказом № 5-К від 25 лютого
2014 року.

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, з урахуванням
збільшення позовних вимог просив
постановити рішення, яким визнати
незаконним наказ № 56-ЗД від 16 грудня 2013
року про скорочення штату працівників,
наказ № 5-К від 25 лютого 2014 року про
звільнення позивача з займаної посади
у зв'язку із скороченням штату
працівників, поновлення позивача на
роботі на посаді провідного
інженера-програміста з 25 лютого 2014
року, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу з розрахунку 390,51
грн. на день, в сумі 24 000 грн.,
заборгованості по заробітній платі та
моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.,
посилаючись на те, що у відповідача не
було підстав для скорочення
чисельності штату працівників, змін в
організації виробництва і праці на
підприємстві не було. Посада
провідного інженера-програміста є
важливою та необхідною в ТОВ «РЗА
ГИСТЕМЗ». а скорочення було проведено з
метою звільнення саме позивача.
Позивач, працюючи понад два роки на
підприємстві, займався розробленням
сучасних надскладних програм, його
трудовий стаж в сфері інженерного
програмування становить понад 20 років,
отже мав переважне право на залишення
на роботі, інша робота на підприємстві
позивачу запропонована не була. В
подальшому позивач доповнив позовні
вимоги - просив зобов'язати відповідача
внести зміни до трудової книжки,
зазначивши, що 18 вересня 2012 року
позивач переведений на посаду
«провідний інженер-програміст» згідно
з наказом № 17-К від 18 вересня 2012 року.

Відповідача визнав позовні вимоги
визнав в частині внесення запису в
трудову книжу позивача про переведення
останнього 18 вересня 2012 року на посаду
«провідний інженер- програміст», інші
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
позивача прийнято на посаду
інженера-програміста відділу
мікропроцесорних, 18 вересня 2012 року
переведено на посаду провідного
інженера-програміста того ж відділу.
Посада, на якій працював позивач була
введена до штатного розкладу у зв'язку
відкриттям нового напрямку діяльності
відділу, а саме розробки програмного
забезпечення для спеціалізованих
систем автоматичного контролю та збору
інформації по аналогу програм класу
СКАДА, що підтверджується службовою
запискою головного конструктора від 05
березня 2012 року та розпорядженням
генерального директора від 12 березня
2012 року. Після проведення аналізу стану
та перспектив розвитку напрямку
діяльності відділу мікропроцесорних
розробок, пов'язаного з розробкою
програмного забезпечення для
спеціалізованих систем автоматичного
контролю та збору інформації по
аналогу програм класу СКАДА в грудні 2013
року генеральним директором було
погоджено закриття даного напрямку та
прийнято рішення про скорочення
чисельності і штату працівників, які
мали відношення до даного напрямку, а
також до його супроводу (підтримки)
виробництва. Відповідач не міг
запропонувати позивачу іншу роботу в
товаристві, оскільки були відсутні
посади, які відповідають професії,
кваліфікації чи спеціальності
позивача. Переважне право на залишення
на роботі при вивільненні працівників
у зв'язку зі змінами в організації
виробництва не могло бути застосоване
при звільненні позивача, оскільки дане
право має враховуватись при наявності
двох чи більше однакових посад, одна з
яких скорочується, а у товаристві
посада, яку займав позивач була єдиною.
Вимоги позивача про виплату 24 000 грн. є
необґрунтованими, оскільки
товариством було повідомлено всіх
працівників про можливість здійснення
додаткових виплат у вигляді
преміальних платежів, а не посадового
окладу, у разі виконання показників
результативності. Виплата таких
преміальних є правом товариства.
Ключових показників ефективності
позивачем не досягнуто.

Судом першої інстанції частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, а
саме зобов'язано відповідача внести
запис у трудову книжку позивача про
переведення його на посаду провідного
інженера-програміста з 18 вересня 2012
року, і в цій частині рішення суду
сторонами не оскаржене.

Відмовляючи у задоволенні інших
позовних вимог, суд виходив з їх без під
ставності.

Так, судом на підставі дослідження та
оцінки наданих сторонами доказів,
встановлено, що позивачем не було
допущено порушень вимог трудового
законодавства при звільненні позивача
та при здійсненні оплати його праці.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, вважає, що вони
відповідають обставинам справи,
наданим доказам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про
порушення відповідачем положень ст. 49-2
КЗпП України, якою передбачений
обов'язок роботодавця одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
з із змінами в організації виробництва
і праці запропонувати працівникові
іншу роботу на тому ж підприємстві за
відповідною професією чи
спеціальністю, колегія суддів
відхиляє, зважаючи на те, що судом при
перевірці даних доводів було
встановлено, що станом на час
попередження позивача 23 грудня 2013 року
про наступне звільнення у відповідача
були відсутні вакантні посади, які б
відповідали професії, кваліфікації та
спеціалізації позивача, і ці обставини
позивачем не спростовані.

Судом також було встановлено, що до ТОВ
«РЗА СИСТЕМЗ» наказом № І-К від 03
лютого 2014 року було прийнято одного
працівника за сумісництвом - ОСОБА_5 на
посаду «складальника
напівпровідникових приладів»,
виробнича дільниця Львів. Дана посада
була введена до штатного розкладу 31
січня 2014 року - з 3 лютого 2014 року, тобто
на час попередження позивача про
наступне звільнення дана посада у
відповідача була відсутня. Крім того,
суд на підставі оцінки інструкції
складальника напівпровідникових
приладів, встановив, що робота на
вказаній посаді у м. Львові не
відповідною роботі на посаді провідний
інженер-програміст, яку виконував
позивач у товаристві в м. Києві, ні за
професією, ні за кваліфікацією, ні за
спеціалізацією.

Судова колегія не погоджується також з
доводами апеляційної скарги про те, що
відповідачем було порушено переважне
право позивача на залишення на роботі
перед ОСОБА_6, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 працював у
відповідача на посаді
інженера-програміста
напівпровідникових структур".

У товаристві на час попередження
позивача про наступне звільнення була
одна посада провідного
інженера-програміста відділу
мікропроцесорних розробок., яка
підлягала скороченню.

Переважне право на залишення на роботі
при вивільненні працівників у зв'язку
зі змінами в організації виробництва
застосовується при наявності двох чи
більше однакових посад, одна з яких
скорочується, а у товаристві посада,
яку займав позивач була єдиною.

При проведенні звільнення
роботодавець вправі в межах однорідних
професій і посад провести перестановку
(перегрупування) працівників і
перевести більш кваліфікованого
працівника, посада якого скорочується,
з його згоди на іншу посаду, звільнивши
з цих підстав менш кваліфікованого
працівника. Проте, якщо це право не
використовувалось роботодавцем, суд не
вправі обговорювати питання про
доцільність такої перестановки
(перегрупування).

Доводи апеляційної скарги про те, що у
відповідача, з огляду на відомості
Пенсійного фонду та ДПІ про
чисельність працівників на
підприємстві у грудні 2013 року - лютому
2014 року, не відбулося скорочення штату
працівників, судова колегія вважає
непереконливими, зважаючи на не
спростовані позивачем відомості, що
надані відповідачем, про те, що
кількість працівників щодо яких
подавалась звітність до органів
пенсійного фонду та податкової не
співпадає із штатним розкладом у
зв'язку з тим, що деякі працівники
працювали на 0,5 ставки за сумісництвом
(8 осіб), переводились на повну ставку,
деякі - перебували у відпустці по
догляду за дитиною (3 особи).

При цьому скорочення штату працівників
відповідача відбулося за наказом №56-ЗД
від 16 грудня 2013 року, яким визначені
підстави скорочення - в зв'язку з
тенденцією до погіршення фінансового
стану підприємства, відсутністю
зростання продажів мікропроцесорних
пристроїв у 2013 році та тенденцією до
істотного спаду продажів у 2014 році,
враховуючи брак фінансових ресурсів,
за поданням головного конструктора
Конструкторського бюро приладів
Мілюшина М.М. про відмову від планів по
розширенню групи
інженерів-програмістів
Конструкторського бюро приладів та про
недоцільність подальшого розвитку
напрямку розробки програмного
забезпечення для спеціалізованих
систем автоматичного контролю та збору
інформації по аналогу відомих класу
СКАДА. Було скорочено з 25 лютого 2014 року
посади провідного
інженера-програміста та керівника
групи супроводу виробництва та внесено
відповідні зміни до штатного розпису з
26 лютого 2014 року.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставну відмову суду у
задоволенні вимог про визнання
незаконним наказу №56-ЗД від 16 грудня 2013
року про скорочення штату працівників,
колегія суддів відхиляє, зважаючи на
те, що діючим законодавством ( ч. З ст. 64
ГК України) встановлено, що
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Порушень процесуального закону, які б
відповідно до ЦПК України, стали б
підставою для скасування рішення суду
в апеляційному порядку, не встановлено.

З огляду на наведене судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 25 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: