Справа № 367/2800/13 Головуючий у І
інстанції Пархоменко О.Ю.Провадження №
22-ц/780/4896/14 Доповідач у 2 інстанції
ФінагєєвКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 26 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь: майнову шкоду, спричинену
пошкодженням автомобіля Форд Сієра у
сумі 26 915 грн. 91 коп.; матеріальні збитки,
які він поніс у зв'язку з оплатою
штрафмайданчика у розмірі 2 500 грн.;
майнову шкоду, завдану каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я у розмірі 378
грн. 97 коп.; стягнути солідарно з
відповідачів одним платежем на користь
ОСОБА_2 20 000 грн. в якості відшкодування
за спричинену моральну шкоду, що
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також 10 000 грн. в
якості відшкодування за спричинену
моральну шкоду, що полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що 24 жовтня 2012 року близько 00.10 год. на
перехресті вулиць Павленка та
Українська в місті Ірпені сталася
дорожньо-транспортна пригода. Водій
ОСОБА_1 без посвідчення водія, керуючи
автомобілем ВАЗ 21063, який належить
ОСОБА_3 рухався по вулиці Українська в
напрямку вулиці Павленка. При виїзді на
зазначене перехрестя відповідач
ОСОБА_1 проігнорував вимогу дорожнього
знаку 2.1 "Дати дорогу", не надав перевагу
в русі автомобілю Форд, яким керував
ОСОБА_2, внаслідок чого відбулося
зіткнення автомобілів, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження. В результаті зіткнення
автомобілів позивач отримав легкі
тілесні ушкодження. Внаслідок ДТП
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
адміністративне стягнення. Позивач
вказує, що його автомобіль Форд Сієра
отримав значні механічні пошкодження,
в результаті чого йому нанесено
майнову шкоду у розмірі 26 915 грн. 91 коп.
Після ДТП автомобіль позивача за
наказом працівників ДАІ було опечатано
та евакуйовано на штраф майданчик з
метою забезпечення його схоронності та
виключення втручання в його після
аварійний стан на період проведення
дізнання та експертної оцінки. Позивач
був змушений оплатити вартість стоянки
на штрафмайданчику у загальній сумі 2 500
грн. ОСОБА_2 вказує, що в результаті ДТП
він отримав численні ушкодження, а саме
закриту черепно-мозгову травму, струс
головного мозку, численні гематоми та
садни лиця, тулуба, кінцівок. В період з
25.10.2012 року по 05.11.2012 року він перебував
на стаціонарному лікуванні та за
приписом лікаря приймав ліки на
загальну суму 378 грн. 97 коп. Крім того, у
результаті ДТП транспортний засіб
позивача було пошкоджено так сильно, що
його взагалі стало неможливо
експлуатувати, у зв'язку з чим ОСОБА_2
був позбавлений змоги використати
транспортний засіб по цільовому
призначенню, а виходить, був обмежений
в задоволенні своїх життєвих потреб.
Позивач вважає, що діями відповідача
ОСОБА_1 йому було завдано моральної
шкоди.

Рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 26 листопада
2013 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 26 915
грн. 91 коп.; майнову шкоду, завдану
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я у розмірі 378 грн. 97 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000
грн. в якості відшкодування за
спричинену моральну шкоду. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
матеріальної та моральної шкоди через
порушення норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на
користь позивача матеріальну шкоду у
розмірі 9 200 грн. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що звіт про оцінку вартості збитку є
неналежним доказом. В оціночному звіті
зазначено автомобіль, який має інші
знакосимволи в свідоцтві про державну
реєстрацію. Позивач не надав доказів
стосовно здачі автомобіля на
металобрухт за 400 доларів США.
Відповідач був позбавлений можливості
заявити клопотання про призначення
судової автотоварознавчої експертизи.
Реальний збиток позивача становить 9 200
грн. Довідка лікаря не свідчить про
придбання та витрачення коштів на
лікарські засоби. ОСОБА_2 не надав
жодних доказів щодо заподіяння йому
моральної шкоди.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 на ім'я
ОСОБА_4 автомобіль Форд Сієра, кузов №
НОМЕР_6 02.10.2012 року знято з обліку ВРЕР №
1 міста Києва для реалізації, державні
номерні знаки здані, транзитний номер
НОМЕР_8.

ОСОБА_2 придбав вищезазначений
автомобіль за 12 400 грн., що
підтверджується довідкою-рахунком
серії ДПІ № 694286 від 03 жовтня 2012 року ТОВ
"Консалтингова компанія «Аркон».

24 жовтня 2012 року о 00 год. 10 хвилин
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля ВАЗ 21063, державний
номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та
автомобіля Форд Сієра т.д.н. НОМЕР_7 під
керуванням ОСОБА_2

Постановою Ірпінського міського
суду Київської області від 13 листопада
2012 року встановлено, що 24.10.2012 року о 00
год. 10 хв ОСОБА_1, керуючи автомобілем
марки "ВАЗ 21063", державний номер НОМЕР_1 в
м. Ірпінь по вул. Українська, виїжджаючи
на вул. Павленка проігнорував дорожній
знак 2.1 "Дати дорогу", допустив
зіткнення з автомобілем Форд т.д.н.
НОМЕР_7. Внаслідок ДТП транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП. На ОСОБА_1
накладено адміністративне стягнення
на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 374
грн.

Згідно Звіту № 42/12/12 про оцінку
вартості збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу (КТЗ) від 26.12.2012 року, виконаного
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за
замовленням ОСОБА_2 вартість
матеріального збитку, нанесеного
власнику внаслідок пошкодження КТЗ
Форд Сієра реєстраційний номер НОМЕР_2
складає 26 915, грн. 91 коп.

У період з 25.10.2012 року по 05.11.2012
року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному
лікуванні в Ірпінській центральній
міській лікарні із ЗЧМТ, струсом
головного мозку, численними гематомами
і саднами на обличчі, тулубі.

Згідно довіреності від 19 вересня
2012 року ОСОБА_3, уповноважила ОСОБА_6
та/або ОСОБА_1, кожен має право діяти
самостійно, незалежно один від одного,
відповідно до укладеного між ними в
усній формі договору доручення
експлуатувати, користуватися та
розпоряджатися (продати, обміняти,
здати в оренду) належним їй на підставі
свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_9, виданого МРЕВ ДАІ м. Ірпінь
Київської області 19 червня 1997 року
автомобілем марки ВАЗ 21063, 1988 року
випуску, реєстраційний № НОМЕР_1,
зареєстрованим МРЕВ ДАІ м. Ірпінь
Київської області 19 червня 1997 року.
Згідно листа начальника центру з
надання послуг з використання
автотранспортних засобів з
обслуговування міст Буча та Ірпінь від
19 листопада 2013 року № 177 вказаний
автомобіль зареєстровано за ОСОБА_3.

Відповідно до повідомлення про
неможливість надання висновку від
01.10.2013 року № 7233/7234/13-54 Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз у зв'язку із ненаданням для
огляду об'єкту дослідження судові
експерти повідомляють про
неможливість надання висновку.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася з вини відповідача автомобіль
позивача було пошкоджено, а сам позивач
отримав тілесні ушкодження.

Однак, колегія суддів не може
повністю погодитися з висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особі, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди задано не з її вини.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що з вини відповідача
ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої було
пошкоджено автомобіль позивача, а сам
позивач отримав легкі тілесні
ушкодження. Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП
підтверджується постановою суду у
справі про адміністративне
правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення матеріальної шкоди, позивач
надав належні та допустимі докази
заподіяння йому такої шкоди. Так, вина
відповідача ОСОБА_1 у заподіянні шкоди
ОСОБА_2 підтверджується наявними у
матеріалах справи постановою суду про
накладення на відповідача
адміністративного стягнення, звітом
про оцінку вартості збитку, нанесеного
автомобілю.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного визначення розміру
матеріального збитку колегія суддів не
може прийняти до уваги виходячи з
наступного.

Згідно з наданим суду звітом про
оцінку матеріальної шкоди спричиненої
власнику транспортного засобу,
останній вважається фізично знищеним,
а відтак розмір шкоди буде відповідати
ринковій вартості зазначеного
автомобіля на момент пошкодження.

Не погоджуючись з вартістю
пошкодженого автомобіля Форд Сієра у
розмірі 26 915 грн. 91 коп., визначеного
відповідно до звіту № 42/12/12 про оцінку
вартості збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу (КТЗ) від 26.12.2012 року, відповідач
зазначає, що зазначений автомобіль був
придбаний за 12 400 гривень, що
підтверджується наданою суду довідкою
рахунком.

При цьому апелянт не звернув
уваги, що зазначена в довідці-рахунку
сума є договірною ціною, а сума
визначена в звіті про оцінку
матеріальної шкоди, визначена виходячи
з ринкової вартості пошкодженого
автомобіля.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції відповідач та
його представник погодились зі звітом
42/12/12 про оцінку вартості збитку
нанесеного власнику пошкодженого
колісного транспортного засобу (КТЗ)
від 26.12.2012 року в частині визначення
ринкової вартості автомобіля в сумі 26
915.91 грн.

З пояснень позивача вбачається,
що пошкоджений автомобіль він здав на
металобрухт за 400 доларів США.

Реалізуючи своє право на
отримання залишків пошкодженого
автомобіля, які мають певні цінність,
відповідач суду пояснив, що він в
будь-якому разі має право на зменшення
розміру відшкодування на суму, що була
отримана позивачем за здані на
металобрухт залишки автомобіля та
погодився з зазначеною позивачем сумою
в 400 доларів США по курсу 8.2 грн. за долар
на момент пригоди.

Позивач в судовому засіданні не
заперечував проти зменшення належної
до відшкодування суми на 3280 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 61
ЦПК України, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеними в постанові N 4 від
01.03.2013 року - ухвалюючи рішення про
стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не
може використовуватись за
призначенням, але має певну цінність,
суд з урахуванням принципу
диспозитивності, тобто за заявою
заподіювача шкоди, одночасно повинен
вирішити питання про передачу цього
майна після відшкодування збитків
особі, відповідальній за шкоду.

Отже сума, що підлягає стягненню з
відповідача в якості відшкодування за
шкоду спричинену пошкодження
транспортного засобу підлягає
зменшенню на 3280 грн. (400 *8.2).

На зазначене суд першої інстанції
уваги не звернув та дійшов помилкового
висновку про стягнення з відповідача
матеріальної шкоди без врахування
залишків пошкодженого транспортного
засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявляючи в суді вимоги про стягнення з
відповідача спричиненої моральної
шкоди, позивач не надав суду жодного
доказу на підтвердження факту
спричинення йому моральної шкоди та
розміру такої шкоди, а тому зазначені
вимоги задоволені бути не можуть.

Висновки суду першої інстанції в
цій частині не відповідають фактичним
обставинам справи та не ґрунтуються на
наявних у справі доказах.

Щодо вимог стягнення з
відповідача матеріальної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я, у
розмірі 378 грн. 97 коп., колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідно до виписки з історії
хвороби позивач перебував на
стаціонарному лікуванні з 25.10.2012 року
по 05.11.2012 року (а.с.47) з діагнозом
закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, численних
гематом і саден на обличчі, тулубі.

Позивач надав суду копії чеків з
розрахунком на загальну суму 378 грн. 97
коп.

Однак матеріали справи не містять
доказів призначення лікарем
зазначених ліків позивачу саме в
зв'язку з лікуванням отриманих в ДТП
ушкоджень.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
ушкодження здоров'я та моральної шкоди
підлягає скасуванню через
невідповідність висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 26 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
проживаючого АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_2, проживаючого АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, 23635.91
грн. (двадцять три тисячі шістсот
тридцять п'ять грн. 91 копійку) в якості
відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.