АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3068/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 53 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Демченко В. А. УХВАЛА
10 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДемченка В.
А.суддівПодороги В. М. , Бородійчука В. Г.
при секретарі Волвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду
м.Черкаси від 28 жовтня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до Черкаського
державного технологічного
університету про визнання рішення
конкурсної комісії незаконним,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення на
користь держави коштів виплачених
йому як тимчасово не працюючому за
час вимушеного прогулу, стягнення
в с т а н о в и л а :
Позивач ОСОБА_6 звернувся в суд з
позовом до Черкаського державного
технологічного університету про
визнання рішення конкурсної комісії
незаконним, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, стягнення на
користь держави коштів виплачених
йому як тимчасово не працюючому за
час вимушеного прогулу, стягнення
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначав, що 27.08.2014 року
відповідно до протоколу від 27.08.2014 року
№ 2 засідання конкурсної комісії
Черкаського державного технологічного
університету його не було
рекомендовано на посаду старшого
викладача кафедри історії України та
суспільних дисциплін, що стало
приводом до не продовження з ним
контракту Черкаським державним
технологічним університетом на
викладання предметів «Політологія» та
«Історія науки і техніки».
Також вказував, що на засідання
конкурсної комісії Черкаського
державного технологічного
університету, де було прийняте рішення
щодо нього, він запрошений не був.
Комісія не врахувала безперервний стаж
викладання ним в Черкаському
державному технологічному
університеті предмету «Політологія» -
понад 13 років та його публікації в
фахових виданнях політичних наук.
Відповідно до ст. 42 КЗпП України, йому,
як працівнику на постійній основі з
вищою кваліфікацією та безперервним
трудовим стажем викладання предмету
«Політологія» ніж у інших аналогічних
працівників ЧДТУ на постійній основі,
повинна бути надана перевага при
переукладенні контракту, що комісією
не було враховано, що в свою чергу
призвело до порушення його
Конституційних прав, а саме ст. 24 та ст.
43 Конституції України при проведенні
А тому, позивач вважає, що відповідач
звільнив його без законної на те
підстави, на основі сумнівного рішення
конкурсної комісії, а тому відповідно
до положень ст. 235 КЗпП України
зобов'язаний поновити його на
Відповідно до ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Оскільки в результаті незаконного
звільнення йому не було нараховано
середньомісячну заробітну плату, то
відповідач при поновленні його на
раніше займану посаду зобов'язаний
виплатити йому середній заробіток за
час вимушеного прогулу.
Також позивач вказував, що зазначені
дії відповідача є порушенням його
законних прав на працю, які завдали
йому моральних страждань. Моральна
шкода, завдана йому в результаті
незаконного звільнення полягає в тому,
що відповідач позбавив його
гарантованого Конституцією України
права на працю та можливості заробляти
собі на життя працею, а не створювати
додаткового навантаження на державний
бюджет так як він змушений був стати на
облік Державної служби зайнятості.
Вказані незаконні дії відповідача
призвели до моральних переживань так
як він втратив душевний спокій, віру в
справедливість та законність в
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків та
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. А тому,
відповідач на підставі ст. 237-1 КЗпП
України повинен відшкодувати йому
моральну шкоду, оцінку якої він
покладає на розсуд суду.
У зв'язку з викладеними обставинами
позивач просив визнати рішення
конкурсної комісії незаконним,
суб'єктивним, мотивованим; поновити
його на посаді старшого викладача
Черкаського державного технологічного
університету шляхом переукладення з
ним контракту на поточний 2014-2015 рік;
стягнути з Черкаського державного
технологічного університету на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу; стягнути з
Черкаського державного технологічного
університету на користь держави
Україна всі кошти, які були виплачені
йому, як тимчасово не працюючому, за час
вимушеного прогулу; зобов'язати
Черкаський державний технологічний
університет відшкодувати йому
моральну шкоду в розмірі який
визначить суд.
В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_6 уточнив свої
позовні вимоги та просив суд визнати
рішення конкурсної комісії незаконним,
суб'єктивним, мотивованим; поновити
його на посаді старшого викладача
кафедри історії України та суспільних
дисциплін Черкаського державного
технологічного університету шляхом
переукладення з ним контракту на
поточний 2014-2015 рік; стягнути з
Черкаського державного технологічного
університету на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 1521 грн. 90 коп.; стягнути з
Черкаського державного технологічного
університету на користь держави
Україна кошти, які були виплачені йому,
як тимчасово не працюючому за час
вимушеного прогулу в сумі 3550 грн. 50 коп.;
стягнути з Черкаського державного
технологічного університету на його
користь моральну шкоду в сумі 3400 грн. 75
коп. та передати вказану суму в
Черкаський «Центр допомоги армії».

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 28 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 до
Черкаського державного
технологічного університету про
визнання рішення конкурсної комісії
незаконним, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, стягнення на
користь держави коштів виплачених
йому як тимчасово не працюючому за
час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу на дане рішення, в
якій просить скасувати рішення суду,
оскільки вважає його ухваленим із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухваливши нове
рішення, яким задоволити його позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Розглядаючи спірні правовідносини між
сторонами, суд першої інстанції повно
і всебічно дослідив та оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу правовідносин і закон, який їх
регулює, та ухвалив правильне по суті
рішення з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що при звільненні позивача з
роботи, з підстав закінчення строку дії
контракту, відповідачем не було
допущено порушень трудового
законодавства.

Такі висновки суду є правильними,
ґрунтуються на доказах, поданих
сторонами, які належним чином оцінені,
і до встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права.

За матеріалами справи колегією суддів
установлено, що згідно контракту № 101
від 02.09.2013 року позивач ОСОБА_6 був
призначений на посаду старшого
викладача кафедри суспільних
дисциплін і права Черкаського
державного технологічного
університету терміном з 02.09.2013 року по
31.08.2014 року.

Вказане стверджується як самим
контрактом (а. с. 8), так і записом в
трудовій книжці ОСОБА_6 (а. с. 9-11).

Як вбачається з п. 5.2 вказаного
Контракту цей контракт припиняється
після закінчення терміну дії
Контракту. При цьому за два місяці до
закінчення строку чинності контракту
він може бути за згодою сторін
продовжений або укладений на новий
термін.

Частиною ч. 3 ст. 21 КЗпП України
визначено, що контракт є особливою
формою трудового договору, в якому
строк його дії встановлюється угодою
сторін. Сфера застосування контракту
визначається законами України.
Контракт є підставою для видання
наказу (розпорядження) про прийняття
(найняття) працівника на роботу з дня,
встановленого в контракті за угодою
сторін.

В судовому засіданні суду як першої так
і апеляційної інстанції встановлено,
що відповідач, в передбачений
Контрактом строк, а саме 02.06.2014 року
повідомив позивача про те, що він буде
звільнений з посади старшого викладача
кафедри суспільних дисциплін і права
31.08.2014 року у зв'язку з закінченням
терміну дії Контракту, згідно п. 2 ст. 36
КЗпП України (а. с. 78).

Вказана обставина підтверджується
повідомленням від 02.06.2014 року та
визнана позивачем в судовому
засіданні.

Наказом № 252-к від 19.08.2014 року ОСОБА_6
був звільнений з 31.08.2014 року з роботи у
зв'язку із закінченням строку
контракту, п. 2 ст. 36 КЗпП України, що
також стверджується записом в трудовій
книжці позивача (а. с. 9-11, 27-29).

Таким чином, судом першої інстанції в
судовому засіданні встановлено, що
підставою звільнення позивача ОСОБА_6 з
роботи, а саме з посади старшого
викладача кафедри суспільних
дисциплін і права ЧДТУ є закінчення
строку дії Контракту № 101 від 02.09.2013
року, а не рішення засідання конкурсної
комісії ЧДТУ від 27.08.2014 року, яким було
не рекомендовано ректору прийняти
ОСОБА_6 на посаду старшого викладача
кафедри історії України та суспільних
дисциплін ЧДТУ.

Окрім того, сам позивач не посилався, як
на підставу своїх позовних вимог, на
незаконне його звільнення з роботи у
зв'язку із закінченням строку дії
Контракту, і позовних вимог скасування
наказу про звільнення не заявляв.

Також, з матеріалів справи встановлено,
що наказом ЧДТУ № 239-к від 11.08.2014 року
створено конкурсну комісію та
визначено її склад. Положення про
конкурсну комісію щодо порядку
заміщення посад науково-педагогічних
працівників, схвалене на засіданні
Вченої ради ЧДТУ (протокол № 6 від 15.03.2010
року) та затверджене ректором ЧДТУ
17.03.2010 року.

Наказом ЧДТУ № 236/01 від 03.07.2014 року «Про
реорганізацію структурних підрозділів
в університеті» на виконання
Концептуальних напрямків ефективності
діяльності ЧДТУ на 2014-2015 роки, з метою
оптимізації та ефективної організації
навчального процесу, враховуючи
рішення Вченої ради ЧДТУ від 02.07.2014
року, протокол № 12, та комісії з
оптимізації кількісно-якісного
кадрового складу університету від
19.06.2014 року, протокол №10, було об'єднано
кафедру історії України та кафедру
суспільних дисциплін і права в одну
кафедру історії України та суспільних
дисциплін.

На заміщення вакантної посади старшого
викладача кафедри історії України та
суспільних дисциплін ЧДТУ було
оголошено конкурс (оголошення
опубліковано в газеті «Нова Доба від
24.07.2014 року).

20.08.2014 року позивач, після винесення
наказу № 252-к від 19.08.2014 року про його
звільнення в зв'язку з закінченням
строку контракту, подав на ім'я ректора
ЧДТУ заяву про допуск його до участі в
конкурсі на заміщення вакантної посади
старшого викладача кафедри історії
України та суспільних дисциплін ЧДТУ
(а.с. 79).

Рішенням засідання конкурсної комісії
ЧДТУ від 27.08.2014 року (оформленим
протоколом) було не рекомендовано
ректору прийняти ОСОБА_6 на посаду
старшого викладача кафедри історії
України та суспільних дисциплін.
Підставою такого рішення стало те, що
позивачем не були виконанні умови
попереднього контракту за 2013-2014 роки, а
саме не було одержано вчене звання
доцента, про необхідність отримання
якого зазначалося в п. 2.3 попереднього
контракту та було опубліковано лише
одну статтю у фахових виданнях, тоді як
в п. 2.5 попереднього контракту
зазначалося про необхідність
опублікування двох таких статей (а.с.
62-64).

Порядок обрання за конкурсом на
вакантні посади науково-педагогічних
працівників вищих навчальних закладів
третього та четвертого рівнів
акредитації визначається Положенням
про обрання та прийняття на роботу
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів третього та
четвертого рівнів акредитації,
затвердженим Наказом Міністерства
освіти і науки України від 24.12.2002 року №
774.

Відповідно до вищевказаного Положення
кандидатури претендентів на заміщення
посад асистента, викладача, старшого
викладача, доцента, професора,
завідуючого кафедрою попередньо
обговорюються на відповідній кафедрі в
їх присутності. Для оцінки рівня
професійної кваліфікації претендента
кафедра може запропонувати йому
прочитати пробні лекції, провести
практичні заняття (п. 6 Положення).

Висновки кафедри про професійні та
особисті якості претендентів та
відповідні рекомендації передаються
на розгляд Вченої ради вищого
навчального закладу (факультету).
Засідання кафедри, на якій
обговорюються кандидатури
претендентів на посаду завідуючого
кафедрою, проводить проректор вищого
навчального закладу або декан
факультету. Претенденти мають бути
ознайомлені з висновками кафедри до
засідання Вченої ради вищого
навчального закладу (факультету).
Негативний висновок кафедри не дає
права відмовляти претенденту в
розгляді його кандидатури Вченою радою
вищого навчального закладу
(факультету), (п. 7 Положення).

Рішення Вченої ради вищого навчального
закладу (факультету) є підставою для
укладення трудового договору з обраною
особою і видання наказу ректора про
прийняття її на роботу (п. 9).

При цьому, Положення про обрання та
прийняття на роботу
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів третього та
четвертого рівнів акредитації не
передбачає створення конкурсної
комісії щодо порядку заміщення посад
науково-педагогічних працівників, а
тому прийняте вказаною комісією
рішення засідання конкурсної комісії
ЧДТУ від 27.08.2014 року (оформлене
протоколом), яким не рекомендовано
ректору прийняти ОСОБА_6 на посаду
старшого викладача кафедри історії
України та суспільних дисциплін,
знаходиться поза межами процедури,
визначеної Наказом Міністерства
освіти і науки України від 24.12.2002 року №
774.

А тому, суд першої інстанції правомірно
відмовив позивачу в задоволенні
позовних вимог в частині визнання
рішення засідання конкурсної комісії
від 27.08.2014 року незаконним, з підстав
наведених позивачем у позовних
вимогах.

Доводи позивача стосовно того, що йому
відповідно до ст. 42 КЗпП України, як
працівнику на постійній основі з вищою
кваліфікацією та безперервним
трудовим стажем викладення предмету
«Політологія», ніж у інших аналогічних
працівників ЧДТУ на постійній основі,
повинна бути надана перевага при
переукладенні контракту не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні належними доказами.

Тобто, судом встановлено, що з
позивачем було укладено строковий
трудовий договір, а звільнення його з
роботи проведено у зв'язку із
закінченням строку дії трудового
договору.

А тому, ухвалюючи рішення та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, правильно
виходив з того, що звільнення позивача
з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України у
зв'язку з закінченням дії строкового
трудового договору є законним і
проведено відповідно до вимог чинного
трудового законодавства.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання
рішення конкурсної комісії незаконним,
суб'єктивним, мотивованим; поновлення
його на посаді старшого викладача
кафедри історії України та суспільних
дисциплін Черкаського державного
технологічного університету шляхом
переукладення з ним контракту на
поточний 2014-2015 рік; стягнення з
Черкаського державного технологічного
університету на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 1521 грн. 90 коп.; стягнення
з Черкаського державного
технологічного університету на
користь держави Україна коштів, які
були виплачені позивачу, як тимчасово
не працюючому за час вимушеного
прогулу в сумі 3550 грн. 50 коп.; стягнення
з Черкаського державного
технологічного університету на
користь позивача моральної шкоди в
сумі 3400 грн. 75 коп., до задоволення не
підлягають.

Зважаючи на заявлені позовні вимоги,
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що звільнення
позивача відбулося з дотриманням
положень трудового законодавства, а
висновки конкурсної комісії не є
такими, що впливають на волю
роботодавця при укладенні строкового
трудового договору з працівником,
оскільки діяльність такої комісії
знаходиться поза межами процедури,
визначеної Наказом Міністерства
освіти і науки України від 24.12.2002 року №
774.

З врахуванням доводів сторін, наданих
сторонами доказів, положень норм
матеріального права, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції і не
впливають на законність ухваленого
рішення, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає до відхилення, а
рішення суду першої інстанції до
залишення без змін, відповідно до вимог
ст.308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, ст.304, ст.307, ст.308, ст.314, ст.315, ст.317,
ст.319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м.Черкаси від 28 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до
Черкаського державного
технологічного університету про
визнання рішення конкурсної комісії
незаконним, поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, стягнення на
користь держави коштів виплачених
йому як тимчасово не працюючому за
час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :