АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2237/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 44 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. УХВАЛА
26 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагди Л. Ф.суддівТрюхана Г.
М. , Сіренка Ю. В. при
секретаріНаконечній М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 4 липня 2014
року у справі позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третя особа: Центральний відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції, ОСОБА_9, про усунення перешкод
у здійсненні виконавчого провадження,
вивчивши матеріали справи, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 31 березня 2014 р. звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа: Центральний відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, ОСОБА_9,
про усунення перешкод у здійсненні
виконавчого провадження.
В позовній заяві зазначала, що з 20
травня 2013 р. протягом здійснення
виконавчого провадження щодо
звернення стягнення суми боргу на
квартиру боржника, ОСОБА_8, яка не є
стороною у виконавчих провадженнях №
38057825, № 38057710, № 41391335, постійно
перешкоджає виконанню рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20 березня 2013 р. про стягнення з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 боргу за
договором позики в сумі 574723,24 грн., що
станом на момент винесення рішення
згідно з яким видані виконавчі листи №
Відповідачка ОСОБА_8, вигадуючи різні
схеми, вчиняє дії, що порушують права
позивача, як стягувача, і спричиняють
Позивачка вказувала, що відповідачка
ОСОБА_7 з 24 квітня 2013 р. не проживає у
квартирі АДРЕСА_2, а мешкає АДРЕСА_1,
ніякого майна або речей, які їй
належать, у арештованій квартирі не
знаходиться та, відповідно до довідки з
адресного бюро, знята з реєстраційного
обліку за рішенням суду з 11 лютого 2012 р.
Спірною квартирою розпоряджається
відповідачка ОСОБА_8, яка не є власником
чи управителем даного майна, разом з
нею у квартирі мешкають тимчасові
мешканці - треті особи, які можуть
змінюватись кожного дня.
Позивачка вважає, що відсутня пряма
норма закону, яка забороняє здійснити
виселення боржника та вселення
стягувача у дану квартиру, навпаки -
Закон України «Про виконавче
провадження» передбачає і порядок і
спосіб здійснення такої дії на
підставі рішення суду.
Тому позивачка просила суд усунути
перешкоди при здійсненні виконавчих
проваджень, виселити ОСОБА_7 та інших
осіб, які можуть бути зареєстровані
та/або проживають у АДРЕСА_2 та вселити
позивачку у дану квартиру.
Позивачка неодноразово уточнювала
позовні вимоги та просила суд виселити
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третю особу ОСОБА_9 та її
сина ОСОБА_10, які можуть бути
зареєстровані та/або проживають у
квартирі АДРЕСА_2; встановити судом
інших третіх осіб, які станом на день
винесення рішення у справі ймовірно
можуть орендувати дану квартиру, на яку
звернуто стягнення та проживати за
адресою боржника і які не мають права
власності та права володіння,
користування даним житловим
приміщенням та прийняти рішення про
виселення третіх осіб; вселити
стягувача ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_2, на
яку звернуто стягнення в інтересах
ОСОБА_6; виявити порушення закону і
встановити причини та умови, що сприяли
вчиненню порушень та постановити
окрему ухвалу суду і направити її
відповідним особам чи органам для
вжиття заходів щодо усунення цих
причин та умов, з яких вони виникли.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 4 липня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу в якій
просить про його скасування та
ухвалення по справі нового рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги,
посилаючись на те, що рішення суду
незаконне та необгрунтоване, ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають існуючим фактам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також
просила постановити окрему ухвалу про
виявлені здійснені порушення чинного
законодавства відповідачами, окремими
посадовими особами Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6,
яка підтримала апеляційну скаргу,
заперечення проти доводів апеляційної
скарги представника ОСОБА_11,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга повинна
бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджає про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом до
відповідачів про усунення перешкод у
здійсненні виконавчого провадження
шляхом їх виселення та її вселення в
квартиру, що належить боржнику ОСОБА_7,
ОСОБА_6 не послалася на відповідні
норми матеріального права щодо набуття
нею такого права.

Так, виселення з будинку чи квартири, що
перебуває у власності особи, можливе
лише у випадках, передбачених нормами
Цивільного та Житлового Кодексів
України, Законів України «Про заставу»
і «Про іпотеку», на які позивачка в ході
розгляду справи не посилалася.

Не надала позивачка суду і доказів з
приводу того, що вона набула право
власності чи користування спірною
квартирою і має право на вселення в цю
квартиру та виселення інших осіб з цієї
квартири.

З матеріалів справи вбачається, що вона
являється стягувачем у виконавчому
провадженні, відкритому за рішенням
Соснівського районного суду 20 березня
2013 р. про стягнення з ОСОБА_7 на її
користь 70 903,32 доларів США.

Зазначене рішення суду на час розгляду
справи не було виконане і суть
заявленого позову зводиться до того,
щоб прискорити його виконання, зокрема
шляхом звільнення квартири боржника
від проживаючих в ній осіб, з метою
звернення на неї стягнення і
повернення боргу.

Між тим, цивільно-процесуальним
законодавством та Законом України «Про
виконавче провадження» визначено
обов'язковість та порядок виконання
судових рішень, а також
відповідальність за невиконання
судового рішення.

Так, розділом У1 ЦПК України визначено
порядок розгляду судом питань,
пов'язаних з виконанням судових рішень
у цивільних справах та рішень інших
органів (посадових осіб).

Зокрема ст. 373 ЦПК, що входить у вказаний
розділ, встановлено, що за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Главою УП ЦПК України передбачено
судовий контроль за виконанням судових
рішень.

Так, ст. 383 ЦПК встановлено, що сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Подання до суду нового позову з метою,
як зазначено у позовній заяві ОСОБА_6,
усунення перешкод у здійсненні
виконавчого провадження, чинним
цивільно-процесуальним законодавством
не передбачено.

Тому суд обґрунтовано ухвалив рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_6

Посилання ОСОБА_6 як у позовній заяві
так і в апеляційній скарзі на вимоги ст.
ст. 78 і 79 ЗУ «Про виконавче
провадження», як на підставу
заявленого нею позову, колегія суддів
не може прийняти до уваги, оскільки ці
норми закону встановлюють порядок
виконання рішень суду про виселення
боржника та вселення стягувача, а не
підстави для пред'явлення до суду
позову про виселення боржника та
вселення стягувача.

Порядок передачі стягувачу майна, на
яке звернено стягнення, визначений ст.
ст. 62, 63 ЗУ «Про виконавче провадження»,
зокрема ч. ч. 1, 6-10 ст. 62 цього Закону.

Так, ч. 1 ст. 62 Закону «Про виконавче
провадження» передбачено, що
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій ст. 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

Ч. 6 вказаної статті встановлено, що в
разі якщо в місячний строк з дня
проведення повторної оцінки майно не
реалізовано на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах,
державний виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду.

Згідно із ч. 9 с. 62 Закону майно
передається стягувачу за ціною, що
дорівнює початковій вартості майна, за
якою воно передавалося на реалізацію.
Про передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Отже, тільки у разі оформлення
стягувачем права власності на
зазначене майно, у нього виникає право
на пред'явлення в суді позову про
виселення боржника та вселення його в
будинок чи квартиру.

Обґрунтовано суд також прийшов до
висновку і про відсутність підстав для
задоволення клопотання ОСОБА_6 про
постановлення по справі окремої ухвали
відносно відповідачів, третьої особи
та інших осіб, які порушують закон та
права позивачки.

Не знаходить таких підстав для
постановлення окремої ухвали, про що
просила ОСОБА_6 у своїй апеляційній
скарзі, і колегія суддів.

Згідно із вимогами ст. ст. 211, 320 ЦПК
України суд, встановивши під час
розгляду справи порушення закону і
встановивши причини та умови, що
сприяли вчиненню порушення, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним особам чи органам для
вжиття заходів щодо усунення цих
причин та умов.

Судом в ході розгляду справи не
встановлено в діях відповідачів
порушень вимог чинного законодавства.
Звернення ОСОБА_8 до суду з позовами про
право власності на спірну квартиру є її
правом і не може вважатися порушенням
закону чи законних прав і інтересів
ОСОБА_6

Що стосується дій чи бездіяльності
посадових осіб Державної виконавчої
служби, то позивачка у даній справі їх
дії чи бездіяльність не оскаржувала.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного колегія суддів
не знаходить підстав для скасування
законного і обґрунтованого рішення
суду. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 4 липня 2014 року у справі
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа: Центральний відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, ОСОБА_9,
про усунення перешкод у здійсненні
виконавчого провадження залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :