АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8228/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тананайська Ю.А. Доповідач -
Прозорова М.Л. Категорія 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року

22 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця"

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 12 серпня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3,
приватного акціонерного товариства
"Страхова Група "ТАС" про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ДП "Придніпровська
залізниця", ОСОБА_3 та ПрАТ "СГ "ТАС" про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилався на те, що в результаті
аварії, що сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді в с. Городище, в
районі м. Марганець загинула
його матір ОСОБА_4 Внаслідок даного
випадку йому завдано моральну шкоду.

Тому просив суд стягнути солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень,
оскільки вони є власниками джерел
підвищеної небезпеки, внаслідок
взаємодії яких йому завдано шкоду та
стягнути з ПрАТ "СГ "ТАС" - 2550 гривень
(а.с.1-4).

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 12 серпня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково.

Суд стягнув солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця" та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 97450 грн.

Суд стягнув з ПрАТ "СГ "ТАС" на користь
ОСОБА_2 - 2550 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Також суд стягнув солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3 та
ПрАТ "СГ "ТАС" судовий збір на користь
держави у розмірі 81 грн. 20 коп. з кожного
(а.с.70-72).

В апеляційній скарзі ДП
"Придніпровська залізниця" просить
скасувати рішення суду в частині
задоволених позовних вимог до ДП
"Придніпровська залізниця" та винести
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог до ДП "Придніпровська
залізниця" відмовити, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права (а.с.75-82).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберіганням або
утриманням якого створює підвищену
небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

За положеннями ч.1 ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року, з
послідуючими змінами, роз'яснено, що
шкода, заподіяна кількома особами,
відшкодовується кожною з них в частині,
заподіяної нею.

Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2010 року
на залізничному переїзді в с.Городище в
районі м. Марганець за участю
транспортних засобів: автобуса БАЗ-А
079.04 реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_5 при перевезенні
пасажирів, що належить ПП ОСОБА_3, та
електровозу ВЛ-8 №1583, який належить
обертовому депо м. Нікополя
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці, що прямував
без вагонів поїздом №4502, на
залізничному переїзді 115км+566м
Нікополь-Марганець Придніпровської
залізниці, що знаходиться у м. Марганці,
сталася дорожньо-транспортна пригода.

Факт дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується Актом розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115км+566м перегону
Нікополь-Марганець Криворізької
дирекції залізничних перевезень
Придніпровської залізниці від 12-13
жовтня 2010 року, відповідно до якого в
результаті зіткнення транспортних
засобів загинуло 45 осіб та 8 осіб
травмовано, у тому числі загинула матір
позивача - ОСОБА_4 (а.с.36-52).

Із вказаного акту вбачається, що
автобус БАЗ-А079 "Еталон", реєстраційний
номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_6,
тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_3,
виданий 28 квітня 2010 року Нікопольським
ВРАР УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області на ім'я
ОСОБА_3, ліцензія на перевезення НОМЕР_4
дійсна до 29.11.2014 року, видана на фізичну
особу ОСОБА_3 Автобус здійснював рейс
за маршрутом "Б" у місті Марганець.
Електровоз ВЛ-8 №1583 приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці,
побудований 10.01.1967 року на Тбіліському
електровозобудівному заводі.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 19 листопада
2009 року ОСОБА_3 застрахував у ПрАТ "СК
"ТАС" цивільну відповідальність за
шкоду, завдану третім особам під час
ДТП. Строк дії з 20 листопада 2009 року до 19
листопада 2010 року, забезпечений
транспортний засіб - автобус БАЗ А 079-04,
номерний знак НОМЕР_1. За вказаним
полісом ПрАТ "СК "ТАС" несе
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу (а.с.13).

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", в редакції станом на час
виникнення правовідносин, при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи, а також
моральну шкоду, передбачену п.п.1,2 ч.2 ст.
23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9
цього Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Перевіривши доводи та заперечення
сторін щодо обставин, зазначених в
позовній заяві, та встановивши, що
внаслідок зіткнення двох транспортних
засобів - джерел підвищеної небезпеки,
автобуса та електровоза ВЛ-8 №1583,
загинула мати позивача, яка була
пасажиром автобуса, суд прийшов до
правильного висновку, що володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілим по відшкодуванню завданої
моральної шкоди та що страховик ПрАТ
"СК "ТАС" несе відповідальність по
відшкодуванню вказаної шкоди в межах,
передбачених ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та полісу від 19 листопада 2009
року.

Що стосується розміру моральної шкоди,
який визначено судом до стягнення з
володільців джерел підвищеної
небезпеки, то останній визначено з
урахуванням конкретних обставин,
наслідків дорожньо-транспортної
пригоди та у відповідності до вимог
діючого законодавства, у тому числі
вимог ст. 23 ЦК України, яка регулює
правовідносини щодо відшкодування
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що
представник ДП "Придніпровська
залізниця" позов не визнав та посилався
на відсутність вини машиністів
локомотива у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, що
відповідальність не може бути
солідарною та що залізниця приймала
активну участь у здійсненні фінансової
допомоги постраждалим внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, не
можуть бути взяті до уваги та бути
підставою для відмови позивачу в
задоволенні позову до ДП
"Придніпровська залізниця", оскільки ДП
"Придніпровська залізниця" є власником
одного із джерел підвищеної небезпеки -
електровоза ВЛ-8 №1583, а тому відповідно
до ч.2 ст. 1188 ЦК України зобов'язано
відшкодувати завдану іншим особам
(пасажирам) шкоду незалежно від
наявності вини.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині є
таким, що відповідає обставинам справи
та вимогам діючого законодавства, що
регулює зазначені правовідносини,
підстав для його скасування не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 12 серпня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:
М.Л. Прозорова

Судді:
Л.О. Каратаєва

С.П. Козлов