У х в а л а

8 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Закропивного О.В., Ступак О.В., Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.розглянувши заяву ОСОБА_1
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 серпня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
служби у Львівській області,
приватного акціонерного товариства
Українська акціонерна страхова
компанія "АСКА", третя особа -
Міністерство доходів і зборів України,
про стягнення страхової виплати,
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним
позовом, в якому просив стягнути з
Державної податкової служби у
Львівській області (далі - ДПС у
Львівській області) на свою користь
завдану моральну шкоду у розмірі

2 тис. грн; стягнути з приватного
акціонерного товариства Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»
(далі - ПрАТ «УАСК «АСКА») страхову
виплату у розмірі 73 164 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з
7 грудня 2000 року по

13 вересня 2009 року перебував у трудових
відносинах з ДПС у Львівській області,
працюючи на різних посадах. Під час
проходження служби отримав професійне
захворювання та стійку втрату
працездатності. Відповідно до довідки
МСЕК серії ЛВА-3 № 013525 від 11 вересня 2012
року йому встановлено другу групу
інвалідності та визначено ступінь
втрати працездатності, яка становить
65%. Як посадова особа органів Державної
податкової служби він був
застрахований відповідно до Порядку та
умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 3 червня 1994 року
№ 349. Зазначав, що для отримання
страхового відшкодування у жовтні 2012
року звернувся до ПАТ "УАСК "АСКА" із
заявою про виплату страхового
відшкодування, проте в листопаді 2012
року отримав від страхової компанії
відмову у здійсненні вказаної виплати.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 22 липня

2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 29 жовтня

2013 року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1 про стягнення страхової виплати
скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення,
яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ УАСК "АСКА" на користь
ОСОБА_1 суму страхової виплати у
розмірі 73 164 грн.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 серпня 2014 року
касаційну скаргу ПрАТ «УАСК «АСКА»
задоволено. Рішення апеляційного суду
Львівської області від

29 жовтня 2013 року скасовано, рішення
Сихівського районного суду

м. Львова від 22 липня 2013 року залишено в
силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст. 18 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні».

Заявник, на підтвердження викладених у
заяві доводів, додав копію ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 18 жовтня 2011 року, копії ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 жовтня 2011 року, 16 травня 2012
року, 24 липня 2013 року, 18 грудня 2013 року,
постановлені за результатом
розгляду,на його думку, аналогічної
справи, де по-іншому застосовані ті
самі норми матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня

2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК України»
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та наданих ним
копій ухвал судів касаційної інстанції
не вбачається наявних ознак, які згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 серпня 2014 року
у зв'язку з неоднаковим застосуванням
судами ст. 18 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»,
зокрема, правовідносини є подібними,
але різні фактичні обставини справи.

Оскільки неоднакового застосування
норм матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є питанням процесуального права і
вони не є підставою для допуску до
провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової служби у
Львівській області, приватного
акціонерного товариства Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА",
третя особа - Міністерство доходів і
зборів України, про стягнення
страхової виплати, відшкодування
моральної шкоди, за заявою ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 серпня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: О.В.
Закропивний

О.В. Ступак

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко