ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/343/14-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року
смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.

при секретарі: Цилюрик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1 до
Гур’єво-Козачанської сільської ради
Золочівського району, третя особа
відділ Держземагенства у
Золочівському районі Харківської
області, про визнання права власності в
порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2014 року позивач звернулася
до суду з відповідним позовом, в якому
просила визнати за нею право власності
на земельну частку (пай) серії ХР №0035472,
з числа земель, переданих у колективну
власність членам КСП «Україна», площею
7,91 умовних кадастрових гектарів, що
зареєстрований 19 вересня 1996 року за №100
у книзі реєстрації сертифікатів, в
порядку спадкування за законом після
смерті її тітки ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивувала тим, що її тітці
ОСОБА_3 було надано право на вказану
земельну частку (пай), ІНФОРМАЦІЯ_1 вона
померла, позивач фактично прийняла
спадщину, вступивши в управління
спадковим майном, проте через
відсутність документу, що посвідчує
право власності на спадкове майно не
має можливості нотаріально оформити
вказане майно. В даний час позивач
змушена звернутися до суду, оскільки її
право власності не визнається і вона не
може розпорядитися своєю власністю.

У судове засідання позивач не
з'явилася, надала суду заяву, в якій
позовні вимоги підтримала, з наведених
мотивів, просила справу розглядати за
її відсутності. Представник
відповідача Гур’єво-Козачанської
сільської ради Золочівського району в
судове засідання не з`явився, надав
суду заяву про визнання позовних вимог,
розгляд справи за відсутності
представника ради. Представник третьої
особи Держземагенства у Золочівському
районі Харківської області в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням
Золочівського районного суду
Харківської області від 26 листопада 2013
року, встановлено факт родинних
відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Так,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Одноробівка,
Золочівського району Харківської
області народилась ОСОБА_3 у родині
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується
повним витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян щодо
актового запису про народження від 12
листопада 2013 р. 04 липня 1908 року у цій же
родині та у тому ж селі народився
ОСОБА_7, що підтверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1.
Встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були
рідними братом та сестрою, бо походять
від одних батьків. З представленого
суду свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 та свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_8 є донькою
ОСОБА_7, після одруження із ОСОБА_9
заявник змінила прізвище на прізвище
чоловіка «Кускова». Відповідно ОСОБА_7
є батьком позивача ОСОБА_1, остання
доводиться племінницею ОСОБА_3 (а.с. 5-7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років у селі
Баранівка Золочівського району
Харківської області, помер ОСОБА_7, про
що у книзі реєстрації актів про смерть
22 жовтня 1984 року Гур'єво-Казачанською
сільрадою Золочівського району
Харківської області вчинено актовий
запис №25, та того ж дня видано
відповідне свідоцтво серії НОМЕР_4 (а.с.
6 на звороті).

На підставі рішення Золочівської
районної державної адміністрації від
25 липня 1996 року №297 ОСОБА_3, що проживала
у с. Баранівка Золочівського району
Харківської області було надано право
на земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Україна» розміром 7,91 в умовних
кадастрових гектарах, без визначення
меж цієї частки в натурі (на
місцевості), що підтверджується
відповідним сертифікатом на право на
земельну частку (пай) серії ХР №0035472 від
1996 року. Вказаний сертифікат
зареєстровано у книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) за №100 (а.с.8).

11 січня 1990 року ОСОБА_3 на випадок своєї
смерті зробила розпорядження, яким
заповіла належний їй житловий будинок
у с. Баранівка, Золочівського району
Харківської області, ОСОБА_10, даний
заповіт посвідчено того ж дня
секретарем виконавчого комітету
Гур'єво Козачанської сільської ради
Золочівського району Харківської
області, о 13:30 годині, згідно відмітки
секретаря сільради станом на 23.11.1998
року даний заповіт не змінювався та не
скасовувався.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 86 років у селі
Баранівка Золочівського району
Харківської області померла ОСОБА_3,
про що 04 травня 1998 року
Гур'єво-Казачанською сільрадою
Золочівського району Харківської
області вчинено актовий запис №10, та
того ж дня видано відповідне свідоцтво
серії НОМЕР_5 (а.с. 9).

Відповідно до наданої суду довідки
Гур'єво-Казачанської сільради
Золочівського району Харківської
області №221 від 24 квітня 2014 р. ОСОБА_1
вступила у фактичне управління
спадщиною після ОСОБА_3, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 29).

За повідомленням Золочівської
державної нотаріальної контори
Харківської області від 16 травня 2014
року №823/01-16 після смерті ОСОБА_3 було
заведено спадкову справу №299/1998. Із
заявою про прийняття спадщини
звернулася ОСОБА_10, останній 15 грудня
1998 року за реєстровим номером 1151 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на житловий будинок в с.
Баранівка, Золочівського району
Харківської області (а.с.25).

При вирішенні спору суд виходить з
того, що спірні правовідносини
врегульовані положеннями п. 5
прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, книгою 6 цього ж кодексу, та
розділом 7 Цивільного Кодексу
Української РСР.

Статтею 534 Цивільного Кодексу
Української РСР прокоментовано
спадкоємство за заповітом. Кожний
громадянин може залишити за заповітом
усе своє майно або частину його (не
виключаючи предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Стаття 537 Цивільного Кодексу
Української РСР встановлює, що частина
майна, що залишилась незаповіданою,
розподіляється між спадкоємцями за
законом, закликаними до спадкоємства в
порядку статей 529- 533 цього Кодексу.

Стаття 549 Цивільного Кодексу
Української РСР обумовлює дії, що
свідчать про прийняття спадщини, так
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Так п.5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, встановлює, що
правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Статті 1217,1218, 1233 ЦК України
встановлюють, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Відповідно до положень ст. 1223
ЦК України у разі відсутності заповіту,
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1266 ЦК України обумовлено
спадкування за правом представлення.
Племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, спадкове майно після
смерті ОСОБА_3 складалося в тому числі
з житлового будинку у с. Баранівка та
права на земельну частку (пай)
підтверджену сертифікатом серії ХР
№0035472 від 1996 року. Після смерті ОСОБА_3
спадкоємець за заповітом ОСОБА_10
прийняла у спадщину майно вказане у
заповіті - житловий будинок у с.
Баранівка, відповідно сертифікат
згідно положень 537 Цивільного Кодексу
Української РСР є незаповіданим
майном, та мало б розподілитися між
спадкоємцями за законом.

Частина спадкового майна, після смерті
ОСОБА_3, а саме сертифікат серії ХР
№0035472 про право на земельну частку (пай)
не була прийнята спадкоємцями першої
та другої черги за Цивільним Кодексом
Української РСР, що дає підстави для
застосування правила книги шостої
Цивільного кодексу України, згідно п. 5
Перехідних та прикінцевих положень
цього ж кодексу.

Позивач ОСОБА_1, відповідно до положень
Цивільного Кодексу Української РСР, як
племінниця ОСОБА_3 не є спадкоємицею за
законом або заповітом на майно
неохоплене заповітом. Проте вчинила
встановлені ст. 549 Цивільного Кодексу
Української РСР дії, що свідчать про
фактичне прийняття спадщини,
відповідно до довідки наданої
Гур’єво-Козачанською сільрадою.

Відповідно до положень Книги шостої
Цивільного кодексу України, а саме ст.
1217, 1218, 1233, 1261, 1266 позивач ОСОБА_1, як
племінниця спадкодавці набула право на
спадкування незаповіданого майна за
правом представлення, та є такою, що
прийняла спадщину за ст. 549 Цивільного
Кодексу Української РСР, в зв'язку з чим
позов підлягає задоволенню.

Керуючись наведеними положеннями
матеріального закону та ст., ст. 10,11, 209,
212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Україна» розміром 7,91 в умовних
кадастрових гектарах, що належала
померлій на підставі сертифікату серії
ХР №0035472.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,