АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6517/14
Головуючий 1 інст. - Тарасенко Л.М.
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 04 січня 2013 року

по цивільній справі за поданням
заступника начальника Фрунзенського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Волобуєвої О.В. про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року заступник начальника
Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Волобуєва О.В.
звернулася до суду з подання про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України.

В обґрунтування подання заступник
начальника Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
Волобуєва О.В. вказувала, що на
примусовому виконанні у Фрунзенському
ВДВС ХМУЮ знаходиться зведене
виконавче провадження з примусового
виконання наказу № 42/308-09 виданого 29
січня 2010 року Господарським судом
Харківської області та виконавчий лист
« 2а-7200/11/2070 виданий 17 січня 2012 року
Харківським окружним адміністративним
судом про стягнення з ПП
«Женева-Сервіс» на користь Харківської
міської ради та держави загальну суму
боргу в розмірі 195 647,56 грн., згідно
якого відкрито виконавче провадження у
частині примусового виконання рішення
суду. Державним виконавцем були
здійсненні заходи з розшуку майна
боржника шляхом направлення запитів
до установ і організацій,
уповноважених здійснювати реєстрацію
права власності на окремі види майна.
Згідно акту, складеного державним
виконавцем, провести виконавчі дії за
місцем знаходження боржника виявилося
неможливим через перешкоди з боку
керівництва ПП «Женева-Сервіс». Станом
на 14 грудня 2012 року вимоги виконавчих
документів боржником не виконані.

Тому, заступник начальника
Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Волобуєва О.В.
просила суд обмежити у праві виїзду за
межі України керівника ПП
«Женева-Сервіс» ОСОБА_1 до закінчення
виконавчого провадження, без вилучення
паспорту.

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 04 січня 2013 року подання
задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу до
погашення ним заборгованості за
судовими рішеннями.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про
скасування ухвали суду першої
інстанції з постановленням нової
ухвали, якою відмовити у задоволенні
подання.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що державним виконавцем не
доведено факту ухилення керівника ПП
«Женева-Сервіс» від виконання рішення
суду.

Сторони про день, час та місце розгляду
справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином причин
неявки до суду не надали.

Неявка сторін, належно повідомлених
про час та місце розгляду справи
відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Задовольняючи подання державного
виконавця суд першої інстанції виходив
з того, що боржник ухиляється від
виконання рішення суду, а тому подання
про обмеження його у праві виїзду за
межі України є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч.1 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року,
громадянин України може бути обмежений
у праві виїзду за кордон, якщо відносно
нього діють неврегульовані аліменти,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору у передбачених
законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, ухвалених у порядку,
передбаченому ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та ст. 377-1
ЦПК України, зокрема в разі доведення
факту ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що на виконанні у заступника
начальника Фрунзенського ВДВС ХМУЮ
Сокуренко І.О. та Волобуєвої О.В.
знаходиться зведене виконавче
провадження з примусового виконання
наказу № 42/308-09 виданого 29 січня 2010 року
Господарським судом Харківської
області та виконавчий лист « 2а-7200/11/2070
виданий 17 січня 2012 року Харківським
окружним адміністративним судом про
стягнення з ПП «Женева-Сервіс» на
користь Харківської міської ради та
держави загальну суму боргу в розмірі
195 647,56 грн., згідно якого відкрито
виконавче провадження у частині
примусового виконання рішення суду
(а.с.5,6).

Згідно акту від 28 вересня 2012 року,
складеного державним виконавцем,
провести виконавчі дії за місцем
знаходження боржника виявилося
неможливим через перешкоди з боку
керівництва ПП «Женева-Сервіс» (а.с.9).

Матеріали справи свідчать, що
державним виконавцем були здійсненні
заходи з розшуку майна боржника шляхом
направлення запитів до установ і
організацій, уповноважених
здійснювати реєстрацію права
власності на окремі види майна (а.с.10).

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішення.

Таким чином, зміст норм зазначеного
Закону передбачає юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України не за наявності
факту невиконання зобов'язань, а за
ухилення від їх виконання.

Відповідно до узагальнення
Верховного Суду України судової
практики щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України від 01.02.2013 року «ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч.
1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» та у
п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження», позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань покладених на нього
рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у
системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» та
ст. 377-1 ЦПК України, вбачається, що на
державного виконавця покладено
обов'язок надання доказів стосовно
наявність навмисного чи іншого
свідомого ухилення боржника від
виконання обов'язків, покладених на
останнього за рішенням суду, та
доведення перед судом їх
переконливості.

Державним виконавцем будь-яких
доказів, що свідчать про навмисне чи
інше свідоме ухилення боржника від
виконання обов'язків, покладених на
нього рішенням суду про стягнення
аліментів, до суду першої інстанції
надано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів
прийшла до висновку, що обмеження у
праві виїзду за кордон ОСОБА_1 було
застосовано судом першої інстанції
передчасно та без належного з'ясування
фактичних обставин, що підлягають
перевірці, відповідно до вимог закону
при вирішенні даного подання.

Таким чином, суд першої інстанції з
порушенням норм діючого законодавства
та передчасно дійшов до висновку про
задоволення подання державного
виконавця.

Доводи апеляційної скарги
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Таким чином, оскаржувана ухвала, у
зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303 304, ст.307, п.2 ч.1 ст.312,
313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 04 січня 2013 року -
скасувати, питання передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає, як така, що не перешкоджає
подальшому провадженні у справі.

Головуючий -
Судді: