У х в а л а

08 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В.,
Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» (далі - ПАТ «Банк «Таврика»)
про стягнення коштів, посилаючись на
те, що між ним та відповідачем протягом
2011-2012 років було укладено низку
договорів банківських вкладів, а саме:
банківський вклад "Пенсійний" № ПСГ (391)
8186 від 19 грудня 2011 року на суму 300 000,00
грн; "Пенсійний" № ПСГ (391) 9097 від 4 січня
2012 року на суму 300 000,00 грн та "Пенсійний"
№ ПСГ (391) 2164 від 5 січня 2012 року на суму 2
400,00 доларів США.

11 грудня 2012 року він звернувся до
відповідача із заявою про виплату
належних йому відсотків відповідно до
укладених договорів або розірвати
договори та повернути вклади. Проте
дану заяву відповідач залишив без
розгляду. 18 грудня 2012 року він зернувся
із заявою щодо повернення вкладів до
голови НБУ. Листом від 2 січня 2013 року №
47-606/140 представник НБУ повідомив, що
Постановою правління НБУ від 20 грудня
2012 року № 548 АТ "Банк "Таврика"
віднесено до категорії
неплатоспроможних. Крім того,
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб 20
грудня 2012 року прийнято рішення № 33 про
запровадження тимчасової
адміністрації. Протягом дії тимчасової
адміністрації вкладники АТ "Банк
"Таврика" можуть отримати свої кошти за
договорами банківського вкладу, строк
дії договорів яких закінчився. Виплати
за зазначеними договорами
здійснюватимуться у розмірі вкладу,
включаючи відсотки, нараховані на день
прийняття рішення НБУ про віднесення
банку до категорії неплатоспроможних,
але не більше 200 000,00 грн.

Внаслідок неповернення відповідачем
грошових коштів він з урахуванням
нарахованих процентів, 3% річних, а
також інфляційних витрат має право на
отримання: за договором "Пенсійний" №
ПСГ (391) 8186 від 19 грудня 2011 року
- 370 084, 23 грн, за договором "Пенсійний"
№ ПСГ (391) 9097 від 4 січня 2012
року - 370 093, 30 грн, за договором
Пенсійний" № ПСГ (391) 2164 від 5 січня 2012
року - 21 583,10 грн, всього -761 760, 63 грн.

З урахуванням викладеного, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь суму коштів у розмірі 761 760,
63 грн та визнати протиправними дії та
бездіяльність уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію АТ "Банку "Таврика"
Соловйової Н.А. щодо залишення без
розгляду його заяви від 8 квітня 2013
року про повернення власних заощаджень
у ПАТ "Банк "Таврика", терміни за якими
закінчились і строк виплати за якими
настав, у порядку та строки визначені
Законом України "Про звернення
громадян".

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від
10 грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ
«Банк «Таврика» на користь ОСОБА_3 761 760
грн 63 коп. В іншій частині позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 липня 2014 року заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 27 серпня 2014
року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, встановлених п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

17 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 серпня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ст. ст. 526, 625, 1058 ЦК України,
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року, 28 травня 2014
року, 26 грудня 2013 року, ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 23
квітня 2014 року та постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
грудня 2013 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
постановлена касаційним судом за
наслідками перевірки дотримання судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права при поверненні
апеляційної скарги заявнику, а тому не
може бути прикладом неоднакового
застосування норм матеріального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23 квітня 2014 року, на
яку також посилається заявник на
підтвердження своїх доводів, суд
касаційної інстанції погодився із
постановою апеляційного суду про
закриття провадження у справі з тих
підстав, що вона не підлягає розгляду у
порядку адміністративного
судочинства. Наведена ухвала не може
бути підставою перегляду судових
рішень Верховним Судом України,
оскільки розгляд справи не завершився
ухваленням судового рішення по суті
спору із застосуванням норм
матеріального права.

Зі змісту наданої для прикладу ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року, не
вбачається фактичних обставин у цій
справі, подібних фактичним обставинам
у справі за позовом ОСОБА_3

Постанова окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2013
року не є судовим рішенням суду
касаційної інстанції, тому не може бути
прикладом неоднакового застосування
судами касаційної інстанції положень
ст. ст. 526, 625, 1058 ЦК України, Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб».

Із порівняння ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року та ухвали,
щодо якої подано заяву про перегляд,
вбачається подібність цих справ та
неонакове застосування судом
касаційної інстанції положень Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Так, відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції, із
яким погодився касаційний суд, виходив
із того, що 27 березня 2013 року ОСОБА_3
було направлено заяву № 11-02/154 на ім'я
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ "Банку "Таврика" про
визнання його кредитором у рамках
вимог п. 5 ст. 45 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", відповідно до
якої позивач просив включити його до
реєстру кредиторів з метою повернення
грошових коштів за вкладними
договорами, у тому числі за договорами
"Пенсійний" № ПСГ (391) 8186 від 19 грудня 2011
року , "Пенсійний" № ПСГ (391) 9097 від 4
січня 2012 року та "Пенсійний" №
ПСГ (391) 2164 від 5 січня 2012 року. Згідно
відповіді уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ "Банку "Таврика"
Соловйової Н.А. № 0615/4 від 11 липня 2013
року, указана вимога позивача була
включена до реєстру акцептованих вимог
кредиторів та підлягає задоволенню у
розмірі 1 289 749, 55 грн відповідно до 4
черги, що відповідає частині 1 ст. 52
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".
Суд дійшов висновку про те, що обраний
судом першої інстанції спосіб захисту
прав ОСОБА_3 у вигляді стягнення з
відповідача на його користь суми
коштів за депозитними вкладами розмірі
761 760, 63 грн порушує порядок здійснення
ліквідаційної процедури та суперечить
положенням Глави 16 Закону України "Про
банки та банківську діяльність" та
розділу 8 Закону України "Про систему
гарантування вкладників фізичних
осіб".

Разом з тим, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року скасовано
рішення судів нижчої інстанції про
відмову у позові із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
та зазначено, що застосування судами
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
який регулює правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами,
ніяким чином не перешкоджає вкладнику
звернутися до суду за захистом
порушеного права та вимагати стягнення
сум, які йому не повернуті за системою
гарантування, виходячи із наведених
норм ЦК України та умов договорів
банківського вкладу.

Враховуючи наведене, необхідно
допустити справу до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика» про стягнення коштів
за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 серпня 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

О.В. Попович

В.О. Савченко