Справа № 308/2507/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Козар Г.В.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача - ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача - ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

В позовній заяві представник позивачки посилається на те, що 25.09.2013 р. сталося ДТП за участю автомобіля позивачки та автомобіля під керуванням ОСОБА_5, власником якого є ОСОБА_4, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу по адміністративній справі № 308/17888/13-п. Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду від 06.11.2013 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчинені ДТП. Відновлювальний ремонт обійшовся позивачці у розмірі 19098 грн. та 968 грн. за доставку запчастин, разом 20066 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована ПАТ «СГ «ТАС» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3261220 від 17.06.2013 р. Згідно вказаного полісу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 13588 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, різниця яка підлягає стягненню з власника автотранспорту становить 20066 - 13588 = 6478 грн. Не володіючи спеціальними знаннями в сфері права, позивачка була змушена звернутись за правовою допомогою, за що заплатила 2000 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки 6478 грн. в якості невиплаченої різниці між фактичної розміром шкоди і страховою виплатою та 2000 грн. сплачених за правову допомогу.

Представник позивачки в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у письмових запереченнях проти позовної заяви та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Пояснив, що ОСОБА_3 має всі правові підстави для стягнення страхової виплати в першу чергу з страховика ПАТ «СГ «ТАС», а не з відповідача.

Представник третьої особи - ПАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з'явився. Надіслав суду письмові пояснення на позовну заяву в яких зазначив, що 17.06.2013 р. між ПАТ «СГ «ТАС» - як страховик та ТОВ «А-Кваттро» - як страхувальник, був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3261220 транспортного засобу Volkswagen LT 40, н/з НОМЕР_1, на підставі норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 25.09.2013 р. сталося ДТП за участю автомобіля позивача Hyundai Getz, н/з НОМЕР_2 та автомобіля Volkswagen LT 40, н/з НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована ПAT «СГ «ТАС» згідно полісу. Згідно розгорнутої довідки про ДТП № 9275279 від 07.10.2013 p., виданої ВДАІ Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, що стало причиною пошкодження автомобіля позивача. Згідно абз. 2 п. 36.2. Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Для потерпілих до реальних витрат може бути включений ПДВ лише за умови документального підтвердження проведення ремонту транспортного засобу платником ПДВ. Матеріальний збиток, завданий ОСОБА_3 як власнику автомобіля Hyundai Getz, н/з НОМЕР_2, відповідно до звіту № 101 від 30.10.2013 р. ФОП ОСОБА_6, становить 13588.53 грн. без ПДВ. 10.02.2014р. зазначена сума була перерахована платіжним дорученням № 6638 за відомістю позивачу.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду від 06.11.2013 р., що набрала законної сили, ОСОБА_5, 25.09.2013 р., о 14.30 год., по вул. Гагаріна в м. Ужгород, керуючи автомобілем марки «Вольцваген LT», н/з НОМЕР_1, недотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», н/з НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, через що його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 5).

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність страхувальника - ТОВ «А-Кваттро», пов'язана з експлуатацією транспортного засобу марки «Volkswagen LT 40», н/з НОМЕР_1, була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС», що стверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3261220 від 17.06.2013 р. (а.с. 59).

Після настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «СГ «ТАС». Страховою групою було розглянуто надані позивачкою документи та листом № 14112 від 24.12.2013 р. повідомлено, що згідно розгорнутої довідки про ДТП № 9275279 від 07.10.2013 р., виданої ВДАІ Ужгородського МВ УМВС в Закарпатській області, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, що стало причиною пошкодження її автомобіля. Представник страхової групи у вказаному листі посилаючись на ч. 2 п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначив, що матеріальний збиток, завданий ОСОБА_3 як власнику автомобіля Hyundai Getz, н/з НОМЕР_2, відповідно до звіту № 101 від 30.10.2013 р. ФОП ОСОБА_7, становить 13588.53 грн., без ПДВ. Також, ОСОБА_3 було повідомлено, що належна їй сума страхового відшкодування 13588.53 грн. буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування (а.с. 4).

Вищезазначене страхове відшкодування у розмірі 13588.53 грн. було перераховано позивачці ПАТ «СГ «ТАС», що стверджено платіжним дорученням № 6638 від 10.02.2014 р. разом з відомістю (а.с. 21-23).

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки вказує на те, що ОСОБА_3 були понесені витрати на відновлювальний ремонт її автомобіля у сумі 19098 грн. згідно з розрахункової квитанції наряду-замовлення № 05 від 01.11.2013 р. на ремонт автомобіля, виконаного ФОП ОСОБА_8, та витрати за доставку запчастин для автомобіля у сумі 968 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 6-8).

Не погодившись з виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 13588 грн., представник позивачки звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4, де третя особа ПАТ «СГ «ТАС», та посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 6478 грн. в якості невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У роз'ясненнях, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3261220 від 17.06.2013 р. обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної майну в розмірі 50000 грн. несе ПАТ «СГ «ТАС».

Вимог щодо стягнення спірної страхової виплати представник позивачки не заявляв до «СГ «ТАС», яка залучена до справи в якості третьої особи.

Заміна неналежного відповідача, відповідно до ст. 33 ЦПК України, можлива виключно за клопотанням позивача, однак такого клопотання представник позивачки не заявляв.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення зазначених вимог процесуального закону представник позивачки не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Як зазначено у полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3261220 від 17.06.2013 р. страхувальником є ТОВ «А-Кваттро», при цьому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою представник позивачки просить стягнути з відповідача ОСОБА_4, зазначаючи у позові, що останній є власником автомобіля за участю якого під керуванням ОСОБА_5 25.09.2013 р. сталося ДТП. Під час розгляду справи будь-яких доказів на підтвердження цих обставин та обгрунтування заявлених вимог представник позивачки не надав та не навів, і з відповідними клопотаннями про забезпечення чи витребування доказів у цій частині не звертався.

З урахуванням викладеного суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 1194 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача - ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.