________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1358/14-ц
Провадження № 2/520/3192/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого-судді: Маломуж А.І.;

за участю секретаря
Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська
районна адміністрація ОМР в особі
органів опіки та піклування «Про
встановлення місця проживання дитини»,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом
до ОСОБА_2, в якому просила визначити
місце проживання малолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір'ю -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:
АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1
посилається на те, що 26 грудня 2008 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син
-ОСОБА_3.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 05 квітня 2013 року шлюб був
розірваний. Ще до розірвання шлюбу між
позивачкою та відповідачем була
досягнута домовленість, що син буде
мешкати разом з позивачкою за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 зазначає, що вона створила
належні умови для проживання та
виховання дитини, яка мешкає разом із
нею за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка вказує, що ОСОБА_2 ніякої
допомоги ні їй, ні дитині не надає,
аліменти не сплачує, офіційно не
працює, зловживає спиртними напоями та
неодноразово був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
дрібне хуліганство та насильство у
сім'ї, неодноразово після зустрічей з
сином, не повертав дитину додому,
постійно погрожував.

У судовому засіданні позивачка
наполягала на задоволенні позовних
вимог.

Будучи присутнім у судовому засіданні
відповідач позов не визнав, вважав, що
позивачка не достойна виховувати
дитину.

Представник третьої особи - Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради в особі органу опіки та
піклування у судове засідання
з'явилася, просила позовні вимоги
задовольнити.

Вислухавши пояснення позивачки,
відповідача, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні 26
грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було зареєстровано шлюб. Від даного
шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився
син -ОСОБА_3.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 05 квітня 2013 року шлюб був
розірваний.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 створила належні умови для
проживання, виховання та відпочинку
малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає та
зареєстрована разом із нею за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить матері позивачки
- ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 23 серпня
2001 року.

Згідно висновку від 27.01.2009 року № 1553/01-11
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради вважає за
доцільне визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом
із матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.5 СК України держава
охороняє сім'ю, дитинство, материнство,
батьківство, створює умови для
зміцнення сім'ї. Ніхто не може
зазнавати втручання в сімейне життя,
крім випадків встановлених
Конституцією України.

Згідно ст.9 Конвенції Організації
Об'єднаних Націй з прав дитини держава
повинна забезпечувати, щоб дитина не
розлучалась з батьками проти її
бажанню.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй
20 листопада 1959 року - дитина для повного
і гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір'ю.

Відповідачем в порушення вимог ст. 61
ЦПК України не надано суду жодного
доказу на підтвердження існування
виняткових обставин, які б дозволили
суду відібрати малолітню дитину у
матері та передати її батькові на
виховання та постійне проживання.

Відповідно до положень ст. 161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

При викладених обставинах, позовні
вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та
задовольняються судом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог. Оскільки
позивачкою не заявлені вимоги про
відшкодування судових витрат, у суду
відсутні підстави для покладання цих
витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Київська районна адміністрація ОМР в
особі органів опіки та піклування
«Про встановлення місця проживання
дитини» - задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір'ю - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Маломуж А. І.