Справа №333/9607/14-ц
Провадження №2/333/3532/14
Ухвала

04.12.2014
року

м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Ярошенко А.Г., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування нерухомого майна з чужого
незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду
м.Запоріжжя надійшла позовна заява
позивача про витребування нерухомого
майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява подано без додержання
вимог, передбачених ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Так, згідно вимог ст.80 Цивільного
процесуального кодексу України у
позовах про визнання права власності
на майно ціна позову складається з
дійсної (ринкової) вартості майна на
час звернення до суду.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що позовна
заява оплачується судовим збором
залежно від ціни позову, яка
визначається виходячи з вартості
відшукуваного майна. Відповідно до
підпункту «а» пункту 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №20 від
22.12.1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» вартість
спірного майна визначається за
погодженням сторін, а за його
відсутністю - за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України в
позовній заяві щодо вимог майнового
характеру обов’язково повинна бути
зазначена ціна позову, тобто тягар
доказування вартості спірного майна
несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві ціну
позову та надати суду відповідні
докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в
порушення зазначених вимог позивач
ніяких доказів вартості спірного майна
на час звернення до суду не надав.

При цьому відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК
України у разі неможливості встановити
точну ціну позову (ринкову вартість
спірного майна) розмір судового збору
попередньо визначає суд з наступним
стягненням недоплаченого або з
поверненням переплаченого судового
збору відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи.

Позивачем сплачений судовий збір в
розмірі 2000,00 гривень, виходячи з того,
що відповідно до договору
купівлі-продажу квартири від 09.03.2010
року продаж спірної квартири здійснено
за 200000,00 гривень.

Із визначеною позивачем ціною позову у
сумі 2000,00 гривень суд не може
погодитись, оскільки дана сума
визначена, виходячи з вартості
квартири станом не на теперішній час, а
на 09.03.2010 року

У зв’язку з викладеним, враховуючи
місце розташування квартири, існуючі
ціни на нерухомість, суд вважає за
необхідне попередньо визначити суму
судового збору, - 3654,00 гривень.

Таким чином, позивачу в позовній заяві
треба вказати ціну позову - ринкову
вартість спірної квартири (для чого
звернутися до суб’єкта оціночної
діяльності, який надасть висновок про
вартість зазначеного майна) та згідно
ст.4 Закону України «Про судовий збір»
сплатити судовий збір, виходячи з
реальної вартості спірної частини
квартири на час звернення до суду. У
разі неможливості визначити ціну
позову, позивач повинен доплатити
судовий збір, виходячи з попередньо
визначеної судом суми судового збору у
розмірі 1654,00 гривень (3654,00 гривень - 2000,00
гривень = 1654,00 гривень)

Також, позивач звертається з позовом до
ОСОБА_2, при цьому в позовній заяві не
зазначено, яким саме чином
відповідачем порушено його право. У
зв’язку з чим, позивачу необхідно
визначитися із суб’єктним складом
спірних правовідносин, зазначити яким
саме чином судове рішення може
вплинути на права третіх осіб -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційну службу
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», рішення суду
про задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому законом звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Вимагаючи в
позовній заяві скасувати державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_2
на спірну квартиру, позивач не
зазначив, ким та яким чином порушеній
його права і які є підстави для
примусового покладення на такого
обов’язку.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави.

Відповідно до ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у ст.ст.119-121
Цивільного процесуального кодексу
України, підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування нерухомого майна з чужого
незаконного володіння - залишити без
руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків позовної заяви - пять днів з
дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у
встановлений строк не усуне зазначені
недоліки, то позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя

А.Г.
Ярошенко