АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 177/2712/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1020/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

27 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Бондарь Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі відповідно
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до селянського (фермерського)
господарства «Кристал», третя особа -
Державна інспекція сільського
господарства в Дніпропетровській
області, про розірвання договору
оренди земельної ділянки, повернення
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до селянського
(фермерського) господарства «Кристал»
про розірвання договору оренди
земельної ділянки. Уточнивши позовні
вимоги в останній їх редакції просила
розірвати договір оренди земельної
ділянки площею 4,989 га, кадастровий №
-01-008-0175, від 12.08.2008 року, укладений
між нею та відповідачем; зобов'язати
відповідача повернути належну їй
земельну ділянку; стягнути з
відповідача на її користь
заборгованість по орендній платі за
землю за 2013 рік у розмірі 3%; а також
судовий збір у розмірі 453,26 грн. В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
зазначила, що відповідач істотно
порушує умови договору, а саме
використовує орендовану земельну
ділянку не за цільовим призначенням,
починаючи з 2011 року безперервно
засіває її соняшником, чим виснажує
землю, порушує нормативи оптимального
співвідношення культур у сівозмінах,
що в розумінні п. 32 договору оренди є
підставою для розірвання договору.
Також підставою для розірвання
договору позивач вказувала порушення
СФГ «Кристал» п. 9, 11 договору оренди,
оскільки орендна плата за 2013 рік була
виплачена їй лише в березні 2014 року.
Також, ОСОБА_2 зазначила, що голова СФГ
«Кристал» самостійно землю не
обробляє, оскільки часто хворіє, без
дозволу та оформлення документів
передає її в користування інших осіб,
зокрема ПП «Трейдланд», ТОВ
«Новолозуватське», ПП «Вибір», чим
порушуються її права як орендодавця,
оскільки згоду на використання землі
іншими особами вона не давала. 03.08.2013
року позивачка зверталась до
відповідача з письмовою вимогою про
розірвання договору оренди, вимагала в
подальшому не засівати жодної
сільгоспкультури на її земельній
ділянці та негайно провести дострокові
розрахунки по орендній платі.
Відповідач вказану вимогу
проігнорував, відмовившись отримувати
її на поштовому відділенні.

Рішенням Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушенням норм
матеріального права поставила питання
про скасування вказаного рішення та
ухвалення нового, яким просила
задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що суд не врахував вимоги ст.
58 ЦК України, в якій йдеться про те, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
та неправомірно не прийняв до уваги
довідку та акт посівів по Чкалівській
сільраді про те, що на полі площею 48,64 га
протягом останніх років вирощується
соняшник, чим погіршується стан
земельних ділянок та порушуються умови
договору. Вважає, що суд висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи, що призвело до невірного по
суті рішення суду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає таким
вимогам законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з недоведеності
позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 4,989 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташована на території
Чкаловської сільської ради
Криворізького району, що
підтверджується державним актом від
19.10.2001 року (а.с. 7). 12 серпня 2008 року між
ОСОБА_2 та СФГ «Кристал» було укладено
договір оренди земельної ділянки,
відповідно до умов якого орендодавець
ОСОБА_2 передала орендарю - СФГ
«Кристал» в строкове платне
користування належну їй на праві
власності земельну ділянку площею 4,989
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Договір укладено на 10 років (а.с. 8-10).
Земельна ділянка була передана
орендарю в натурі, що підтверджується
актом прийому -передачі від 12.08.2008 року
(а.с. 11). Вказаний договір оренди
земельної ділянки пройшов державну
реєстрацію у Криворізькому відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру», що підтверджується
відміткою в договорі (а.с.9 на звороті),
тобто є укладеним в розумінні ст. 20
Закону України «Про оренду землі», яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, та ст. 125 ЗК України, а
отже користування орендарем цією
земельною ділянкою є правомірним.

У відповідності до ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. Аналогічні вимоги
викладені в ст. 31 Закону України «Про
оренду земельної ділянки».

У відповідності до ст. 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

У відповідності до ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених ЗК України та іншими
законами України.

Позивач однією з підстав для
розірвання договору оренди землі
вказує порушення відповідачем вимог п.
28 договору оренди землі, відповідно до
якого від орендаря вимагається
використовувати землю за цільовим
призначенням, забезпечення
екологічної безпеки при користуванні
земельною ділянкою шляхом дотримання
вимог земельного та екологічного
законодавства.

Відповідно до ст. 19 ЗК України, землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на категорії.
Так, серед інших категорій земель
виділяють землі
сільськогосподарського призначення.

Стаття 22 ЗК України передбачає, що
землями сільськогосподарського
призначення визнаються землі, надані, в
тому числі, для виробництва
сільськогосподарської продукції. До
земель сільськогосподарського
призначення, серед інших, належать
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги).

Як вбачається з державного акту на
право приватної власності на землю та
договору оренди земельної ділянки,
належна ОСОБА_2 земельна ділянка є
земельною ділянкою
сільскогосподарського призначення,
наданою для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб,
одним з основних видів діяльності СФГ
«Кристал» є вирощування зернових,
бобових культур та насіння олійних
культур. (а.с. 46-48). Як вказував в
судовому засіданні представник
відповідача та не заперечувалося
позивачем та його представником, СФГ
«Кристал» використовує орендовану
земельну ділянку для вирощування
сільськогосподарських культур, що
свідчить про дотримання відповідачем
цільового використання орендованої
земельної ділянки.

Ще однією підставою для розірвання
договору оренди позивач вказує
порушення строків виплати та форми
виплати орендної плати.

Стаття 21 Закону України «Про оренду
землі» передбачає, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. ЇЇ розмір, форма і
строки внесення встановлюються за
згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до п. 9 договору оренди від
12.08.2008 року орендар має сплатити
орендодавцю орендну плату в розмірі 3%
від грошової оцінки земельної ділянки,
що в сумі становить 1360 грн. в грошовій
формі, або в натуральній формі: зернові
2 тони, солома одну тону, оранка
двадцять п'ять соток. Пунктами 9, 11
договору передбачено що орендна плата
сплачується щороку, не пізніше як у
термін від « 15» серпня по « 01» грудня
кожного року (а.с. 8 на звороті).

Як вказував представник відповідача,
та що не заперечувалося позивачем та
його представником, СФГ «Кристал» в
листопаді 2013 року надіслало позивачу
повідомлення про необхідність явки для
отримання орендної плати за 2013 рік.

Як вказувала позивач, вона не з'явилася
для отримання орендної плати, оскільки
в повідомленні не було вказано адреси,
за якою необхідно звернутися для
отримання орендної плати. Приймаючи до
уваги, що позивач в 2008 році укладала
договір оренди землі, а також
неодноразово отримувала орендну плату
за минулі роки, отже адреса СФГ
«Кристал» була їй відомою, і за
бажанням вона могла отримати орендну
плату, суд правомірно відхилив такі
пояснення позивача.

Крім того, судом встановлено, що 04.03.2014
року СФГ «Кристал», електронним
переказом, перерахувало на користь
ОСОБА_2 орендну плату за 2013 рік, яка була
отримана позивачем 06.03.2014 року, що не
заперечувала позивач та
підтверджується квитанцією про
здійснення переказу, а також довідкою
Поштампу-ЦПЗ № 2 про отримання переказу
(а.с. 44, 57). Вказані дії відповідають
положенням ч. 4 ст. 22 Закону України «Про
оренду землі».

Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК
України підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Аналогічна позиція викладена в
постанові ВС України від 12.12.2012 року у
справі № 146 цс12, яка є обов'язковою для
судів відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Таким чином, врахувавши, що в попередні
роки відповідачем орендна плата
виплачувалась у встановлені строки, а
результатом затримки орендної плати з
а 2013 рік, стала поведінка обох сторін,
суд вірно відхилив такі посилання
позивача.

Ще однією підставою для розірвання
договору оренди позивач вказувала
постійне засівання земельної ділянки
соняшником протягом 2011-2013 років, що
порушує сівозміни, погіршує стан землі,
призводить до її знищення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Постанова КМУ № 164 від 11.02.2010 року «Про
затвердження нормативів оптимального
співвідношення культур у сівозмінах в
різних природно-сільськогосподарських
регіонах» встановлює допустимі
нормативи періодичності вирощування
культур на одному і тому ж полі, зокрема
для соняшнику - не менше ніж через сім
років.

Позивачем до суду надана довідка
сільської ради та акт обстеження
посівів по Чкаловській сільській раді,
який складено за участі сільського
голови, землевпорядника, депутата та
свідка по справі ОСОБА_3, в яких
зафіксовано, що на полі площею 48,64 га на
протязі останніх років вирощується
соняшник, чим погіршується стан
земельних ділянок та порушуються умови
договору (а.с. 13-14).

Однак, предметом спору по даній справі
є земельна ділянка ОСОБА_2 площею 4,989
га., а у вище вказаних довідці та акті
вказано про земельну ділянку площею 48,64
га., без ідентифікації земельних
ділянок та їх власників. Тобто
позивачем не надано доказів того, що
саме на її земельній ділянці
здійснювалося вирощування соняшника
протягом 2011-2013 років підряд.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що агрохімічне обстеження
грунту не проводилося, тому колегія
суддів вважає, що доводи позивачки щодо
того, що через діяльність відповідача
знижуються якісні показники родючості
грунтів є припущенням

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню через свою
недоведеність, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: