Ухвала

іменем україни

1 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом прокурора
Придніпровського району м. Черкаси в
інтересах Відкритого акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії Черкаського
обласного управління Відкритого
акціонерного товариства «Ощадбанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
Служба у справах дітей Виконавчого
комітету Придніпровської районної
ради м. Черкаси, про звернення
стягнення на предмет іпотеки і
виселення;

за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Відкритого акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Черкаського обласного
управління Відкритого акціонерного
товариства «Ощадбанк» про визнання
іпотечного договору припиненим,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6,
на рішення апеляційного суду
Черкаської області від 8 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року прокурор
Придніпровського району м. Черкаси в
інтересах Відкритого акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії Черкаського
обласного управління Відкритого
акціонерного товариства «Ощадбанк»
(далі - ВАТ «Ощадбанк») звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що прокуратурою
Придніпровського району м. Черкаси
було проведено перевірку філії
Черкаського обласного управління ВАТ
«Ощадбанк» на предмет своєчасного
погашення заборгованості за кредитами.
У процесі перевірки встановлено, що 18
травня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_5 був укладений кредитний
договір, згідно з умовами якого банк
надав кредит у розмірі 220 000 грн зі
сплатою 16 % річних за користування з
кінцевим терміном повернення кредиту 17
травня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ВАТ
«Ощадбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було
укладено іпотечний договір, згідно з
умовами якого відповідачі передали в
іпотеку банку нерухоме майно, що
належить відповідачам на праві
приватної власності.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним
договором 12 січня 2009 року ВАТ
«Ощадбанк» було надіслано на адресу
відповідачів претензію з вимогою щодо
дострокового погашення кредиту. Станом
на 13 липня 2009 року заборгованість
становить

213 389 грн 47 коп.

Враховуючи вказане, позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 18 травня 2007
року, а сааме: трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, що належить відповідачам на
праві приватної власності, для
задоволення грошових вимог банку,
виселити із вказаної квартири ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які зареєстровані та
проживають у зазначеній квартирі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із
зустрічним позовом до ВАТ «Ощадбанк»
про визнання іпотечного договору
припиненим.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилались на те, що

ОСОБА_5 не отримала кредитні кошти за
кредитним договором, у зв'язку з чим
звернулась із відповідним позовом. Під
час розгляду справи судом було
призначено почеркознавчу експертизу
та встановлено, що підпис в
меморіальному ордері на отримання
грошових коштів не відповідає підпису
ОСОБА_5 За таких підстав суд дійшов
висновку про те, що договір кредиту від
18 травня 2007 року є неукладеним. Рішення
суду набрало законної сили.

За таких обставин позивачі вважають, що
договір іпотеки має похідний характер
від основного зобов'язання і
неукладення договору кредиту має
наслідки припинення договору іпотеки,
оскільки відсутнє зобов'язання, яке він
мав би забезпечувати, а тому просили
визнати іпотечний договір від

18 травня 2007 року № 93-07/01, укладений між
ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4,
припиненим.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 29 березня 2013 року
в задоволенні позовних вимог прокурора
Придніпровського району м. Черкаси в
інтересах ВАТ «Ощадбанк» відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4
задоволено. Визнано іпотечний договір
від 18 травня 2007 року № 93-07/01, укладений
між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
припиненим.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 26 грудня

2013 року рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від

29 березня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено. Позов
прокурора Придніпровського району м.
Черкаси в інтересах ВАТ «Ощадбанк»
задоволено частково. У рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 18 травня 2007 року № 93-07 в
сумі 213 389 грн

47 коп. станом на 13 липня 2009 року, що
складається із суми поточної
заборгованості за кредитом у розмірі 147
150 грн; суми простроченої
заборгованості за кредитом за період з
1 грудня 2008 року по 13 липня

2009 року в розмірі 19 528 грн 92 коп.; суми
простроченої заборгованості за
нарахованими та несплаченими
відсотками за період з 1 грудня 2008 року
по 13 липня 2009 року в розмірі 18 308 грн 63
коп.; суми пені за непогашення в строки
відсотків за користування кредитом за
період з 1 грудня 2008 року по 13 липня 2009
року в сумі 1 410 грн 92 коп., звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом
проведення прилюдних торгів із
початковою ціною предмета іпотеки для
його подальшої реалізації в сумі

528 800 грн. У задоволенні позову
прокурора Придніпровського району

м. Черкаси в інтересах ВАТ «Ощадбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014 року
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 26 грудня 2013 року в частині
вирішення позовних вимог прокурора
Придніпровського району м. Черкаси в
інтересах ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Служба у
справах дітей Виконавчого комітету
Придніпровської районної ради м.
Черкаси, про звернення стягнення на
предмет іпотеки і виселення скасовано,
справу в цій частині направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. Рішення апеляційного суду
Черкаської області від 26 грудня 2013 року
в частині вирішення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Черкаського обласного
управління ВАТ «Ощадбанк» про визнання
іпотечного договору припиненим
залишено без змін.

Останнім рішенням апеляційного суду
Черкаської області від

8 липня 2014 року рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від

29 березня 2013 року у справі за позовом
прокурора м. Черкаси в інтересах ВАТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа - Орган опіки та піклування
Черкаської міської ради, про звернення
стягнення на предмет іпотеки і
виселення; за зустрічним позовом

ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВАТ «Ощадбанк» про
визнання іпотечного договору
припиненим скасовано в частині відмови
в задоволенні позовних вимог прокурора
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_5 за
кредитним договором від 18 травня 2007
року в розмірі 401 318 грн

15 коп., з яких заборгованість за
кредитом становить 193 678 грн 92 коп.,
заборгованість за нарахованими та
несплаченими відсотками становить 157 375
грн 43 коп., пеня за період з 6 липня 2013
року по 6 липня 2014 року становить 50 263
грн 80 коп., звернуто стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 18 травня 2007 року, укладеним між ВАТ
«Ощадбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4, - квартиру
АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних
торгів з початковою ціною предмета
іпотеки в розмірі

528 800 грн. У задоволенні позовних вимог
про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Черкаської області від 8 липня 2014 року в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
цих позовних вимог, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 18 травня 2007 року
між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_5 був
укладений кредитний договір № 93-07,
згідно з умовами якого ОСОБА_5 отримала
кредит у сумі 220 000 грн зі сплатою 16 %
річних за користування кредитом,
комісійних винагород та інших платежів
в порядку, на умовах та в строки,
визначені договором.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором

18 травня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та
ОСОБА_3 і

ОСОБА_4 був укладений іпотечний
договір, згідно з умовами якого
відповідачі передали в іпотеку
нерухоме майно - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки
становить 528 800 грн.

Також встановлено, що боржник ОСОБА_5
належним чином не виконує зобов'язання
за кредитним договором, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яка станом
на 13 липня 2009 року становить 213 389 грн

47 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання іпотечного
договору припиненим та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог прокурора
Придніпровського району м. Черкаси в
інтересах ВАТ «Ощадбанк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки і
виселення, суд першої інстанції
виходив із того, що рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 7 червня 2012 року
встановлено, що кредитний договір є
неукладеним, а тому і договір іпотеки
має бути визнаний неукладеним,
оскільки відсутнє зобов'язання, яке він
мав забезпечувати.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог прокурора
м. Черкаси про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення та
ухвалюючи в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги прокурора м.
Черкаси в інтересах ВАТ «Ощадбанк»
задоволено частково, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що згідно з
чинним законодавством
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобовʼ?язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки кредитний договір є
дійсним і має виконуватися належним
чином, крім того, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог в частині
виселення, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що іпотекодержателем
не направлено письмової вимоги про
виселення, що передбачено чинним
законодавством.

Однак із висновком суду апеляційної
інстанції повністю погодитися не можна
з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної
інстанції не дотримані.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотекою може бути
забезпечене виконання дійсного
зобов'язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності.
Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Частиною 4 ст. 338 ЦПК України
передбачено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при новому розгляді справи.

Однак у порушення ст. 338 ЦПК України суд
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи не звернув уваги на
зауваження суду касаційної інстанції,
вказані в ухвалі суду касаційної
інстанції протиріччя не усунув,
наданим доказам не надав належної
правової оцінки в сукупності та їх
взаємному зв'язку. Також суд не
перевірив, чи може бути звернуто
стягнення на предмет іпотеки з
урахуванням висновків суду, зазначених
у рішенні Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 7 червня 2012 року, про
те, що кредитний договір від 18 травня 2007
року № 93-07/01 є неукладеним.

Доводи скаржника стосовно того, що
договір іпотеки є похідним від
договору кредиту, який рішенням суду
визнаний неукладеним і не продовжує
будь-яких прав та обовʼ?язків у сторін,
не можуть бути прийнятими до уваги
судом касаційної інстанції, оскільки
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014 року
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 26 грудня 2013 року, яким
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Черкаського
обласного управління ВАТ «Ощадбанк»
про визнання іпотечного договору
припиненим залишено без змін, рішення
набрало законної сили.

При вирішенні спору апеляційний суд у
порушення статей

213, 214 ЦПК України фактичні обставини
справи не встановив, не перевірив, чи
зареєстровані у спірній квартирі
неповнолітні, крім того, визначаючи
суму заборгованості, суд апеляційної
інстанції не зазначив, коли було
збільшення позовних вимог, оскільки в
рішеннях суду апеляційної інстанції є
розбіжності щодо розміру
заборгованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення апеляційного суду з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6,
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 8 липня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:О.І.
Євтушенко В.І. Журавель І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко