АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5500/14
Головуючий 1 інст.: Наумова С.М.
Справа № 2011/4816/12
Доповідач: Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругової С.С.

при секретарі - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1
та ОСОБА_2

на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа:
Служба у справах дітей Дзержинського
району Харківської міської ради про
визначення порядку користування
житловим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визначення порядку
користування житлом, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом у якому просив визначити
порядок користування житловою площею у
квартирі АДРЕСА_1, виділивши йому у
користування кімнату площею 11,2 кв. м.,
виділивши відповідачам у користування
кімнати розміром 16,5 кв. м. та 11,3 кв. м.,
залишивши у спільному користуванні
кухню, ванну кімнату, вбиральню,
коридор, вбудовані шафи.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що в результаті приватизації
власниками квартири АДРЕСА_1 стали він,
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після успадкування після смерті матері
1/5 частини квартири йому належить 2/5
частин.

У 2011 році його шлюб з ОСОБА_3 було
розірвано. ОСОБА_1 є його донькою, а
ОСОБА_4 - онукою.

Оскільки домовленості між
співвласниками квартири про порядок
користування нею не досягнуто, просив
позов задовольнити.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 після її уточнення
просили визначити наступний порядок
користування спірною квартирою: ОСОБА_1
з двома малолітніми дітьми ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
кімнату №5, житловою площею 11,2 кв. м., що
має вихід на балкон; ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
спільне користування кімнату №8,
житловою площею15,0 кв. м.; ОСОБА_8 кімнату
№7, площею 11,3 кв. м.

Уточнені вимоги містять посилання на
варіант №2 висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1751
від 10.07.2013 року та те, що у квітні 2013 року
ОСОБА_4 стала повнолітньою. 17.07.2013 року у
ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_7.

Оскільки висновком експертизи
визначена можливість в результаті
переобладнання зробити кімнату №8
окремою, а при визначенні порядку
користування квартирою необхідно
враховувати не тільки частини у
квартирі, а і інші обставини, між іншим
і наявність неповнолітніх дітей
наполягали на такому порядку
користування.

Рішенням Дзержинського районного суду
міста Харкова від 26 травня 2014 року у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині відмови у
задоволені її позовних вимог і
ухвалити нове рішення, задовольнивши
її уточнені позовні вимоги.

Зазначаючи при цьому, що вона з
малолітніми дітьми фактично проживає у
кімнаті №5.

Позивачі за зустрічним позовом
запропонований нею порядок підтримали
та не заперечують проти участі у
витратах з переобладнання кімнати №8 у
окрему.

Суд не врахував її інтереси як
багатодітної матері.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
його позовних вимог та ухвалити нове
рішення, задовольнивши ці вимоги.

Скарга містить посилання на те, що спір
судом не вирішено.

Посилаючись на те, що спір може бути
вирішено іншим шляхом суд не зазначив
яким саме.

Позивачами за зустрічним позовом не
доведено, що встановлення
запропонованого ним порядку
користування квартирою може порушити
права неповнолітніх дітей. Висновок
органу опіки і піклування, яким би такі
порушення були встановлені відсутні.

Посилався також на ст. ст. 370, 372 ЦК
України.

Апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного
та зустрічного позовів, суд першої
інстанції виходив з того, що підстави
для задоволення позовних вимог ОСОБА_2
відсутні.

При цьому суд взяв до уваги висновки
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи №9036
від 31.12.2013 року (т.1 а.с.150-156) та наявність
зареєстрованих у спірній квартирі
неповнолітніх дітей.

Варіант запропонований у уточненій
позовній заяві ОСОБА_1 суд визнав таким,
що неможливо застосувати, оскільки він
передбачає перепланування від
фінансування якого сторони
відмовились.

Судова колегія з таким висновком
погоджується, оскільки він відповідає
обставинам справи.

З огляду на те, що судом достовірно
встановлено та не заперечується
сторонами, що у спірній квартирі
зареєстровані та проживають двоє
неповнолітніх дітей, саме ці діти з їх
матір'ю мали б переважне право на
користування кімнатою, яка має вихід на
балкон, а тому запропонований ОСОБА_2
порядок не може бути прийнятий судом.

Що стосується вимог зустрічної
позовної заяви, з урахуванням
доповнень до неї, суд надаючи оцінку
цим вимогам зазначив, що експертним
шляхом встановлена можливість
визначення саме такого порядку
користування спірною квартирою, проте
такий варіант передбачає
конструктивні зміни і переобладнання
квартири.

Конструктивні зміни та перепланування
квартири потребують відповідних
узгоджень та отримання дозволів
органів місцевого самоврядування. Крім
того, здійснення будівельних робіт
потребує матеріальних витрат, які
повинні нести сторони.

В судах першої та апеляційної
інстанції сторони зазначали, що
займатися отриманням дозволів та
здійсненням будівельних робіт наміру
не мають.

З урахуванням того, що встановлення
варіанту користування квартирою,
запропонований ОСОБА_2 порушує права
неповнолітніх дітей, а встановлення
порядку, запропонованого у зустрічному
позові неможливе без висновків та
дозволів органів місцевого
самоврядування і потребує
матеріальних витрат, які сторони
відмовились нести, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовів.

Посилання скарги ОСОБА_2 на ст. ст. 370, 372
ЦК України не можуть бути взяті до
уваги, оскільки вимоги щодо
правовідносин, які регулюються
зазначеними нормами, не заявлялись.

Враховуючи, що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
судова колегія з урахуванням вимог ч.1
ст.308 ЦПК України не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: