Справа №585/1901/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Глущенко Є. Д.Номер
провадження 22-ц/788/1975/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 45
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М. ,
Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання
-

Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 06 жовтня 2014 року

в цивільній справі за позовом
приватного підприємства « Марс » до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
боргу за послуги по утриманню будинку
та прибудинкової території,

В С Т А Н О В
И Л А :

Приватне підприємство « Марс » ( далі -
ПП ) в травні 2014 року звернулось до
Роменського міськрайонного суду
Сумської області з даним позовом про
стягнення в солідарному порядку
заборгованості за надані послуги по
утриманню будинку та прибудинкової
території в сумі 3302 грн. 11 коп. та пені
за несвоєчасне внесення плати в
розмірі 0,5% від суми заборгованості.
Позов мотивує тим, що відповідачі не
проводили розрахунки за надані
позивачем послуги, в результаті чого у
них виникла заборгованість за період з
01 грудня 2010 року по 01 березня 2014 року, в
сумі 3302 грн. 11 коп., яку разом із
неустойкою просило стягнути з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 06 жовтня 2014
року позовні вимоги ПП задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ПП в солідарному
порядку 3446 грн. 34 коп. заборгованості за
послуги по утриманню будинку та
прибудинкової території за адресою:
АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин справи, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Зазначають, що послуги по утриманню
будинку та прибудинкової території за
період з грудня 2010 року по 01 березня 2014
року надавалися ПП не в повному обсязі,
сума, присуджена до стягнення, не
відповідає тарифам, який погоджений
рішенням виконавчого комітету
Роменської міської ради №110 від 02
червня 2010 року.

Вказують також, що стягнення пені в
розмірі 0,5% від суми заборгованості
суперечить вимогам ст. 3 Закону України
« Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань ».

Заслухавши пояснення апелянта
ОСОБА_5, який підтримав доводи
апеляційної скарги, представника ПП,
який проти задоволення скарги
заперечує, дослідивши матеріали
справи, матеріали справи №585/1148/14-ц
провадження №2-н/585/71/14, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого
суду відповідає не у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції
та як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
праві власності належить квартира
АДРЕСА_1, а саме по ? частині кожному (
а.с. 187-188 ).

Згідно рішень виконавчого комітету
Роменської міської ради від 16 липня 2001
року №274 та від 20 лютого 2002 року №67 ПП в
тому числі передано на обслуговування
будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 6а - 7 ).

01 січня 2009 року між ПП та відповідачем
ОСОБА_4 укладено договір про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій №342, згідно
до умов якого позивач зобов'язався
надавати послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових
територій, санітарно-технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
комунікаційних систем тепло-,
водопостачання, водовідведення і
зливної каналізації, утримання ліфтів,
освітлення місць загального
користування, поточний ремонт тощо, а
відповідач своєчасно вносити оплату
цих послуг за встановленими тарифами у
строки передбачені договором ( а.с. 11 ).

Вказаний договір діє, в п. 21 Договору
зазначено, що він укладений на 1 рік та
вважається щороку продовженим, якщо за
місяць до закінчення строку однією із
сторін не буде письмово заявлено про
розірвання або про необхідність
перегляду. Умови договору
відповідачами не оскаржувалися та
недійсними у передбаченому законом
порядку не визнавалися.

Крім того, відповідачі самі
підтвердили наявність договірних
стосунків, частково сплативши в жовтні
2010 року, березні 2012 року та у березні 2013
року за експлуатаційне обслуговування
квартири, в т.ч. у розмірах, що значно
перевищує місячний платіж. Тим самим
відповідачі вчинили дії, що
підтверджують розмір основної
заборгованості за надані
послуги.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України « Про
житлово-комунальні послуги », плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п. 6 договору від
01.01.2009 року, платежі вносяться не
пізніше 10 числа місяця, що
настав за розрахунковим.

Рішенням виконавчого комітету
Роменської міської ради від 02 червня 2010
року №110 « Про внесення змін до рішення
виконкому від 12 червня 2008 року №148 « Про
погодження тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд і
прибудинкових територій, які
надаються населенню приватними
підприємствами по обслуговуванню
житлового фонду міської ради »
погоджено тарифи на послуги з
утримання будинків і споруд і
прибудинкових територій, які надаються
населенню, в тому числі і ПП ( а.с. 9 ).

Відповідно до довідки - розрахунку,
відповідачі мають заборгованість по
оплаті послуг по утриманню будинку та
прибудинкової території за період з
грудня 2010 року по лютий 2014 включно в
сумі 2764 грн. 43 коп. ( а.с. 141 ).

Доказів погашення боргу відповідачами
надано не було.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
між сторонами виникли цивільно-правові
відносини з приводу оплати послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території.

Доводи апеляційної скарги з приводу не
надання або надання не в повному обсязі
послуг з утримання будинків і
прибудинкових територій є
необґрунтованими.

Зокрема, у відповідності до ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 18 Закону України « Про
житлово-комунальні послуги », а також
пунктами 17 та 18 договору про надання
житлово-комунальних послуг від 01.01.2009
року, у разі порушення виконавцем умов
договору споживач має право викликати
його представника для складення та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо. Представник
виконавця повинен з'явитися на виклик
споживача не пізніше строку,
визначеного договором. Акт-претензія
складається споживачем та
представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.
Акт-претензія споживача подається
виконавцю, який протягом трьох робочих
днів вирішує питання про перерахунок
платежів або видає
письмово споживачу обґрунтовану
письмову відмову в задоволенні його
претензій. Спори щодо задоволення
претензій споживачів вирішуються в
суді.

Однак, відповідачами не надано
належних та допустимих доказів
звернення до позивача в період з 01
грудня 2010 року по 01 березня 2014 року з
заявами про неналежне надання послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території та складання з цього приводу
акту - претензії.

Позивачем, в свою чергу, надані акти
виконаних робіт та інші документи, які
свідчать про надання ПП послуг в
спірному періоді з утримання будинку
АДРЕСА_1 та прибудинкової території (
а.с. 40-123 ).

Частково задовольняючи позовні вимоги
ПП суд першої інстанції виходив з
встановленого законом обов'язку
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, як власників
житла сплачувати за отримані послуги
по утриманню будинку та прибудинкової
території, а тому суд дійшов висновку
про обґрунтованість вимог позивача та
стягнення з відповідачів в солідарному
порядку заборгованості та пені.

Проте з таким висновком суду у повній
мірі погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 319 та 322 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власність зобов'язує.
Власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 360 ЦК України, співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів ( обов'язкових платежів ), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст. 19 Закону України « Про
житлово-комунальні послуги », у разі,
коли жиле приміщення належить особі на
праві власності, то учасником
правовідносин з приводу надання
житлово-комунальних послуг щодо такого
приміщення є саме така особа.

Суд першої інстанції вирішив спір без
урахування вимог цього закону і без
з'ясування кола власників квартири, за
утримання якої виник спір.

Як зазначалося вище, власниками
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким на праві
часткової власності належать по ?
частини квартири.

Статтею ст. 541 ЦК України передбачено,
що солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «
Про приватизацію державного житлового
фонду », утримання приватизованих
квартир (будинків), власники квартир
багатоквартирних будинків та житлових
приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.

Пунктом 10 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених Постановою
КМУ від 08 жовтня 1992 року №572 ( в редакції
постанови КМУ від 24.02.2006 року №45 )
передбачено, що за послуги з
централізованого опалення, з утримання
житлових будинків і споруд та
прибудинкових територій - за
встановленими тарифами відповідно до
опалюваної та загальної площі
приміщення, яким користується власник,
співвласник, наймач (орендар).

Отже, з наведених норм вбачається, що
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, як співвласники
квартири, несуть витрати за її
утримання не солідарно, а у
відповідності до розміру їх часток в
цьому майні.

Окрім того, колегія суддів не
погоджується також з висновком суду
першої інстанції і щодо
розміру заборгованості за надані ПП
послуги.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
( а.с. 3 ), позивачем заявлено вимогу про
стягнення заборгованості, яка виникла
за період з 01.12.2010 року по 01.03.2014 року.

Виходячи з тарифів, затверджених
рішенням виконавчого комітету
Роменської міської ради від 02 червня
2010 року №110 та враховуючи загальну
площу вищевказаної квартири, вартість
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території ПП становить
109 грн. 37 коп.

Відповідачі 17 березня 2012 року та 01
березня 2013 року частково сплатили
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги на суму 1500
грн., що підтверджується наданими суду
платіжними документами ( а.с. 200, 202 ).

Отже, вирішуючи справу в межах
заявлених позовних вимог,
заборгованість за надані послуги в
спірний період становить саме 2765 грн. 43
коп.

Окрім того, слід зазначити, що з
наданого суду довідки-рахунку
вбачається, що до суми боргу, яку
просить стягнути ПП з відповідачів,
включено також 536 грн. 68 коп., що не
охоплюються позовними вимогами,
перебуває поза межами спірного періоду
( грудень 2010 року - лютий 2014 року ), а
позивачем взагалі не обґрунтовано, що
це за сума, якщо це борг за надані ним
послуги, то за який період він виник, за
які конкретно послуги тощо.

Доводи апеляційної скарги з приводу
невідповідності розміру нарахованої
неустойки вимогам Закону України « Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань » є
безпідставними.

Зокрема, у відповідності до ч.ч. 2 та 3 ст.
549 ЦК України, штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Апелянт не врахував ту обставину, що
положення Закону України « Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань » не
поширюються на правовідносини з
надання фізичним особам
житлово-комунальних послуг.

Між тим, ч. 1 ст. 26 Закону України « Про
житлово-комунальні послуги »
передбачено, що до істотних умов
договору про надання
житлово-комунальних послуг віднесено в
т.ч. умови про відповідальність сторін.
а також про штрафні санкції за
невиконання умов договору.

Виходячи з приписів ст. 6 та ч. 2 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки,
встановлений законом, може бути навіть
збільшений у договорі, за домовленістю
сторін.

В пункті 9 укладеного між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_4 договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій №342
від 01 січня 2009 року,
встановлено, що за несвоєчасне
внесення плати із споживача стягується
пеня в розмірі, встановленому законом,
0,5 % від суми заборгованості.

Не зважаючи на вживання в тексті
договору терміна « пеня «, даний вид
неустойки, за своєю правовою природою,
є штрафом, оскільки обчислюється у
відсотках від суми неналежно
виконаного зобов'язання ( ч. 2 ст. 549 ЦК ).

У відповідності до п. 5) та п. 10) ч. 3 ст. 20
Закону України « Про
житлово-комунальні послуги », споживач
зобов'язаний: оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом; у
разі несвоєчасного здійснення
платежів за житлово-комунальні послуги
сплачувати пеню у встановлених законом
чи договором розмірах.

Отже, оскільки відповідачами не
вноситься своєчасно плата за надані ПП
житлово-комунальні послуги,
а тому у відповідності до умов
договору, з них необхідно стягнути
неустойку саме в розмірі,
встановленому у договорі - 0,5 % від суми
заборгованості.

Однак, колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині розміру присудженої до
стягнення неустойки.

Зокрема, як уже зазначалось, штраф
обчислюється у відсотках від суми
простроченого платежу.

У відповідності до ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Пунктом 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлено, що до вимог про стягнення
неустойки застосовується позовна
давність тривалістю в один рік.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна
давність переривається в разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина, право
на яку має позивач.

З матеріалів справи №585/1148/14-ц
провадження №2-н/585/71/14 Роменського
міськрайонного суду Сумської області
вбачається, що 27 березня 2014 року ПП
зверталось до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованості за
послуги по утриманню будинку та
прибудинкової території. які виникли
за період з грудня 2010 року по 01 березня
2014 року та неустойки.

За змістом ст.ст. 258, 261 та 266 ЦК України,
позовна давність обчислюється окремо
щодо основної та кожної додаткової
вимоги ( в даному випадку - про
стягнення неустойки ).

Матеріали цивільних справ не містять
доказів того, що відповідачам щомісяця
доводився до відома розрахунок боргу
по додатковій вимозі про стягнення
неустойки, цей борг ними визнавався та
повністю або частково погашався.

Відповідачами, до ухвалення
оскаржуваного рішення, подано
клопотання про застосування строку
позовної давності.

Отже, в межах строку позовної давності,
а саме за період з 27 березня 2013 року по
01 березня 2014 року, розмір неустойки за
несвоєчасне виконання зобов'язання
становить 117 грн. 16 коп., а саме
за березень 2013 року - 1,15 грн. (1452,99 грн.
*0,5% / 31 д. *5 д. ); за квітень 2013 року - 7,81
грн. ( 1562,36 грн.*0,5% ); за травень 2013 року -
8,36 грн. ( 1671,73 грн. *0,5% ); за червень 2013
року - 8,91 грн. ( 1781,10 грн. * 0,5% ); за липень
2013 року -9,45 грн. ( 1890,47 грн. * 0,5% ); за
серпень 2013 року - 10 грн. ( 1999,84 грн. * 0,5% );
за вересень 2013 року - 10,55 грн. ( 2109,21 грн. *
0,5% ); за жовтень 2013 року - 11,09 грн.
( 2218,58 грн. * 0,5% ); за листопад 2013 року -
11,64 грн. ( 2327,95 грн. * 0,5% ); за грудень 2013
року - 12,19 грн. ( 2437,32 грн. * 0,5% ); за січень
2014 року - 12,73 грн. ( 2546,69 грн. * 0,5% ); за
лютий 2014 року - 13,28 грн. ( 2656,06 грн. * 0,5% ).

Таким чином, з урахуванням викладеного,
у відповідності до частки
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
квартирі щодо якої виник спір з питань
оплати послуг по утриманню будинку та
прибудинкової території, з них
належить стягнути в дольовому порядку,
тобто по 691 грн. 36 коп. ( 2765,43 грн. / 4 ) з
кожного заборгованості за надані
послуги та по 29 грн. 29 коп. ( 117, 16 грн. / 4 )
з кожного пені.

Вимоги про стягнення відповідної суми
боргу та неустойки до четвертого
співвласника квартири ПП не
заявлялося. Такі вимоги, у майбутньому,
можуть бути предметом окремого позову.

Відтак, в межах заявлених ПП в суді
першої інстанції вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що рішення суду
згідно з пунктами 1), 3) та 4) ч. 1 ст. 309
ЦПК України, підлягає зміні з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Рішення суду підлягає зміні також і
в частині судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції, не
передаючи справу на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Оскільки позов ПП було задоволено
частково, на 58%, колегія суддів вважає
за необхідне стягнути з відповідачів в
дольовому порядку на користь ПП
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, в рівних частках, 141
грн. 29 коп. ( 243,60 грн. *58% ) на компенсацію
витрат по сплаті судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції.

З урахуванням часткового задоволення
апеляційної скарги відповідачів ( на 42%
від оспорюваної суми ), належить
стягнути з ПП на користь кожного з
апелянтів по 17 грн. 05 коп. (121,80 грн. /3*42% )
судового збору за розгляд справи в
суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 06 жовтня 2014
року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
дольовому порядку на користь
приватного підприємства « Марс » з
кожного по 691 гривень 36 копійок
заборгованості за надані послуги, по 29
гривень 29 копійок неустойки та по 47
гривень 10 копійок судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з приватного підприємства «
Марс » на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
по 17 гривень 05 копійок кожному
судового збору за розгляд справи в
суді апеляційної інстанції

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -