АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7662/14
Головуючий 1 інст. - Калмикова Л.К.
Справа №619/6204/13-ц
Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф,,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Харківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції

на заочне рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
07 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом
Комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації
Дергачівської районної ради» до
ОСОБА_2, третя особа - Харківська
об'єднана державна фінансова інспекція
про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року КП «БТІ
Дергачівської районної ради»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа - Харківська об'єднана
державна фінансова інспекція про
стягнення матеріальної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач
вказує, що у період з 12 лютого 2013 року по
19 березня 2013 року Харківською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією проведено ревізію КП «БТІ
Дергачівської районної ради» за період
з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2010 року,
2011-2012 роки та завершений звітний період
2013 року, за результатами якої складено
акт. Відповідно акту №810-10-141 від 25
березня 2013 року встановлено, що наказом
від 24 червня 2011 року №19 «Про
преміювання», підписаний ОСОБА_2 як
заступником начальника КП «БТІ
Дергачівської районної ради», в червні
2011 року протиправно 12-ти працівникам
підприємства проводилось нарахування
премії за виконання особливо важливого
завдання в розмірі 100% посадового
окладу та одному працівнику - в розмірі
50% посадового окладу без документів,
підтверджуючих виконання саме такого
завдання. Такими незаконними діями
відповідача нараховано 29 315 грн. премії
та 10 793,78 грн. зайво перераховано до
єдиного соціального внеску до
Пенсійного Фонду України; підприємству
завдано матеріальної шкоди на загальну
суму 40 108,78 грн. За фактом вищевказаних
дій розпочато кримінальне провадження,
досудове розслідування якого триває.

Тому, КП «БТІ Дергачівської районної
ради» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на
користь підприємства матеріальну
шкоду у розмірі 40 108,78 грн., а також
судові витрати у розмірі 401,09 грн.

Заочним рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
07 жовтня 2014 року у задоволенні позовної
заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська
об'єднана державна фінансова інспекція
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового рішення, яким позов КП «БТІ
Дергачівської районної ради»
задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що відповідач, який займав
посаду начальника КП «БТІ
Дергачівської районної ради» у період
з 14 травня 2011 року по 26 липня 2011 року,
порушив свої трудові обов'язки та
завдав підприємству шкоду у розмірі 40
108,78 грн., яка підлягає стягненню.

Сторони про день, час та місце розгляду
справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином, поважних
причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін, належно повідомлених
відповідачів про час та місце розгляду
справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, знаходить апеляційну скаргу
не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
відсутності належних доказів на
підтвердження злочинного характеру
діянь відповідача, що могло бути
підставою для матеріальної
відповідальності ОСОБА_2 за шкоду,
заподіяну підприємству.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ОСОБА_2 працював на посаді
начальника КП «Бюро технічної
інвентаризації Дергачівської районної
ради» з 14 травня 2011 року по 26 липня 2011
року (а.с.79).

В ході ревізії, проведеної Харківською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією, виявлені порушення
фінансово-господарської діяльності
посадових осіб підприємства, в тому
числі і директора підприємства ОСОБА_2
КП «Бюро технічної інвентаризації
Дергачівської районної ради», про що
складено Акт ревізії №810-10-141 від 25
березня 2013 року.

25 квітня 2013 року Харківською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією на
адресу КП «Бюро технічної
інвентаризації Дергачівської районної
ради» направлена вимога про усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з фінансових питань
(а.с.81-82).

Згідно ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про
працю України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до п.3 ст. 134 КЗпП України
повна матеріальна відповідальність
настає, якщо шкоду завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку . Для покладення
відповідальності за п. З ст. 134 КЗпП
України необхідно встановити не факт
притягнення працівника до
кримінальної відповідальності, а
наявності в його діях складу злочину.
Відповідальність працівника за п. З ст.
134 КЗпП України виникає за умови, що
злочинний характер його діянь , в тому
числі недбалість, зловживання владою
або службовою посадою, підтверджено у
встановленому порядку вироком суду.
Працівник, щодо якого припинено
провадження у справі через відсутність
складу чи події злочину, не може
відповідати у повному розмірі
заподіяної шкоди за цією підставою.

Згідно роз'яснень, що містять в п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 29 грудня 1992 року з
наступними змінами « Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» судам слід мати на
увазі, що до позовних заяв про
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної
діями працівника, які мають ознаки
діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП
України), повинні додаватись докази,
які підтверджують, що вчинення
працівником таких діянь встановлено у
порядку кримінального судочинства.
Матеріальна відповідальність у
повному розмірі шкоди покладається
і в тих випадках, коли шкода
заподіяна діями працівника, що мають
ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку, але він був
звільнений від кримінальної
відповідальності у зв'язку зі спливом
строку давності для притягнення до
кримінальної відповідальності, або з
інших підстав, передбачених законом
(пункти 3, 4, 8 статті 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10 КПК
.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Матеріали справи не містять даних про
притягнення відповідача до
відповідальності за дії останнього, що
зафіксовані актом ревізії, проведеної
Харківською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією, №810-10-141 від 25
березня 2013 року.

Оцінюючи встановлені у справі
обставини, на які сторони посилались,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд першої
інстанції виходив із недоведеності
заподіяння відповідачем шкоди
внаслідок дій , які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку, та підстав для покладення на
відповідача обов'язку відшкодувати
матеріальну шкоду у повному розмірі
згідно до п.3 ст. 134 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції - відхилити.

Заочне рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
07 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: