У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його
представника адвоката ОСОБА_3 та
перекладача ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Рівненського міського суду від 03
червня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В
И Л А :

17 грудня 2013 року ОСОБА_6 звернувся
в Рівненський міський суд з позовом до
ОСОБА_5, в якому просив стягнути з
останнього на його користь: 1470000 грн. -
заборгованість за договором позики;
205800 грн. - відсотки штрафу за
користування позикою; 147000 грн. - штраф
за несвоєчасне повернення позики; 1380330
грн. - штраф за несвоєчасну виплату
процентів, всього - 3203130 грн., а також
судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 25.04.2001 року між ним та
ОСОБА_5 був укладений договір позики на
умовах оплатного користування, згідно
якого він передав особисто відповідачу
грошові кошти в сумі 1470000 грн. строком
на два місяці, тобто до 25.06.2011 року.

Зазначав, що у вказані строки
відповідач позику йому не повернув та
відсотки за користування нею не
сплатив.

Із цих підстав просив позов
задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду
від 03 червня 2014 року позов ОСОБА_6
задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
1470000 грн. заборгованості за договором
позики, 205800 грн. відсотків штрафу за
користування

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1595/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Крижова О.Г.

Доповідач :
Григоренко М.П.

позикою, 147000 грн. штрафу за несвоєчасне
повернення позики, 1380330 грн. штрафу за
несвоєчасну виплату процентів, а
всього 3203130 грн., також стягнуто судові
витрати по справі в сумі 3658 грн.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_5 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що ніяких коштів він не
отримував у ОСОБА_6, договору позики з
ним не укладав та його не підписував.

Рішенням Рівненського міського суду
від 21.06.2013 року розписка від 25.04.2011 року
про отримання ОСОБА_5 у ОСОБА_6 позики в
сумі 1470000 грн. та договір позики на
умовах оплатного користування від
25.04.2011 року укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 визнані недійсними.

Рішенням Рівненського міського суду
від 23.12.2013 року, яке залишене без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 26.02.2014 року, в задоволенні
позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості та моральної шкоди
відмовлено.

Зазначає, що ОСОБА_6, подаючи повторно
позов про стягнення з нього коштів за
договором позики, який вже був
розглянутий судом, зумисне фактично
сховав оригінали документів від суду
через кримінальне провадження та
отримав висновок експертизи, який не
відповідає вимогам закону.

Суд першої інстанції безпідставно
залишив поза увагою те, що розписка про
отримання коштів по договору позики та
договір позики вже визнані рішенням
суду недійсними і що в задоволенні
позову позивачу з тих же самих підстав
вже було відмовлено.

Із цих підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

В ході апеляційного розгляду справи
ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та
просив її задовольнити.

ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 у
повному обсязі, суд першої інстанції
виходив із того, що в ході судового
розгляду було встановлено та доведено
належними доказами факт укладення
25.04.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
договору позики, відповідно до якого
останній отримав в позику 1470000 грн. до
25.06.2011 року і які не повернув у
встановлений строк.

Проте, оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, із закриттям провадження у
справі.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Рівненського міського суду
від 21.06.2013 року розписка від 25.04.2011 року
про отримання ОСОБА_5 у ОСОБА_6 позики в
сумі 1470000 грн. та договір позики на
умовах оплатного користування від
25.04.2011 року укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 визнані недійсними.

Рішенням Рівненського міського суду
від 23.12.2013 року, яке залишене без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 26.02.2014 року, в задоволенні
позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором позики від
25 квітня 2011 року, в сумі 1470000 грн. та
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

В ході апеляційного розгляду справи
представник позивача на запитання
суду дав відповідь про те, що 25 квітня
2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було
укладено лише один договір позики, який
був оформлений письмово у двох
екземплярах.

Матеріали справи свідчать про те, що на
даний час відбувається досудове
розслідування по кримінальному
провадженню №0005672 від 14 жовтня 2013
року за фактом підроблення
вищевказаного договору позики, в межах
якого неодноразово були проведені
судово-почеркознавчі експертизи,
висновки деяких були покладенні в
основу рішення Рівненського міського
суду від 21.06.2013 року про визнання
недійсним договору позики від 25 квітня
2011 року, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Той факт, що в ході вищевказаного
досудового розслідування були здобуті
нові докази та встановлені нові
обставини, зокрема, передання ОСОБА_6
органам досудового розслідування
іншого екземпляру договору позики і
встановлення висновком експертизи
справжності підпису відповідача на
цьому договорі, на розсуд колегії
суддів, не означає, що у позивача
з'явились підстави для звернення до
суду із новим позовом з того ж самого
приводу і з тих самих підстав, а дає
останньому лише підстави ставити
питання про перегляд раніше прийнятого
судового рішення за нововиявленими
обставинами за встановленою
процедурою.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
205 ЦПК України суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
набрало законної сили рішення суду,
постановлено з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

Частиною 1 статті 310 ЦПК України
передбачено, що рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі або
залишення заяви без розгляду з
підстав, визначених статтями 205 і 207
цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 310, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Рівненського міського суду від
03 червня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
грошових коштів за договором позики
від 25 квітня 2011 року закрити, на підстав
п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
1829 грн. в рахунок відшкодування судових
витрат, пов'язаних із сплатою судового
збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.