Ухвала

іменем україни

8 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В.,
Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
поділ земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що сторони є співвласниками будинку
АДРЕСА_1 у м. Києві. Рішенням
Шевченківського районного суду
м. Києва від 1 лютого 1991 року за ним
визнано право власності на 46/100
частин будинку, а за відповідачем
визнано право власності на 54/100
частин будинку. Рішенням Київської
міської ради від 21 жовтня 1999 року
йому та відповідачу передано у спільну
часткову власність земельну ділянку
для обслуговування жилого будинку та
господарських будівель. Посилаючись на
те, що відповідач не дозволяє робити
йому ремонтні роботи тієї частини
будинку, яка належить йому на праві
власності, чим порушує його права
власника, а також на те, що сторони не
можуть дійти згоди щодо користування
земельною ділянкою, просив суд
зобов'язати відповідача надати згоду у
письмовому вигляді на проведення ним
ремонтних робіт; у відповідності з
варіантом № 2 висновку експертизи
виділити в натурі та встановити
порядок користування земельною
ділянкою; зобов'язати відповідача
усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою шляхом її
звільнення від тимчасових споруд,
парканів, огорож.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
11 червня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Виділено в натурі
ОСОБА_4 земельну ділянку площею 31,6 кв. м
та земельну ділянку площею 115,5 кв. м.
Виділено в натурі ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 28,7 кв. м та земельну
ділянку площею 143,9 кв. м. Залишено в
загальному користуванні співвласників
земельну ділянку площею 196,7 кв. м та
земельну ділянку площею 6,6 кв. м.

Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В іншій частині позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 липня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3, поданою її представником -
ОСОБА_5, на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року.

У жовтні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 липня 2014 року, здана до
поштового відділення 30 вересня
2014 року, про що свідчить відбиток
поштового штемпеля на конверті.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема ст. 22 ЗК
України, ст.ст. 3, 15 ЦК України, заявником
надано:

- ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 20 червня 2007 року у справі за
позовом про визнання права власності
на земельну ділянку та поділ земельної
ділянки; за зустрічним позовом - про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 травня 2012 року
у справі за позовом про поновлення
порушеного права користування
земельною ділянкою, поновлення межі
землекористування суміжних ділянок;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2012 року
у справі за позовом про приведення
приміщення у попередній стан,
відшкодування майнової та моральної
шкоди;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 квітня 2014 року
у справі за позовом про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою; за позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво; за
позовом про усунення порушень у
землекористуванні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України, оскільки з наданих копій
судових рішень вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
позовних вимог, інших підстав позову,
інших фактичних обставин справи у
порівнянні з ухвалою, про перегляд якої
ставиться питання.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки,
за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 липня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В.
Попович В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін