АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Козленко Г.О.
Доповідач: Ратнікова В.М.
І М Е Н Е М У
02 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В.
при секретарі - Шалапуда Н.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 ОСОБА_10 на ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 липня 2014
року про задоволення подання головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
місті Києві Магди Світлани Григорівни
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа, -
Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 липня 2014 року задоволено
подання головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві Магди
Світлани Григорівни про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, без вилучення
паспортного документа, до виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 20.04.2012 року по цивільній
справі №2-547/11.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник ОСОБА_2 ОСОБА_10 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 16 липня 2014 року скасувати та
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні подання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду є незаконною,
необґрунтованою, постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
чинним законодавством України
встановлено право державного
виконавця на звернення до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
лише за умови доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань. Проте, матеріали
подання головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві Магди
Світлани Григорівни не містять жодного
доказу, який би свідчив про умисне
ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 20.04.2012 року. Крім того,
судом 1-ї інстанції розглянуто подання
без участі державного виконавця, що є
порушенням вимог ст.3771 ЦПК України.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 ОСОБА_10 підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представники ОСОБА_11  ОСОБА_12 та ОСОБА_9
проти доводів апеляційної скарги
заперечували, просили ухвалу
Солом'янського районного суду м. Києва
від 16 липня 2014 року залишити без змін.

Головний державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
місті Києві Магда Світлана Григорівна
в судове засідання не з'явилась, про
день та час слухання справи судом
повідомлена у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомила, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу в її
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осі, які беруть участь у
справі, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Печерського районного суду міста Києва
від 20.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_11 грошову компенсацію в
розмірі 7 810 690 грн.

На підставі вказаного рішення суду, 13
липня 2012 року Печерським районним
судом міста Києва було видано
виконавчий лист за №2-547/11.

20 липня 2012 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження (ВП №33493444) та
запропоновано боржнику самостійно
виконати рішення в семиденний строк з
моменту винесення даної постанови.

Цього ж дня, копію постанови про
відкриття виконавчого провадження
було направлено на адресу боржника
ОСОБА_2.

20 липня 2012 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві було
винесено постанову про накладення
арешту на все майно боржника ОСОБА_2 в
межах суми боргу в розмірі 7 810 690 грн. та
оголошено заборону на його відчуження
(ВП №33493444).

В процесі здійснення виконавчих дій на
грошові кошти боржника, що знаходяться
на розрахункових рахунках в Публічному
акціонерному товаристві
«Всеукраїнський акціонерний банк» та
Публічному акціонерному товаристві
«Приватбанк» було накладено арешт.

17 серпня 2012 року представник боржника
ОСОБА_2 ОСОБА_13 звернувся до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
місті Києві з заявою, в якій просив в
рахунок погашення заборгованості за
виконавчим листом №2-547/11 від 13.07.2012 року
звернути стягнення на частку ОСОБА_2 в
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«А.Т.Трейдінг», яка становить 15 621 000 грн.

22 квітня 2013 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві було
оформлено акт державного виконавця в
якому зазначено, що під час виходу
державного виконавця за адресою:
АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 за даною
адресою відсутній, майно на яке можливо
звернути стягнення не виявлено,
місцезнаходження божника не
встановлено.

30.05.2013 року та 01.06.2013 року виконавчою
службою було направлено запити,
відповідно, до адресного бюро ГУ МВС
України в м.Києві та Державної
реєстраційної служби України щодо
встановлення місця
проживання/перебування божника ОСОБА_2.

02 липня 2014 року головний державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві Магда
Світлана Григорівна звернулась до
Солом'янського районного суду м. Києва
з поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
без вилученням паспортного документу.

Своє подання мотивувала тим, що ОСОБА_2
рішення суду не виконано, він змінив
місце свого проживання, що є ухиленням
від погашення існуючої заборгованості.

Постановляючи ухвалу про задоволення
подання головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві Магди
СвітланиГригорівни про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа, суд 1-ї інстанції виходив з
того, що подання держаного виконавця
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства України, а надані до
подання документи свідчать про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації
прав людини кожна людина має право
вільно пересуватися й обирати собі
місце проживання в межах любої держави.
Кожна людина має право залишати
будь-яку країну, включаючи свою власну,
і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено
вичерпний перелік підстав для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон, зокрема,
коли громадянин України ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 р. №606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань. Поряд з цим, про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасно
з'являтися за викликом державного
виконавця; письмове повідомлення
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб тощо.

Вирішення судом питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України врегульовано статтею 377-1 ЦПК
України.

Так, відповідно до частини першої
статті 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належить
з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо
ухиляється від виконання зобов'язання
в повному обсязі або частково.

З матеріалів справи вбачається, що
звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець надав суду
виконавчий лист №2-547/11 від 13.07.2012 року;
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ВП №33493444); довідку про
доходи боржника за серпень-жовтень 2012
року; листи Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» та Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
про накладення арешту на грошові кошти
божника; заяву представника боржника
ОСОБА_2 ОСОБА_13 про звернення стягнення
на частку ОСОБА_2 в статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «А.Т.Трейдінг», яка
становить 15 621 000 грн., з метою погашення
заборгованості; акт державного
виконавця від 22.04.2013 року та запити до
адресного бюро ГУ МВС України в м.Києві
та Державної реєстраційної служби
України.

Будь-яких належних та допустимих
доказів, які б свідчили про ухилення
боржника від виконання зобов'язань, а
саме: не надання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
неявка за викликом державного
виконавця; неповідомлення державного
виконавця про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб тощо, державним виконавцем
суду не надано.

Проте, постановляючи ухвалу від 16 липня
2014 року, суд 1-ї інстанції вказаних
обставин справи та норм закону не
врахував, неповно з'ясував всі
обставини справи та прийшов до
необґрунтованого висновку про
задоволення подання головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
місті Києві Магди Світлани Григорівни
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа до виконання ним
у добровільному або примусовому
порядку рішення суду.

Крім того, апелянтом до матеріалів
апеляційної скарги надано платіжні
доручення за вересень 2013 року, жовтень
2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013
року, лютий 2014 року, березень 2014 року,
квітень 2014 року, травень 2014 року,
червень 2014 року, липень 2014 року, з яких
вбачається, що ОСОБА_2 сплачує борг на
виконання рішення Печерського
районного суду міста Києва від 20.04.2012
року шляхом відрахування із заробітної
плати щомісячних платежів. За період з
вересня 2013 року до серпня 2014 року
ОСОБА_2 перераховано 76838,68 гривень для
виплати компенсації ОСОБА_11.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 липня 2014
року про задоволення подання головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
місті Києві Магди СвітланиГригорівни
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа до виконання ним
у добровільному або примусовому
порядку рішення суду підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали про відмову в задоволенні
подання головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві Магди
Світлани Григорівни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну представника боржника
ОСОБА_2 ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного
суду м. Києва від 16 липня 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу
наступного змісту.

Відмовити головному державному
виконавцю Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві Магді
Світлані Григорівні в задоволенні
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без
вилученням паспортного документу.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: