Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:
головуючого судді Прінь І.П.,
при секретарі Бевз О.А.,
представника органу опіки та
піклування Аліпової І.А.,
прокурора Мельник М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_3,
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - орган
опіки та піклування виконкому
Бердянської міської ради Запорізької
області, про позбавлення батьківських
прав, стягнення аліментів,
У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
позбавлення батьківських прав на
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та про стягнення з
відповідачів аліментів у розмірі 300
грн. з кожного, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. В обґрунтування
позовних вимог зазначила, що вона є
бабусею ОСОБА_3 по лінії матері.
Відповідачі є батьками ОСОБА_3, у
зареєстрованому шлюбі вони не
перебували. Після народження дитини
батько визнав своє батьківство і за
його заявою був записаний батьком
дитини. Наприкінці жовтня 2007 року
ОСОБА_5 повернувся до Росії. З того часу
він донькою ніколи не цікавився, не
здійснював батьківських обов'язків,
матеріальної допомоги на утримання
дитини ніколи не надавав. ОСОБА_4,
покинула доньку на своїх батьків і у
вересні 2009 року виїхала на заробітки до
Росії. Іноді дзвонила, цікавилася
донькою. Останній раз приїжала до
дитини у липні 2012 року, а у вересні 2012
року поїхала з Бердянська знов у Росію.
Зі слів родичів, до яких вона останній
раз дзвонила, відповідачка повідомила
їх про те, що хоче влаштувати своє
життя, оскільки закохалася, додому
дзвонити не буде. З того часу усі
зв'язку з донькою обірвалися. Вона
жодного разу не телефонувала, не
приїжджала, місце її знаходження її
нікому не відомо. Ніякої участі у
вихованні доньки не брала, дитиною не
цікавилася, ніякої матеріальної
допомоги на утримання дитини не
надавала. По суті, з самого народження
дитина росте без батьківської турботи.
Відповідачі самоусунулися від
виконання своїх батьківських
обов'язків, не дбають про її фізичний та
духовний розвиток, про стан здоров'я
дитини, матеріально її не утримують.
. Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі просить їх задовольнити. Суду
додатково пояснила, що з вересня 2012
року ОСОБА_4 донькою не цікавиться
взагалі, жодного разу дитину не
провідала, навіть не дзвонила. Коли
постало питання оформлювати дитину до
першого класу, у них виникли проблеми,
оскільки заяву про зарахування дитини
до школи мають подавати батьки. Вони
намагалися через органи внутрішніх
справ знайти ОСОБА_4, проте безуспішно,
встановити її місце перебування не
вдалося. За допомогою служби у справах
дітей, ОСОБА_3 була зарахована до
першого класу. Дитина свого батька не
знає, матір пам'ятає. Дивлячись на інших
дітей вона теж хоче мати батьків, тому
татом називає дідуся, а її називає
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася. Про час і місце розгляду
справи повідомлена через засоби
масової інформації за останнім відомим
зареєстрованим місцем проживання.
Причини неявки суду не повідомила,
заперечень щодо позову не надала.
Відповідач ОСОБА_5 про час і місце
розгляду справи повідомлявся шляхом
направлення доручення компетентному
суду Російської Федерації про вручення
судових документів. Причини неявки
суду не повідомив, заперечень щодо
Суд, за згодою позивача, розглядає
справу за відсутності відповідачів в
Представник органу опіки та піклування
виконкому Бердянської міської ради
Аліпова І.А., позовні вимоги в частині
позбавлення батьківських прав ОСОБА_5
та стягнення з нього аліментів
підтримала, оскільки вважає, що є всі
правові підстави для позбавлення його
батьківських прав. Відповідач від
народження дитини не здійснював
батьківські обов'язки. Дитиною не
цікавився, матеріальної допомоги на її
утримання не надавав. Просить позов в
цій частині задовольнити. Позовні
вимоги в частині позбавлення
батьківських прав відповідача ОСОБА_4 і
стягнення з неї аліментів не підтримує,
оскільки органом опіки та піклуванні
не виявилося можливим встановити
причини ухилення матері від виконання
батьківських обов'язків. Вважають, що
ОСОБА_1 має звернутися до суду з заявою
про визнання ОСОБА_4 безвісно
Прокурор Мельник М.М. позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, в інтересах
дитини вважає доцільним позбавити
батьківських прав відповідачів та
стягнути з них аліменти на утримання
дитини. Вважає, що відповідачі як
батьки не відбулися. Фактично
самоусунулися від виконання своїх
батьківських обов'язків: вихованням
дитини тривалий час не займаються, не
піклуються про її духовний і фізичний
розвиток, не цікавляться її здоров'ям,
матеріально не забезпечують.
Відповідачі не піклуються про здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, через що виникли проблеми у
влаштуванні ОСОБА_3 до першого класу
загальноосвітньої школи. Таке
безвідповідальне ставлення батьків до
долі дитини свідчить про їх свідоме
ухилення від виконання своїх
батьківських обов'язків. Просить
позовні вимоги задовольнити в повному
Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що
він є чоловіком позивачки. у 2007 році
ОСОБА_4 народила доньку. Батька дитини
ОСОБА_5 з 2007 року жодного разу не бачили,
він ніколи не провідував доньку, навіть
не цікався дитиною, ніякої
матеріальної допомоги на її утримання
не надавав. ОСОБА_4 покинувши на них
свою доньку, поїхала в Росію у 2009 році.
Приїжджала влітку 2012 року, а восени
знов поїхала. Відтоді дитиною не
цікавилася, не дзвонила, не приїжджала,
матеріальної допомоги на її утримання
не надавала. Дитина їй ніколи не
потрібна була, вона не проявляла до
дитини ніяких материнських почуттів. В
минулому році, коли почали оформлювати
онуку до школи, виникли проблеми,
оскільки заява про зарахування дитини
до школи приймається тільки від імені
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що ОСОБА_4
народила ОСОБА_3 у 2007 році. Фактично, з
того часу, вихованням дівчинки
займаються баба та дід. Батька жодного
разу не бачив, він взагалі дитиною не
цікавився. Мати, як поїхала у 2009 році на
заробітки, з того часу дитиною вона не
опікується, не дзвонить, не провідує, не
цікавиться життям дитини. Ніякої
участі ні у вихованні, ні в утриманні
Свідок ОСОБА_10, рідний брат позивачки,
суду показав, що ОСОБА_4 з 1999 року почала
їздити на заробітки до Росії. У 2007 році
приїхала вагітна, народила доньку
ОСОБА_3. Згодом покинула доньку на
батьків і поїхала знов. Останній раз
приїжала до доньки влітку 2012 року. А у
вересні знов зібралася і поїхала. З
того часу дитиною вона не цікавилася
взагалі. Восени 2012 року ОСОБА_4
подзвонила його дружині, просила її
взяти якусь довідку, казала, що
виходить заміж, казала що хоче
влаштувати своє життя. Про дитину вона
навіть не спитала. Потім взагалі
припинила дзвонити і на їх дзвінки не
відповідала. Він особисто проводив з
відповідачкою бесіду з приводу
виховання і її відношення до доньки, на
що вона йому відповіла, що батьки
хотіли онуку, то хай її самі і
виховують. Батько дитини взагалі
ніякого інтересу до дитини не проявляв.
Жодного разу навіть не поцікавився
донькою. ОСОБА_3 знаходиться на повному
утриманні баби та діда, батьки ніякої
матеріальної допомоги не надають.
Свідок ОСОБА_11 суду показала, що
останній раз бачила ОСОБА_4 влітку 2012
року. Восени того ж року вона
подзвонила і попросила взяти їй
довідку, яка була необхідна їй для
одруження. Вона спитала у відповідачки,
чому та не дзвонить до доньки, не
привітала дитину з днем народження, не
надає матеріальну допомоги, на що та
відповіла, що їй треба влаштувати своє
життя, а дитиною нехай займаються
батьки. З того часу відповідачка на
зв'язок не виходить. Дитиною постійно
опікуються та утримують матеріально
тільки дід та баба. ОСОБА_3 називає їх
Вислухавши пояснення учасників
процесу, показання свідка, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов про позбавлення
батьківських прав відповідачів
підлягає задоволенню з наступних
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Відмова від права
на звернення до суду за захистом є
Цивільне судочинство здійснюється
судом на засадах диспозитивності.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.
Статтею 150 Сімейного кодексу України
визначено, що батьки зобов'язані
виховувати дитину в дусі поваги до прав
та свобод інших людей, любові до своєї
сім'ї та родини, свого народу, своєї
Батьківщини; зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток;
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя; зобов'язані поважати дитину;
передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
Відповідно до ст. 164 Сімейного
кодексу України батько, мати можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вони не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
суджені за вчинення умисного злочину
За статтею 165 СК України, право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, піклувальник,
особа, в сім'ї якої проживає дитина,
заклад охорони здоров'я, навчальний або
інший дитячий заклад, в якому вона
перебуває, орган опіки та піклування,
прокурор, а також сама дитина, яка
досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є батьками малолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
Відповідач ОСОБА_5 є громадянином
Росії. Як вбачається з протоколу
судового засідання Цимлянського
районного суду Ростовської області від
10.06.2014р. ( а.с.69,72), відповідач за місцем
реєстрації в м. Цимлянську Ростовської
області не проживає, за його
повідомленням проживає і працює в м.
Москві. З телефонограми ОСОБА_5 до
Цимлянського районного суду,
відповідач повідомив, що йому від
знайомих з України відомо про те, що є
позовна заява про позбавлення
батьківських прав, але з цим позовом
він не згодний, оскільки йому
доведеться сплачувати аліменти.
З часу народження дитини відповідач
ОСОБА_5 донькою не опікувався, не
цікавився її фізичним, духовним,
моральним розвитком, станом здоров'я,
ніякої участі у її вихованні та
утриманні не приймав. ОСОБА_3 фактично
свого батька не знає.
Матір дитини ОСОБА_4 покинула свою
дитину восени 2012 року на своїх батьків.
З того часу фактично самоусунулася від
виконання батьківських обов'язків:
дитиною не опікується, не цікавився її
фізичним, духовним, моральним
розвитком, станом здоров'я, ніякої
участі в утриманні доньки не приймає.
Весь цей час батьківські обов'язки
фактично виконують позивачка та її
чоловік ОСОБА_8, яких дитина вважає
Байдуже ставлення батьків до своєї
доньки ставить дитину у скрутне
становище, оскільки у відповідності до
чинного законодавства України для
вирішення багатьох питань правового
характеру стосовно дитини потрібна
участь батьків. Через невиконанням
батьками своїх батьківських обов'язків
виникли проблеми з зарахуванням дитини
до першого класу, оскільки таку заяву
мають подавати тільки батьки або
законний опікун дитини.
Судом встановлено, що відповідачі
фактично з народження дитини нею не
опікувалися. Вихованням дитини
фактично займалися баба та дід.
Орган опіки та піклування виконкому
Бердянської міської ради надав суду
два висновки, окремо щодо кожного з
відповідачів. Так, у висновку від
03.11.2014р. орган опіки та піклування
вважає доцільним позбавити
батьківських прав ОСОБА_5 на доньку
ОСОБА_3, оскільки батько фактично
самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків, родинні
зв'язки з донькою не підтримує,
фактично батько існує лише за
У висновку від 28.11.2014р. щодо відповідача
ОСОБА_4, орган опіки та піклування
вважає недоцільним позбавлення її
батьківських прав, оскільки неможливо
встановити причини ухилення матері від
виконання нею батьківських обов'язків.
Органом опіки та піклування було
рекомендовано позивачу звернутися до
суду з позовом про визнання безвісно
Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд
може не погодитися із висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини (ч. 6 ст.).
Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
У даному випадку суд не може погодитися
з висновком органу опіки та піклування
від 28.11.2014р. щодо відповідачки ОСОБА_4,
оскільки висновок не містить
переконливих обґрунтувань того, що в
разі непозбавлення відповідачки
батьківських прав в житті дитини
настане позитивний результату.
З показань свідків вбачається, що
відповідачка ОСОБА_4 свідомо не
виходить на зв'язок з донькою та своєю
матір'ю, бо влаштовує своє особисте
життя, переклавши на плечі батьків свої
обов'язки по вихованню доньки. Тобто,
фактично вона свідомо усунулася від
виконання батьківських обов'язків
відносно доньки. Таке байдуже
ставлення матері до дитини триває з 2009
Також суд зауважує на тому, що спосіб
захисту порушених, не визнаних або
оспорюваних прав чи інтересів позивач,
або особа, яка діє в інтересах іншої
особи, обирає на власний розсуд. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Позивачка, в інтересах малолітньої
особи, обрала саме такий спосіб захисту
прав малолітньої особи, і це - її право.
За таких обставин, суд вважає
доведеним, що відповідачка ОСОБА_4
свідомо ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків щодо доньки, а
тому є усі правові підстави для
позбавлення її батьківських прав.
Що стосується позовних вимог про
стягнення аліментів, то вони також
підлягають задоволенню з наступних
Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного
кодексу України особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.
Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України кошти на
утримання дитини (аліменти) можуть бути
присуджені за рішенням суду у частці
від доходу особи, зобов'язаної
утримувати дитину або у твердій
грошовій сумі. Обов'язок утримувати
дитину є рівною мірою обов'язком як
матері, так і батька, причому,
обов'язком особистим, індивідуальним, а
Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
Згідно з ч.1 ст. 184 СК України, аліменти
можуть бути присуджені судом у твердій
грошовій сумі якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає
зі своєю бабусею ОСОБА_1, яка фактично
опікується дитиною, здійснює за нею
догляд, забезпечує її матеріальні
потреби. Відповідачі ніякої
матеріальної допомоги на утримання
доньки не надають. Обоє є працездатними
Відповідно до вимог ст. 182 СК України,
суд при визначенні розміру аліментів
враховує - стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, інші
обставини, що мають істотне значення.
З урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин, інтересів
неповнолітньої дитини, виходячи із
принципів справедливості,
добросовісності і розумності,
закріплених у ст.7 Сімейного кодексу
України, суд, вважає за необхідне
стягнути аліменти на утримання дитини
на користь позивача ОСОБА_1, який
фактично опікується дитиною, у розмірі
30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісяця і до
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти
на утримання дитини присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову, тобто у даному випадку аліменти
необхідно стягнути з 10.09.2013 року.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з
відповідачів необхідно стягнути також
судовий збір (з позовних вимог
майнового характеру - 243,60 грн., позовних
вимог немайнового характеру - 121,80 грн.)
на користь державного бюджету у
розмірі 182,70 грн. з кожного (243,60+
121,80=365,40:2=182,70).

Керуючись ст.ст.3,11,10,11,15,60,169,208, 212-215,224-228
ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191
Сімейного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав
на малолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м. Бердянська Запорізької
області (номер облікової картки
платника податку - НОМЕР_1) і ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Вітебськ
Республіки Білорусь, на користь ОСОБА_1
(номер облікової картки платника
податку - НОМЕР_2) аліменти на утримання
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку, починаючи стягнення аліментів з
10.09.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м. Бердянська Запорізької
області (номер облікової картки
платника податку - НОМЕР_1) і ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Вітебськ
Республіки Білорусь на користь
державного бюджету судовий збір у
розмірі 182,70 грн. з кожного.

Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне
рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Бердянський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня при оголошенні рішення,-
протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя І.П. Прінь