Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/954/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Міхненко
Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання:Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом
Національного банку України до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення завданих
збитків

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 19 червня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Національний
банк України (далі - НБУ) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Просив стягнути з відповідачів по 10 224,53
грн. завданих збитків із кожного. В
обґрунтування позову зазначав, що 22
квітня 2013 року ОСОБА_3 за попередньою
змовою з ОСОБА_2 намагалися здійснити
крадіжку металевої рейки залізничної
колії очисних споруд Фабрики
банкнотного паперу НБУ довжиною 1,85 м,
однак при вчиненні злочину були
затримані. Внаслідок злочинних дій
відповідачів НБУ завдана шкода в
розмірі 20 449,06 грн., яка складається з
вартості металевої рейки та болтів - 978
грн., витрат на проведення експертизи
в розмірі 518 грн. та вартості
відновлювальних робіт по виконанню
ремонту під'їзної колії в розмірі 18
953,06 грн.

Рішенням Малинського районного
суду Житомирської області від 19 червня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 завдані
збитки в розмірі 18 953,06 грн. у
солідарному порядку. У задоволенні
решти вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Просить скасувати рішення в частині
задоволення позовної вимоги щодо
стягнення завданих збитків у розмірі 18
953,06 грн. і в частині стягнення судових
витрат та ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову в задоволенні цієї
вимоги. Вважає, що рішення суду першої
інстанції частково ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
судом не взято до уваги, що жоден із
письмових доказів по справі не
підтверджує факту проведення ремонту
чи факту, що ремонт у подальшому буде
проведено. Про неналежність, як доказу,
поданої виконавчої калькуляції
свідчать відсутність дати, підпису
відповідного фахівця в галузі
ремонтних робіт, крім того, із неї
взагалі не випливає, що витрати на
майбутні ремонтні роботи пов'язані
саме з ремонтом металевої рейки, яку
намагалися викрасти відповідачі.
Оскільки позивач звільняється від
сплати судового збору, то відсутня
будь-яка підстава для стягнення на його
користь судового збору з відповідачів.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Апеляційна скарга представником
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подана на рішення щодо
частини вирішених вимог, а саме, щодо
стягнення з ОСОБА_3 солідарно з іншою
особою на користь позивача вартості
відновлювальних робіт по виконанню
ремонту під'їзної колії в розмірі 18 953
грн. 06 коп. та судового збору у розмірі
121 грн. 80 коп. Суд апеляційної інстанції
відповідно до принципу
диспозитивності не робить висновків
щодо неоскарженої частини, тобто щодо
відмови у стягненні вартості
металевої рейки і болтів та витрат на
проведення експертизи.

Матеріалами справи доводиться та судом
встановлено, що вироком Малинського
районного суду Житомирської області
від 15 серпня 2013 року ОСОБА_3 визнаний
винним у тому, що 22 квітня 2013 року за
попередньою змовою з іншою особою
намагався викрасти частину металевої
рейки з під'їзної залізничної колії
очисних споруд фабрики банкнотного
паперу Національного банку України,
яка розташована в м.Малині
Житомирської області по вулиці
Чорновола,44 а.

За допомогою газорізальної системи
були відрізані металеві болти, якими
рейка кріпилася до шпал, та вирізалася
частина рейки.

Відповідно до частин 1,2 ст.22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусила зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим (ч.1 ст.1190 ЦК України).

Вина ОСОБА_3 у пошкодженні під'їзної
залізничної колії доведена вироком
суду.

Пошкоджена частина під'їзної
залізничної колії може бути відновлена
шляхом проведення ремонтних робіт, що
передбачає затрати для позивача.

Вартість відновлювальних робіт по
виконанню ремонту, пошкодженої з вини
ОСОБА_3 під'їзної колії,
підтверджується виконавчою
калькуляцією на суму 18 953 грн. 06 коп., яка
складена ВП «Коростенська дистанційна
колія» (а.с.15). Сторони не оспорюють
того, що суд першої інстанції
роз'яснював право заявити клопотання
про призначення експертизи. Однак,
такого клопотання заявлено не було.
Наявні ж у матеріалах справи докази не
спростовують виконавчу калькуляцію.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з ОСОБА_3,
солідарно з іншою особою, причетною до
вчинення злочину, на користь позивача
вартість відновлювальних робіт по
виконанню ремонту під'їзної колії у
сумі 18 953 грн. 06 коп.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що докази по справі не
підтверджують факту проведення
ремонту чи факту, що ремонт у
подальшому буде проведено суперечать
положенням ст.22 ЦК України, яка
передбачає можливість відшкодування
витрат, що будуть понесені у
майбутньому для відновлення
порушеного цивільного права.

Посилання у апеляційній скарзі на
неналежність, як доказу, наданої
позивачем виконавчої калькуляції не є
обґрунтованими, оскільки відповідачем
у спростування не надано інших
письмових доказів, у тому числі не
заявлено клопотання про призначення
відповідної експертизи, а посилання
лише на лист Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України «Про застосування типових форм
первинних облікових документів у
будівництві» від 09 березня 2010 року
№12/19-2-9-21-2368 без інших письмових доказів
щодо вартості ремонтних робіт
(висновок експертизи тощо) є
недостатнім для спростування
письмового доказу, наданого позивачем.
Клопотання про призначення експертизи
не заявлялося і у суді апеляційної
інстанції. Принцип диспозитивності
покладає на сторону обов'язок довести
обставини, на які вона посилається.
Позивач довів, що вартість ремонтних
робіт складає 18 953 грн. 06 коп., а
відповідач ОСОБА_3 та його представник
цього не спростували.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду першої
інстанції, оскільки завдана злочинними
діями майнова шкода, відповідно до
вимог ст.1166 ЦК України, підлягає
відшкодуванню у повному обсязі, а вирок
охоплює вартість майна, яке намагалися
викрасти. Та обставина, що злочин не був
доведений до кінця з причин, що не
залежали від засудженого, та майно не
було викрадено, не має правового
значення для стягнення вартості
відновлювального ремонту, оскільки
залізнична колія пошкоджена, її
необхідно ремонтувати, а для цього слід
провести ремонтні роботи.

Доводи відносно судового збору не є
суттєвими, оскільки позивач поніс
судові витрати і документально
підтвердив їх (а.с.1,22). Судом позов
задоволено частково та присуджено
позивачеві судові витрати пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
що відповідає положенням ст.88 ЦПК
України. У дохід держави судовий збір
сплачений позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції
повно встановив обставини справи,
висновки суду їм відповідають,
правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малинського районного
суду Житомирської області від 19 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: