АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/9024/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/1294/14 Доповідач - Ткач О.І.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Бахметова В. Х.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю сторін та їх представників
сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 25 вересня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за
участю третьої особи відділу опіки і
піклування Служби у справах дітей
Тернопільської міської ради про
визначення місця проживання дитини та
аналогічним зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, Органу опіки і піклування
Перемишлянської райдержадміністарції
Львівської області ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 25 вересня 2014
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю
третьої особи відділу опіки і
піклування Служби у справах дітей
Тернопільської міської ради про
визначення місця проживання дитини
задоволено:

- визначено місце проживання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із
матір'ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1;

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
за участю третіх осіб органу опіки і
піклування Тернопільської міської
ради, органу опіки і піклування
Перемишлянської райдержадміністрації
Львівської області про визначення
місця проживання дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком в АДРЕСА_2
- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_3,
задовольнивши його зустрічний позов
про визначення місця проживання дитини
із ним в м. Перемишляни Львівської
області, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неналежну оцінку
доказів, які мають значення для справи.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційних скарг та межах
позовних вимог, заслухавши сторони та
їх предстаників, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

В травні 2013 року ОСОБА_3
звернулась із позовом до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини із
нею, посилаючись на те, що сторони не
дійшли згоди щодо місця проживання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
із аналогічним зустрічним позовом ,
посилаючись на те, що він має
стабільний заробіток і проживає із
своєю матір'ю, яка має змогу допомогти
йому у вихованні доньки.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 щодо проживання дитини із
матір'ю та відмовляючи у зустрічному
позові, суд першої інстанції виходив із
малолітнього віку дитини та
відсутності виняткових обставин
розлучення дитини із матір'ю.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони у справі
перебували в шлюбі, від якого
народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

На даний час шлюб між ними є
розірваним і малолітня донька ОСОБА_4,
проживає із своєю матір'ю в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 161 СК України,
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватись
судом. При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 150, 155 Сімейного
кодексу України, здійснюючи свої права
та виконуючи обов'язки, батьки повинні
передусім дбати про інтереси дитини,
батьківські права не можуть
здійснюватись усупереч інтересам
дитини.

Згідно п. 1 ст. 9 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року
держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Пунктом 6 Декларації прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, проголошено, що
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виняткові обставини,
бути розлучена із своєю матір'ю.

Судом першої інстанції
встановлено, що матеріально-побутові
умови в обох сторін є належними.
Сторони є співвласниками квартир:
ОСОБА_3 - в м. Тернополі, а ОСОБА_2 - у м.
Перемишляни, обоє є працевлаштованими
та добре характеризуються.

Виняткові обставини, які б давали
можливість розлучити дочку з матір'ю,
апелянтом не доведено.

Таким чином, суд першої інстанції
вірно застосував норми процесуального
та матеріального права, висновки суду
про встановлені обставини й правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності та підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні, тому рішення суду є
законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 25 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач