Справа №442/5046/13-ц
Провадження №2/442/105/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року

Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області

у складі головуючої-судді :
Гарасимків Л.І.

при секретарі : Петрів В.М.

позивача: ОСОБА_2

третьої особи : ОСОБА_3

представника третьої особи :
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Грушівської сільської Ради за участю
третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове
майно по спадкуванню за законом та
позов третьої особи ОСОБА_3 до
Грушівської сільської Ради
Дрогобицького району Львівської
області про визнання права власності
на спадкове майно.

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в
Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області із позовом до
Грушівської сільської Ради за участю
третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове
майно по спадкуванню за законом після
смерті батька ОСОБА_8 , який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема: житловий будинок
АДРЕСА_1

У підтвердження заявлених
вимог посилається на те, що є дочкою
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та який
постійно проживав в АДРЕСА_1. Вказаний
будинок належав її діду ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та будинок
відносився до категорії колгоспний
двір , головою якого був дідо та членом
двору була його дружина ( бабця) . Після
їх смерті відкрилась спадщина , і цю
спадщину прийняв їх син , а її батько
ОСОБА_8, як останній член колгоспного
двору. Так як батько ОСОБА_8 помер , то
після його смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 І
вона як спадкоємець першої черги , в
порядку спадкової трансмісії має право
на спадкове майно . Інші спадкоємці
треті особи відмовились від належної
їм частки на її користь, відтак просить
визнати за нею права власності на
спадкове майно по спадкуванню за
законом після смерті батька ОСОБА_8 ,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема:
житловий будинок АДРЕСА_1

Третя особа ОСОБА_3 звернувся
до Дрогобицького міськрайонного суду
із позовом до Грушівської сільської
Ради Дрогобицького району Львівської
області про визнання права власності
на спадкове майно після смерті його
матері ОСОБА_10 , яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5.

У підтвердження своїх вимог
посилається на те, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належав його батьку ОСОБА_9,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті
батька спадщину прийняла його дружина ,
а його мати ОСОБА_10, яка проживала разом
із спадкодавцем до дня смерті та яка
фактично вступила у управління майном ,
так як продовжувала проживати там.
Однак спадщину у нотаріуса не
оформила. Так як мати хворіла , була
жінкою похилого віку, потребувала
стороннього догляду , він забрав
проживати її до себе. Однак доглядав за
будинком , сплачував комунальні
послуги , обробляв присадибну ділянку ,
так як у будинку ніхто не проживав.
Брат хоч і був зареєстрованим , однак
там не проживав. Він проживав зі своєю
сім»єю, які жодного разу не були в
будинку де проживала мати. Мати
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла , і після її смерті
відкрилася спадщина на вище вказаний
житловий будинок. Так як його брат
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відтак він є
єдиним спадкоємцем після смерті
матері , тому просить визнати за ним
право власності на спадкове майно по
спадкуванню за законом після смерті
матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5
, зокрема: житловий будинок АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник Грушівської
сільської Ради Дрогобицького району
Львівської області в судове засідання
не з»явився, надіславши на адресу суду
заяву в якій просить слухати справу за
їх відсутності.

Треті особи, без самостійних
вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове
засідання не з»явилися, хоч належним
чином були повідомлені про день та час
слухання справи. Причини неявки суд
не повідомили.

Третя особа із самостійними
вимогами пецюх Д.С. у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник третьої особи із
самостійними вимогами , ОСОБА_4 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві та крім того
суду пояснила, що батько позивачки
ОСОБА_8 не був членом колгоспного двору
, так як на час винесення рішення
виконавчого комітету Грушівської
сільської Ради 29.01.2010 року № 8 « Про
оформлення права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1.» де виконком вирішив
оформити право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 загальною площею
45.1кв.м. житловою площею 13.4 кв.м. на
членів сім»ї , які станом на 01.07.1990 року
проживали в колгоспному дворі в рівних
частинах: ОСОБА_9 -голова двору -помер
ІНФОРМАЦІЯ_4. та ОСОБА_10 - дружина -
померла ІНФОРМАЦІЯ_5. , він
зареєстрованим не був, тобто він
втратив своє право члена колгоспного
двору. А тому спадщина на вказаний
житловий будинок спадкується на
загальних підставах. Так як брат
позивача хоч і був зареєстрованим у
житловому будинку , однак там не
проживав. Він проживав зі своєю сім»єю,
які жодного разу не були в будинку де
проживала мати. Крім того мати померла
у дома позивача ОСОБА_3 , який займався
її похоронами, а місце відкриття
спадщини є останнє місце проживання
спадкодавця. Так як мати ІНФОРМАЦІЯ_5
померла , і після її смерті відкрилася
спадщина на вище вказаний житловий
будинок, її син ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, відтак позивач ОСОБА_3 є
єдиним спадкоємцем після смерті
матері , тому просить визнати за ним
право власності на спадкове майно по
спадкуванню за законом після смерті
матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5
, зокрема: житловий будинок АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, свідків та дослідивши письмові
докази по справі, вважає, що заявлені
вимоги позивачки ОСОБА_2 задоволенню
не підлягають, а позов третьої особи
ОСОБА_3 слід задоволити , виходячи з
таких підстав :

Відповідно до частини першої статті 120
ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на
час виникнення правовідносин) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК
УРСР ( у редакції, що була чинною на час
виникнення правовідносин) розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що
викладені в пункті 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня
1995 року № 20 "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності", спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права
на частку в його майні. Такими, що
втратили це право, вважаються
працездатні члени двору, які не менше
трьох років підряд до цієї дати не
брали участі своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору
(в цей строк не включається час
перебування на дійсній строковій
військовій службі, навчання в
учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.
Частку працездатного члена двору
може бути зменшено або відмовлено у
її виділенні при недовгочасному його
перебуванні у складі двору або
незначній участі працею чи коштами в
господарстві двору. Особам, які вибули
з членів двору, але не втратили права
на частку в його майні, вона
визначається виходячи з того майна
двору, яке було на час їх вибуття і яке
збереглося.

Порядок ведення погосподарського
обліку в сільських радах визначався
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів (далі -
Вказівки), затвердженими постановою
Державного комітету статистики СРСР
(далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985
року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,
затвердженими постановою Держкомстату
СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками
суспільна група господарства
визначалась залежно від роду занять
голови господарства (сім'ї). Особи, які
працюють у колгоспі, але не є членами
колгоспу, відносяться до суспільної
групи робітників або службовців
залежно від займаної посади.

Судом встановлено, що спірний
житловий будинок АДРЕСА_1, відносився
до суспільної групи господарств -
колгоспний двір, про це свідчать
свідоцтво про право власності на цей
будинок від 12.09.1989 року.

Однак рішенням виконавчого
комітету Грушівської сільської Ради
29.01.2010 року № 8 « Про оформлення права
власності на житловий будинок
АДРЕСА_1.» виконком вирішив оформити
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 загальною площею 45.1кв.м.
житловою площею 13.4 кв.м. на членів сім»ї
, які станом на 01.07.1990 року проживали в
колгоспному дворі в рівних частинах:
ОСОБА_9 -голова двору -помер
ІНФОРМАЦІЯ_4. та ОСОБА_10 - дружина -
померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1 від 01.11.1997року, вбачається,
що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_2 від 05.12.2003 року,
вбачається, що ОСОБА_10 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після їх смерті залишилося
спадкове майно: житловий будинок
АДРЕСА_1 загальною площею 45.1кв.м.
житловою площею 13.4 кв.м.

Порядок спадкування в
колгоспному дворі визначався ст.563 ЦК
України в редакції Закону 1963 року, яка
була виключена з Кодексу Законом від
16.12.1993 року №3718-ХІІ. Цією статтею був
встановлений такий порядок: у випадку
смерті члена колгоспного двору
спадкування в майні двору не
відкривалося; спадкувалося лише
особисте майно членів колгоспного
двору; якщо після смерті члена
колгоспного двору інших членів двору
не залишалося, то майно двору
спадкувалося на загальних засадах,
визначених розділом 7 Цивільного
Кодексу.

Тобто, в разі смерті члена
колгоспного двору після 30.06.1990 року
спадщина на відповідну частку майна
колгоспного двору (майна, що
збереглося) відкривається після смерті
кожного з його колишніх членів.

За таких обставин посилання
позивачки ОСОБА_2, яка є дочкою
померлого ОСОБА_8,. на положення
ст.563 ЦК України в редакції Закону 1963
року, як на підстави визнання за нею
права на все майно колгоспного двору у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 є
безпідставними , так як її батько
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
втратив це право, так як на час
винесення рішення виконавчого
комітету Грушівської сільської Ради
29.01.2010 року № 8 « Про оформлення права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
станом 01.07.1990 року не був
зареєстрованим у вказаному будинку ,
не був членом колгоспного двору, тобто
не брав участі своєю працею і
коштами у веденні спільного
господарства двору.

На підставі наведеного
вбачається, що останній членом
колгоспного двору житлового будинку
АДРЕСА_1 була ОСОБА_10- дружина , яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5, відтак майно
двору спадкується на загальних
засадах, визначених розділом 7
Цивільного Кодексу.

Згідно листа за №24-753/0/4-13 від
16.05.2013р. Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, слід зазначити той
факт, що на час відкриття спадщини в
період чинності ЦК УРСР його нормами
було передбачено певні дії, які
свідчили про прийняття спадщини, у
тому числі прийняття спадщини шляхом
вступу у володіння та управління
спадковим майном (фактичне прийняття
спадщини). Отже, норми п.5 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК, згідно з
якими цей ЦК застосовується також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким з спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом, з чого
випливає, що правила книги шостої ЦК
може бути застосовано лише до
спадщини, яка відкрилася після 1 липня
2003р. і не була прийнята ніким зі
спадкоємців, право на спадкування яких
виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК
УРСР (1963р.)

Аналізуючи викладене, слід
врахувати той факт, що у справах про
спадкування права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за законом чи за заповітом, існують
механізми реалізації прав позивача,
зокрема звернення до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, встановлення факту
прийняття спадщини, продовження
строку прийняття спадщини,
встановлення факту постійного
проживання спадкоємця разом із
спадкодавцем, тощо.

А відтак, оскільки спадщина
відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004
року , застосуванню підлягають норми
законодавства, чинного на час
відкриття спадшини, зокрема ЦК УРСР.

Третя особа із самостійними
вимогами ОСОБА_3 постійно проживав з
мамою ОСОБА_10 (до дня її смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_5.) цей факт підтвердив в
судовому засіданні і свідок ОСОБА_11 ,
який є сусідом покійної ОСОБА_10, та який
суду пояснив, що у будинку АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_9, ніхто не проживав,
його дружина ОСОБА_10 проживала у сина
ОСОБА_3. Другого сина ОСОБА_8 він знає,
він є його однокласник, однак той
женився та переїхав проживати до своєї
сім»єї . А маму доглядав ОСОБА_3. У нього
вона проживала там і померла. Він
займався її похоронами. Цього факту і
не заперечила сама позивачка ОСОБА_2, що
дійсно її батько був тільки
зареєстрованим у будинку, а проживав зі
сім»єю, однак приходив теж допомагав
доглядати будинок, а бабця проживала
у рідного брата батька ОСОБА_3, а відтак
є всі підстави про визнання саме
ОСОБА_3 право власності на спірний
житловий будинок.

Наведене свідчить про те, що
третя особа із самостійними вимогами
ОСОБА_3 у відповідності з ст.ст. 521-531, 549
ЦК УРСР (1963р.), він вчинив дії, які
свідчать про прийняття ним спадщини у
встановлений зазначеною статтею
строк.

Потенційний спадкоємець, який на
час відкриття спадщини постійно не
проживав разом із спадкодавцем: не є
малолітньою, неповнолітньою,
недієздатною особою, а також особою
цивільна дієздатність, якої обмежена, -
втрачає право на прийняття спадщини,
якщо протягом строку, встановленого ст.
549 ЦК Української РСР в редакції 1963
року , який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин, він
не подав до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини, а тому оскільки в
судовому засіданні було встановлено ,
що батько позивачки ОСОБА_8 , хоч і у був
зареєстрованим у спірному будинку,
однак фактично спадщину не прийняв так
як там не проживав та не проживав і на
день смерті спадкодавця, ОСОБА_10, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто не вступив
в управління або володіння спадковим
майном, не звернувся до нотаріальної
контори із заявою про оформлення права
власності на спадщину та не здійснив
дій, що свідчать про прийняття ним
спадщини, не звернувся з позовом про
продовження строку для прийняття
спадщини, тощо, а тому суд вважає, що
батько позивачки, ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 втратив своє право на
частку в спадщині, а відтак і відсутні
підстави за визнанням права
власності в порядку спадкової
трансмісії на спадкове майно по
спадкуванню за законом за ОСОБА_2, після
смерті батька ОСОБА_8 , який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема: житловий будинок
АДРЕСА_1

Аналізуючи всі зібрані по справі
докази і оцінюючи їх в сукупності, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
ОСОБА_2 є необґрунтованими, відтак в їх
задоволенні слід відмовити. А позовні
вимоги третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_3 є обгрунтованими, а
тому є всі підстави для визнання саме
за ним права власності в порядку
спадкування за законом.

Керуючись ст.ст 10, 60, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 120, 123, 529-531 , 549 ЦК ( в
редакції 1963 року) суд,

Вирішив :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Грушівської сільської Ради
за участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання права власності на
спадкове майно по спадкуванню за
законом, відмовити.

Позов третьої особи ОСОБА_3 до
Грушівської сільської Ради
Дрогобицького району Львівської
області про визнання права власності
на спадкове майно, задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1..

Рішення може бути оскаржено в
судову палату по цивільних справах
Львівського апеляційного суду через
Дрогобицький міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду .

Головуюча - суддя : ______________________