Єдиний унікальний номер: 378/971/14-ц
Провадження № 2/378/299/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді: Марущак
Н. М.

за участю секретаря:
Карабань З. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ставище
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Гостромогильської
сільської ради про визнання права на
спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася
ОСОБА_1, посилаючись на те, що згідно
свідоцтва про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, виданого 14
вересня 1990 року виконкомом
Гостромогильської сільської ради на
підставі рішення №67 від 12 квітня 1990
року виконавчого комітету
Ставищенської районної ради народних
депутатів, право власності на вказаний
будинок було зареєстроване
Білоцерківським МБТІ за колгоспним
двором, головою якого був ОСОБА_3.
Відповідно до погосподарських книг
Гостомогильської сільської ради за
1986-1990, 1991-1995 роки членами колгоспного
двору були: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які набули
станом на 15 квітня 1991 року у
відповідності до статей 120, 123 ЦК УРСР ,
Закону України "Про власність" право
власності на будинок як на майно
колгоспного двору в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її (позивачки) дід
ОСОБА_3. Спадкоємцями за законом
померлого були: дружина - ОСОБА_4, яка
прийняла спадщину фактично вступивши
у володіння та управління спадковим
майном та син - її (позивачки) батько -
ОСОБА_5, який у володіння та управління
спадковим майном не вступав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її баба ОСОБА_4.
Спадкоємицею за заповітом, яка
спадщину прийняла є вона (позивачка).

Проте оформити своє право власності в
порядку спадкування вона позбавлена
можливості через втрату
правовстановлюючого документу (про що
зроблене відповідне оголошення в
газеті «Сільські обрії») та відмову
Гостромогильської сільської ради та
державного реєстратора реєстраційної
служби Ставищенського районного
управління юстиції видати його
дублікат.

Будинок загальною площею 51,4 кв. метри,
житловою площею 12,4 кв. метри. Земельна
ділянка приватизована.

Відсутність у неї документа, що
посвідчує право та відмова видати його
дублікат позбавляє її можливості
оформити свої спадкові права за
заповітом на вказаний житловий
будинок.

Позивачка просить визнати за нею право
на спадщину за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 баби ОСОБА_4, на
вищевказаний житловий будинок.

В судове засідання позивачка та її
представник не з'явилися, представник
позивачки ОСОБА_6 подав до суду заяву з
зазначенням, що позовні вимоги
підтримує та просить справу розглядати
у його відсутність.

Представник відповідача
Гостромогильської сільської ради в
судове засідання не прибув, до суду
сільська рада подала заяву про
визнання позовних вимог та слухання
справи у відсутність представника
сільської ради.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши заяву відповідача
Гостромогильської сільської ради про
визнання позову, та перевіривши
письмові докази, вважає, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до записів погосподарських
книг Гостомогильської сільської ради
Ставищенського району Київської
області за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий
будинок АДРЕСА_1, 1928 року побудови,
загальною площею 51,4 кв. метри житловою
площею 12,4 кв. метри відносився до майна
колгоспного двору; на час припинення
колгоспного двору 15 квітня 1991 року в
ньому проживали та не втратили права на
його майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 15-17).
Інвентаризаційна вартість будинку
становить 27234 грн. (а. с. 20). Земельна
ділянка приватизована на ім'я ОСОБА_4
(а. с. 12).

Відповідно до довідки КП КОР «Південне
БТІ» згідно свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
виданого 14 вересня 1990 року виконкомом
Гостромогильської сільської ради
Ставищенського району Київської
області на підставі рішення № 67 від 12
квітня 1990 року виконавчого комітету
Ставищенської районної ради народних
депутатів, право власності на
вищевказаний житловий будинок було
зареєстроване Білоцерківським МБТІ за
колгоспним двором, головою якого був
ОСОБА_3 в книзі № 1, реєстровий номер 192.
(а. с. 8). Оригінал вищевказаного
свідоцтва про право власності на
будинок був втрачений, про що зроблене
відповідне оголошення в газеті
«Сільські обрії».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Гостра Могила
Ставищенського району Київської
області помер ОСОБА_3 помер (а. с. 11).
Спадщину після його смерті за законом
прийняла його дружина - ОСОБА_4 шляхом
фактичного вступу у володіння та
управління спадковим майном протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини
відповідно до ст. ст. 524, 534, 548, 549 ч. 1 п. 1
ЦК УРСР (1963 р.) (а. с. 16- 17). ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_4, після смерті якої
спадщину за законом прийняла -ОСОБА_1
відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1261, 1269, 1270 ЦК
України, подавши в 6-тимісячний термін
заяву про прийняття спадщини

Гостромогильська сільська рада
відмовила позивачці у видачі дублікату
втраченого свідоцтва про право
власності на вищевказаний будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку в його майні.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України
спадщина належить спадкоємцю
незалежно від часу її прийняття з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України цей
кодекс застосовується до цивільних
правовідносин, що виникли після
набрання ним чинності, тобто після 1
січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, а
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість і
підстави відмови в ній установлюються
законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України
„Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон № 1952-IV) право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності. За
змістом наведених норм права потреба в
такому способі захисту виникає тоді,
коли наявність суб'єктивного права
власника не підтверджена відповідними
доказами (документами), підлягає
сумніву, не визнається іншими особами
або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за життя набули право власності
на вищевказаний житловий будинок, як
члени колгоспного двору відповідно до
ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), кожен на ?
його частину. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 ОСОБА_4 набула також право на
спадщину за законом на ? частину
вказаного будинку, а після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 останньої спадщину за
заповітом на вказаний житловий будинок
набула позивачка ОСОБА_1, і оскільки
відповідачем - Гостромогильською
сільською радою позов визнається, то
він підлягає задоволенню.

Оскільки Гостромогильска сільська
рада до пред'явлення позову про
визнання права на спадщину на житловий
будинок і в судовому засіданні не
оспорювала цього права, відповідно до
змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може
бути покладений обов'язок по
відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 534, 548, 549 ч. 1 п. 1
ЦК УРСР (1963 р.). ст. ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 1, 1261,
1269, 1270 Цивільного Кодексу України, ст. 1,
ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174,
209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на житловий
будинок АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 кв.
метри житловою площею 12,4 кв. метри
вартістю 27234 (двадцять сім тисяч двісті
тридцять чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Н. М. Марущак