Справа № 202/1147/14-ц
Провадження № 2/202/5553/2014
17 листопада 2014 року
Індустріальний районний суд м.
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві - Гармаш К.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
У листопаді 2014 року позивач звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.
Обґрунтувавши свої позовні вимоги,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на
його користь грошову суму в розмірі 23
000,00 грн. та судові витрати.
У свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
про визнання права власності. Просив
суд визнати за ним право власності на
об'єкт нерухомого майна - нежитлове
приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1
загальною площею 13,75 кв.м.
В судове засідання позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 не з'явився,
про час і місце його проведення
повідомлявся належним чином, причину
неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
з'явився, первісний позов не визнав в
повному обсязі, просив суд відмовити в
його задоволенні, зустрічні позовні
вимоги підтримав, просив суд їх
Зі згоди позивача за зустрічним
позовом, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
Вислухавши пояснення позивача за
зустрічним позовом, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що
первісний позов задоволенню не
підлягає, а зустрічні позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
В судовому засіданні встановлено, що
12.03.2014 року між ОСОБА_1, з однієї сторони
та ОСОБА_2 було укладено договір оренди
приміщення № 12, відповідно до умов
якого перший надав в тимчасове платне
користування нежитлове приміщення, що
розташовано по АДРЕСА_1
Вартість орендованого приміщення
склала 300 000,00 грн., зазначена сума була
одноразово сплачена ОСОБА_2 на користь
В зв'язку з тим, що вказане приміщення
потребувало поліпшення та ремонту
виникла необхідність проведення
такого ремонту та технічного
переоснащення приміщення.
12.03.2014 року між ОСОБА_2 з однієї сторони
та ОСОБА_1 було укладено договір на
ремонт приміщення № 7, згідно умов
якого позивач взяв на себе зобов'язання
провести ремонт та технічне
переоснащення об'єкту (нежитлового
приміщення), а відповідач взяв на себе
зобов'язання прийняти виконані роботи
та сплатити суму по договору № 7 від
Умовами договору № 7 передбачено, що
ОСОБА_1 зобов'язався зробити ремонт та
технічне переоснащення об'єкту в
місячний строк з моменту підписання
Договору № 7 від 12.03.2014 року, але він
порушив п.2.1 вказаного вище Договору,
тому як ремонт та технічне
переоснащення було закінчено тільки в
середині жовтня 2014 року.
Таким чином, ОСОБА_2, сплативши вартість
оренди, не користувався приміщенням.
Відповідно до п.8.2. договору оренди
приміщення від 12.03.2014 року в разі
порушення орендодавцем умов даного
договору ОСОБА_2 залишив за собою право
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на
приміщення, що орендується.
Згідно ст. 11 договору оренди приміщення
- орендодавець взяв на себе
зобов'язання зробити ремонт за власний
рахунок впродовж місяця, але дані умови
ОСОБА_1 не виконав, порушивши строки та
вимагаючи сплати вартості ремонту, що
не передбачено договором оренди від
Станом на 05.11.2014 року ОСОБА_1
відмовляється зарахувати строк,
впродовж якого він здійснював ремонт
та технічне переоснащення, в загальний
строк оренди, що істотно порушує права
Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботи,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
У той же час, ст. 615 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання однією стороною
друга сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом.
Згідно ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядженням своїм
майном. Згідно ст.319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
На підставі викладеного й у силу ст.ст.
16, 392, 1216, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 212, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості -
відмовити в повному обсязі.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності -
Визнати право власності на об?єкт
нерухомого майна - нежитлове
приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1
загальною площею 13,75 кв.м за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.П. Мороз