У х в а л а

іменем україни

01 жовтня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.,суддів:Попович О.В.,Савченко В.О.,
Ступак О.В.,Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Харківська
міська рада, Сьома Харківська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи:
Харківська міська рада, Сьома
Харківська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту, що має
юридичне значення та визнання права
власності.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що після смерті
ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4,
відкрилася спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за
законом були ОСОБА_8 - дружина
померлого, а також його діти - ОСОБА_9 та
ОСОБА_12. Дружина і донька були
зареєстровані на час смерті в цьому
житловому будинку. ОСОБА_12, не був там
зареєстрованим, однак постійно
проживав на час смерті батька і після
того.

Після смерті ОСОБА_12, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкоємцями за законом
першої черги є його мати - ОСОБА_8, а
також вони - дружина та син.

Посилаючись на вказані обставини, з
урахуванням уточнень, позивачі просили
встановити факт проживання ОСОБА_12 в
будинку АДРЕСА_1 з 1987 року по день його
смерті, встановити факт постійного
проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з
ОСОБА_12 в цьому будинку, визнати за
ОСОБА_12 право власності на 1/4 частину
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати
за кожним із них по 1/12 частині житла в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5,
внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину, а також визнати ОСОБА_9 такою,
що не прийняла спадщину після смерті
батька ОСОБА_13 і скасувати свідоцтво
про право на спадщину, видане Сьомою
Харківської державною нотаріальною
конторою 03 серпня 2012 року за реєстровим
№ 3-472 на ім'я ОСОБА_8

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 02 червня 2014 року у
позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 29 липня 2014 року
змінено рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 02 червня
2014 року. Позов задоволено частково.

Встановлено факт прийнятті спадщини
ОСОБА_12, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5, після
смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з
ОСОБА_12, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5, в
будинку АДРЕСА_1 з 1988 року.

Визнати за ОСОБА_12, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/6
частину житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/12
частину, за ОСОБА_7 право власності на
1/12 частину будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Свідоцтва про право на спадщину, видані
Сьомою Харківською державною
нотаріальною конторою 03 серпня 2012 року
за реєстровим № 3-472 та реєстровим
№ 3-474 визнано частково недійсними,
зазначивши частку житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_8 -
1/6, частку ОСОБА_9 - 1/6.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду Харківської області
від 29 липня 2014 року і залишення в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Судами встановлено, що спірним є
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету
Комінтернівської районної ради
депутатів трудящих м. Харкова від 30
січня 1957 року № 15-8 земельна ділянка
площею 539 кв.м по АДРЕСА_1 виділялася в
безтермінове користування для
індивідуального будинку ОСОБА_11

На підставі цього рішення Сьомою
Харківською державною нотаріальною
конторою 15 березня 1957 року за
реєстровим № 3628 нотаріально
посвідчено Договір про надання ОСОБА_11
в безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності, з числом
кімнат від однієї до п'яти включно.

Акт приймання житлового будинку літ.
«А» за надвірними будівлями за цією
адресою затверджено рішенням
Виконавчого комітету Комінтернівської
районної ради народних депутатів від 03
березня 1987 року № 69-3 на ім'я ОСОБА_11

Право власності ОСОБА_11 зареєстровано
комунальним підприємством «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
02 червня 1987 року за реєстровим № 54626.

Матеріали справи свідчать, що після
смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4,
відкрилась спадщини на 1/2 частину
даного домоволодіння.

Спадкоємцями першої черги за законом є
дружина ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_6, його діти - ОСОБА_9 та
ОСОБА_12, померлий ІНФОРМАЦІЯ_5.

Дружина і донька були зареєстровані на
час смерті ОСОБА_11 в житловому будинку
АДРЕСА_1. ОСОБА_12 зареєстрованим на час
смерті батька в цьому житлі не був.

З 13 лютого 1987 року ОСОБА_12 перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який
зареєстровано Дзержинським відділом
РАГС, актовий запис № 185.

У шлюбі народився син - ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідок Вуличних комітетів № 12
від 24 травня 2012 року та № 3 від 20 березня
2004 року, а також акту, складеного 11
липня 2014 року сусідами позивачів
ОСОБА_12 був зареєстрований в АДРЕСА_2,
але не проживав там. Разом з дружиною та
сином (позивачами у справі) він
проживав в АДРЕСА_1.

За правилами статті 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як збоку
батька, так і з боку матері (статті 1261,
1262 ЦК України).

Відповідно до частини З статті 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
спадщини після смерті батька ОСОБА_12 на
протязі 6 місяців не прийняв, а тому
позовні вимоги в частині встановлення
факту постійного проживання померлого
в період з 1987 року по день смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнання за ним права
власності на 1/4 частину спірного житла
задоволенню не підлягають. Крім того,
суд першої інстанції також вказав, що
не підлягають задоволенню і позовні
вимоги в частині визнання за
позивачами права власності по 1/12
частину за кожним в порядку
спадкування за законом, внесення змін
до свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого на ім'я ОСОБА_8,
встановлення факту визнання
відповідачки такою, що не прийняла
спадщину після смерті батька ОСОБА_11,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанцій
виходив з того, що спадкоємцями першої
черги за законом після смерті ОСОБА_11 є
дружина та діти спадкодавця і кожен із
спадкоємців мав рівне право на
спадкове майно. Крім того, позивачі
проживали на день смерті ОСОБА_12 (який
був спадкоємцем ОСОБА_11) в будинку
АДРЕСА_1 і не заявляли про відмову від
спадщини, а тому вимоги позивачів про
встановлення факту їх постійного
проживання разом з ОСОБА_12 в спірному
будинку та визнання права власності на
спадкове майно підлягають
задоволенню. Розглядаючи іншу частину
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції погодився із висновком суду
першої інстанції про відмову у позові.

До таких висновків суд апеляційної
інстанції дійшов на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується з такими висновками
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 337 ЦПК
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає,
що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не дають
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

Крім того, відповідно до частини 2
статті 337 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судове рішення
відповідає вимогам закону й підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 29 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:О.В.
Попович В.О. Савченко О.В. Ступак С.П.
Штелик