Номер провадження: 22-ц/785/5424/14
Головуючий у першій інстанції Целух
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м.
Одеси від 10.04.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору - Служба в справах
дітей Одеської міської ради, Орган
опіки та піклування Малиновської
районної адміністрації м. Одеси,
Малиновський РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, від
імені та в інтересах якої виступає
ОСОБА_7 про визначення місця мешкання
дитини та її реєстрації і за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації м. Одеси про
встановлення місця проживання дитини,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулася з вказаним позовом
до суду (а. с. 6), який уточнила в ході
розгляду справи (а. с. 4) та просила
постановити рішення, яке стане
підставою для реєстрації ОСОБА_8 за
адресою: АДРЕСА_1, визначивши місце
проживання дитини, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3
обґрунтовувала тим, що з 2006 року
перебувала з відповідачем у фактичних
шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син - ОСОБА_8 Разом з
відповідачем та сином вони проживали в
АДРЕСА_5. 08.09.2009 року відповідач вигнав
її із своєї квартири, а сина без її
згоди залишив проживати у себе та не
дає навіть можливості бачитися з сином.
На даний час їхній син проживає у
однокімнатній квартирі з відповідачем
та його батьками, його сестрою і братом.
Вона має у власності 1/3 частку в
двокімнатній квартирі за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 (а. с. 32-33), в якому
просив визначити місце проживання
малолітнього сина - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним - батьком ОСОБА_4

Свої позовні вимоги ОСОБА_4
обґрунтовував тим, що залишив
проживати малолітнього сина разом із
собою, оскільки ОСОБА_3 хворіє тяжким
захворюванням - активною відкритою
формою туберкульозу та, він впевнений,
що проживання сина разом з матір'ю є
небезпечним для його життя. Ніякі
умовляння, як з його сторони та зі
сторони його родичів, стосовно її
лікування та зміни її способу життя,
впливу на неї не мають. Вона вважає, що
має право сама вирішувати питання
стосовно стану свого здоров'я та вести
спосіб життя, який її подобається.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
ОСОБА_3 та її представник позов
підтримали, просили суд його
задовольнити. Зустрічний позов не
визнали, просили суд у його задоволенні
відмовити. Відповідач та його
представник первісний позов не
визнали, проти його задоволення
заперечували, просили суд задовольнити
їх позовні вимоги та відмовити в
задоволенні первісного позову. Від
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_5 до суду надійшла заява про
слухання справи у його відсутність, та
про підтримку вимог ОСОБА_3 Представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
Органу опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
міста Одеси та представник Служби в
справах дітей Одеської міської ради,
представник Малиновського РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області надали до
суду заяви, в яких просили суд
розглянути справу за їх відсутності.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 10.04.2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено у повному
обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_4
задоволено у повному обсязі. Визначено
місце проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
із батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
через свого представника подала
апеляційну скаргу на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10.04.2014 року, в якій просить
скасувати рішення суду від 10.04.2014 року і
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог ОСОБА_3, посилаючись на
необґрунтованість оскаржуваного
рішення суду та на те, що судом в
обґрунтування рішення суду, у
порушення ст. ст. 212, 213 ЦПК України,
покладено низку не підтверджених та
навіть спотворених даних і, одночасно,
не прийняті до уваги обставини та
докази, що мають суттєве значення для
прийняття об'єктивного, неупередженого
та такого, що відповідає вимогам закону
висновку по справі.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_3, її
представник, треті особи - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтримали апеляційну
скаргу. ОСОБА_4, його представник,
представник Служби в справах дітей
Одеської міської ради заперечували
проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
первісного позову ОСОБА_3 та
задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
сторін народився син ОСОБА_8, що
підтверджується повторним Свідоцтвом
про народження, серія НОМЕР_1, виданим 09
вересня 2009 року Першим Малиновським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції. Про народження дитини 15.07.2008
року був зроблений відповідний актовий
запис № 524 в Книзі реєстрації
народжень.

За твердженням сторін, дитина
народилася в громадянському шлюбі, у
фактичних шлюбних відносинах. Сторони
сумісно із сім'єю батьків позивача
мешкали за адресою: АДРЕСА_5.

За твердженням сторін, в вересні 2009
року сторони припинили фактичні шлюбні
відносини, і позивач ОСОБА_3
повернулася жити до своєї матері
ОСОБА_7. При цьому дитина залишилася
жити із батьком.

Як з'ясовано судом з пояснень учасників
процесу, протягом часу, що сплинув
після припинення сумісного мешкання
сторін, позивач ОСОБА_4 не одружувався і
продовжує мешкати з дитиною в оселі
своїх батьків.

Як з'ясовано судом з пояснень сторін,
позивач ОСОБА_3, після припинення
сумісного мешкання сторін, не
одружувалася, народила ще одну дитину,
мешкає в двокімнатній квартирі
АДРЕСА_1, яка належить в частках їй, її
сестрі ОСОБА_6 та її брату ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Як встановлено з наданих суду
документів, протягом 2009-2010 років
позивач ОСОБА_3 проходила лікування
відкритої форми туберкульозу.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи листа № 49 від 11.03.2010 року від
Комунальної установи «Міський
протитуберкульозний диспансер № 3»
Одеської міської ради до Начальника
Малиновського РОВС м. Одеси, « 23.09.2009
року хвора ОСОБА_3 була направлена на
стаціонарне лікування в міську
туберкульозну лікарню № 1, однак
самовільно покинула стаціонар. Веде
асоціальний образ життя, зловживає
алкоголем, намагається контактувати з
дитиною, хоча є активною
туберкульозною хворою (виділяє
бактерії туберкульозу) і є
епідеміологічно небезпечною для
дитини та оточуючих».

Наданими суду та наявними в справі
документами підтверджується, що на час
розгляду справи позивачка вже не є
епідеміологічно небезпечною, оскільки
пройшла курс лікування.

Відповідно до постановленої судом
ухвали, Орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
міста Одеси підготовив Висновок з
питання визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_8.

Згідно Висновку, ОСОБА_4 багато уваги
приділяє дитині, піклується про його
стан здоров'я отримання дитиною
належного виховання, і фактично
прийняв на себе всі зобов'язання по
створенню для дитини належних умов для
життя та матеріального забезпечення
малолітнього сина.

Відповідно висновку Одеського
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді за результатами
психологічного дослідження
встановлено, що малолітній ОСОБА_8 на
майбутнє дивиться із острахом, що його
віддадуть матері. На пряме питання: «З
ким хочеш жити?» дитина відповідає - «з
батьком». В інтерпретації вагомої
фігури більшості малюнків виступає
батько. Впродовж бесіди та виконання
завдань дитина демонструє глибокий
емоційний зв'язок та особисту
прихильність до батька. За
результатами методики Рене Жиля
яскраво відзначається тісний
емоційний зв'язок з ним. Образ матері в
уяві дитини присутній, але без надання
їй вагомої ролі в житті.

Рада опіки та піклування зазначає, що
обидва батьки позитивно
характеризуються та піклуються про
дитину, однак батьком створені більш
сприятливі умови для життя дитини та
батько має більше можливостей для
всебічного розвитку дитини, виховання
та утримання малолітнього сина.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 19,
141, 157-158, 160, 161 СК України, Декларацією з
прав дитини Генеральної Асамблеї ООН,
ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61 88, 209 - 213 ЦПК України,
суд першої інстанції відмовив в
задоволенні первісного позову ОСОБА_3
та задовольнив зустрічний позов ОСОБА_4

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку на
підставі наданих та досліджених
доказів, відмовивши в задоволенні
первісного позову та задовольнивши
зустрічний позов.

Тому судова колегія погоджується
з висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам матеріального і
процесуального права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону та на підставі встановлених
обставин справи, наданих доказів,
дійшов висновку про відмову в
задоволенні первісного позову та про
задоволення зустрічного позову.

Оскільки, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 161 СК
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками
малолітнього - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.
15, 34).

На даний час сторони
зареєстровані та проживають окремо -
ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 14),
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 (а. с. 36).

В 2009-2010 роках ОСОБА_3 проходила
лікування відкритої форми
туберкульозу (а. с. 27-29).

Згідно листа № 49 від 11.03.2010 року КУ
«Міський протитуберкульозний
диспансер № 3» Одеської міської ради до
Начальника Малиновського РВВС м. Одеси,
23.09.2009 року хвора ОСОБА_3 була
направлена на стаціонарне лікування в
міську туберкульозну лікарню № 1, однак
самовільно покинула стаціонар. Веде
асоціальний спосіб життя, зловживає
алкоголем, намагається контактувати з
дитиною, хоча є активною
туберкульозною хворою (виділяє
бактерії туберкульозу) і є
епідеміологічно небезпечною для
дитини та оточуючих (а. с. 27, 41).

Наданими суду та наявними в справі
документами підтверджується, що на час
розгляду справи позивачка вже не є
епідеміологічно небезпечною, оскільки
пройшла курс лікування (а. с. 116, 119-120).

У зв'язку з хворобою, яка була несумісна
з виконанням догляду за дитиною та
необхідністю лікування, малолітній
Нікіта постійно знаходився на
утриманні батька - ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_5 та для дитини створені належні
умови для виховання та розвитку, мати
дитини ОСОБА_3 після лікування була не
обмежена у спілкуванні з дитиною (а. с.
139).

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування (а. с. 139-140), орган опіки та
піклування вважає доцільним визначити
місце проживання малолітнього ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання
свого батька ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_5.

Крім того, з висновку вбачається, що
ОСОБА_4 багато уваги приділяє дитині,
піклується про його стан здоров'я
отримання дитиною належного виховання,
і фактично прийняв на себе всі
зобов'язання по створенню для дитини
належних умов для життя та
матеріального забезпечення
малолітнього сина. Відповідно висновку
Одеського міського центру соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді за
результатами психологічного
дослідження встановлено, що малолітній
ОСОБА_8 на майбутнє дивиться із
острахом, що його віддадуть матері. На
пряме питання: «З ким хочеш жити?»
дитина відповідає - «з батьком». В
інтерпретації вагомої фігури
більшості малюнків виступає батько.
Впродовж бесіди та виконання завдань
дитина демонструє глибокий емоційний
зв'язок та особисту прихильність до
батька. За результатами методики Рене
Жиля яскраво відзначається тісний
емоційний зв'язок з ним. Образ матері в
уяві дитини присутній, але без надання
їй вагомої ролі в житті.

Підстави для того щоб не погодитися з
висновком органу опіки та піклування
відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України у суду
відсутні, враховуючи встановлені
обставини у справі.

Також судова колегія погоджуючись з
висновками суду першої інстанції,
враховує те, що позивачка ОСОБА_3 після
виписки з лікарні може спілкуватися з
дитиною при виконанні
санітарно-гігієничних норм і
продовженні лікування в диспансері, що
підтверджується листом № 76 від 11.04.2010
року головного лікаря та лікуючого
лікаря міської туберкульозної лікарні
начальнику служби в справах дітей
Одеської міської ради (а. с. 116).

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що ОСОБА_3 з листопада 2009 року
епідеміологічно безпечна та може
приймати участь у вихованні своєї
дитини з посиланням на лист управління
охорони здоров'я Одеської міської ради
№ 4-С-515 від 22.04.2010 року та лист міської
туберкульозної лікарні № 76 від 11.04.2010
року, судова колегія вважає не
спростовують висновки суду першої
інстанції, оскільки відповідно до
вказаних листів, ОСОБА_3 після виписки
з лікарні може спілкуватися з дитиною
при виконанні санітарно-гігієничних
норм і продовженні лікування в
диспансері, а малолітній ОСОБА_8 в
результаті контакту з хворою перебуває
під наглядом дитячого фтизіатра КУ
«МТЛ № 3» з діагнозом: Туб. Контакт (а. с.
169-171).

Разом з тим, судова колегія звертає
увагу апелянтки на те, що відповідно до
ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Доводи апеляційної скарги щодо
створення належних умов ОСОБА_4 для
утримання та виховання малолітнього
сина, які на думку апелянтки в рішенні
суду відображені помилково та
спотворено, судова колегія не приймає
до уваги, оскільки ці доводи
спростовуються висновком органу опіки
та піклування (а. с. 139).

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
стосовно необґрунтованого покладення
в основу рішення суду висновку органу
опіки та піклування про те, що дитина
бажає проживати з батьком, а не з
матір'ю.

Оскільки, відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19
СК України, при розгляді судом спорів,
зокрема щодо місця проживання дитини,
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування; орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи; суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 161 СК України під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини береться до уваги,
зокрема особиста прихильність дитини
до кожного з батьків.

Підстави для того щоб не погодитися з
висновком органу опіки та піклування
відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України у суду
відсутні, враховуючи встановлені
обставини у справі.

Судова колегія також не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
стосовно не узгодження рішення суду з
принципами Декларації з прав дитини
Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959
року.

Оскільки, враховуючи встановлені
обставини у справі, захворювання
ОСОБА_3, суд визначаючи місце
проживання малолітньої дитини з
батьком, ухвалив рішення в інтересах
малолітньої дитини, яке узгоджується з
принципами вказаної Декларації, якою
передбачено, що дітям має належати
право на здорове зростання і розвиток.

Таким чином, враховуючи викладене,
надані докази, доводи апеляційної
скарги, з урахуванням встановлених
обставин справи, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки вони
не спростовують висновки суду.

За таких обставин судова
колегія вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10.04.2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 10.04.2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
Служба в справах дітей Одеської
міської ради, Орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації м.
Одеси, Малиновський РВ ОМУ УМВС України
в Одеській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, від
імені та в інтересах якої виступає
ОСОБА_7 про визначення місця мешкання
дитини та її реєстрації і за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації м. Одеси про
встановлення місця проживання дитини -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич