Справа № 305/1925/14-ц
Провадження по справі № 4-с/305/7/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 року. Рахівський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Бліщ О.
Б.

при секретарі - Вербещук
В.А.

з участю: представника ДВС -
Гудем"юка І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи:
старший державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Рахівського районного управління
юстиції Закарпатської області -
Гудем"юк Іван Петрович, ОСОБА_3 на
постанову про закінчення виконавчого
провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд зі скаргою на
постанову про закриття виконавчого
провадження, мотивуючи тим, що
постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рахівського
районного управління юстиції
Закарпатської області Гудем"юка І.П.
від 27.02.2014 року було закінчено
виконавче провадження №3297451 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-1063, виданого 25.12.2001 року
Рахівським районним судом про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей. Поштою вона отримала
повідомлення про закінчення
виконавчого провадження та їй були
направлені копії постанови від 27.02.2014
року, виконавчого листа та розрахунку
заборгованості. Крім того, начальник
відділу роз'яснив їй право звернення до
суду з відповідною заявою щодо
стягнення заборгованості по аліментам
в порядку цивільного судочинства.
Вважає постанову незаконною з підстав
грубого порушення посадовими особами
ВДВС Рахівського РУЮ діючого
законодавства України, яким визначені
умови і порядок виконання рішень судів,
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку. За період знаходження
виконавчого листа у Рахівському ВДВС з
2001 року по даний час, вона не отримала
жодної копійчини аліментів. Виконавець
займався тільки підрахунком
заборгованості, яка на момент настання
повноліття її дітей, склала суму у
розмірі 31871.46 гривень. Проте, жодних з
передбачених законом реальних заходів
впливу (примусових дій) на боржника
виконавцем не було вжито. Навпаки, він
вдався до свідомого перекручування
закону з метою не виконання рішення
суду, тобто діяв на користь боржника,
щоб позбавити її дітей засобів
існування. Враховуючи те, що на момент
закінчення передбаченого законом
строку стягнення аліментів (діти
досягли повноліття) існує
заборгованість у розмірі 31871.46 гривень,
законних підстав для закінчення
виконавчого провадження не було, а тому
постанова від 27.02.2014 року , на її думку, є
незаконною і такою, що підлягає
скасуванню. Вона оскаржила цю
постанову до голови ДВС України, але
отримала відповідь, з якої слідує, що
хоча постанова незаконна, вона не може
бути скасована, оскільки до відділу ДВС
Рахівського РУЮ не надходили відомості
про її оскарження. Лист начальника
управління ДВС від 27.08.2014 року
№П-347/02-22/10/3897 з відповіддю на свою
скаргу з вимогою скасувати постанову
від 27.02.2014 року, вона отримала 05 вересня
2014 року і тому вважає, що пропустила
строк на оскарження постанови
державного виконавця з поважних
причин. На підставі наведеного, просила
поновити строк на оскарження старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рахівського районного управління
юстиції, Гудем"юка І.П. від 27.02.2014 року та
таку скасувати.

Заявниця, ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомлена про час та місце
розгляду скарги в судове засідання не
з'явилася, однак надіслала суду
телеграму, у якій просила розглянути її
скаргу у її відсутності .

Заінтересована особа - старший
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Рахівського районного управління
юстиції Закарпатської області -
Гудем"юк І.П. в судовому засіданні
доводи скарги не визнав з підстав
наведених у запереченні. В запереченні
поданому 24.09.2014 року (реєстрація по
канцелярії суду), начальник відділу ДВС
- Тулайдан Д.Д. вважає, що подана скарга
є безпідставною та необґрунтованою
виходячи з наступних підстав. 15.01.2002
року на підставі виконавчого листа
Рахівського районного суду №2-1063 від
20.12.2001 року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2, щомісячно, аліментів на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 20.12.2001
року і до досягнення дітьми повноліття,
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження за №3297451. За
період перебування виконавчого
провадження на виконанні відділу ДВС
Рахівського РУЮ, з грудня 2001 року по
листопад 2011 року, державними
виконавцями неодноразово на адресу
проживання боржника було надіслано
виклики про необхідність з'явитися до
відділу ДВС Рахівського РУЮ щодо
сплати аліментів. Крім того, державними
виконавцями здійснювались
неодноразові виїзди за місцем
проживання боржника ОСОБА_3, про що
свідчать акти державного виконавця. З
метою виконання виконавчого листа
№2-1063 від 20.12.2001 року державним
виконавцем внесено до Рахівського
районного суду подання від 17.01.2005 року
про заборону виїзду за кордон ОСОБА_3
08.06.2005 року та, повторно, 12.08.2009 року на
адресу адміністрації державної
прикордонної служби, для виконання
надіслано ухвалу Рахівського
районного суду про заборону виїзду за
кордон ОСОБА_3 Водночас, 26.02.2009 року,
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, яку за вих. № 873
надіслано до реєструючих майно установ
до виконання. Сформовано витяг про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна за № 22729958. З
метою перевірки майнового стану
боржника 13.02.2012 року за вих. №2980
надіслано запити до реєструючих майно
установ. Згідно відповідей: УПСЗН за
вих. № 1054/06-07 від 12.03.2014 року на обліку не
перебуває; УПФ у Рахівському районі за
вих. № 812/03-3 від 26.02.2014 року на обліку не
перебуває; Рахівський РЦЗ за вих. № 805
від 05.03.2014 року у пошуках роботи не
перебуває; управління Держземагенства
у Рахівському районі Закарпатської
області від 27.02.2014 року, вих. №1572 - за
боржником не зареєстрована земельна
ділянка на праві приватної власності;
Рахівське ВРЕВ УДАІ від 06.03.2014 року вих.
№ 406 транспортні засоби не
зареєстровані. 27.02.2014 року згідно п.6 ст.
49 ЗУ "Про виконавче провадження"
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, яку 10.04.2014 року за вих.
№06-47/2966 надіслано на адресу проживання
стягувачки ОСОБА_2 Крім того,
стягувачці роз'яснено, що у
відповідності до Закону, вона має право
для звернення до суду з відповідною
позовною заявою щодо стягнення
заборгованості по аліментах в порядку
цивільного судочинства. На підставі
наведеного, просили відмовити у
задоволенні скарги ОСОБА_2 у повному
обсязі.

Скаржницею у коло осіб-учасників
провадження у скарзі зазначено як
заінтересовану особу й боржника -
ОСОБА_3. Однак частиною 1 статті 386 ЦПК
України передбачено розгляд скарги в
судовому засіданні за участі заявника
та державного виконавця та не
передбачено участі іншої особи, в
даному випадку- боржника.

Заслухавши заінтересовану особу,
взявши до уваги заперечення ДВС,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали скарги та докази,
надані на її підтвердження, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні державної виконавчої служби
Рахівського районного управління
юстиції Закарпатської області
знаходився виконавчий лист №2-1063
виданий 20.12.2001 року Рахівським районним
судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2, щомісячно, аліментів на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача, але не менше 1/2 частини
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян на одну дитину, починаючи з
20.12.2001 року і до досягнення дітьми
повноліття.

Постановою ВП №3297451 від 27.02.2014
року старшого державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Рахівського районного управління
юстиції Закарпатської області Гудем"юк
І.П. закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-1063 виданого 20.12.2001 року
Рахівським районним судом
Закарпатської області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/3 частини
аліментів, у зв'язку із закінченням
строку передбаченого для даного виду
стягнення на підставі п.6 ч.1 ст. 49 ЗУ
"Про виконавче провадження.

Заявниця, ОСОБА_2 ставить питання про
поновлення строку подання скарги,
посилаючись на те, що такий пропустила
з поважних причин.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Як досліджено в процесі судового
розгляду, заявниця ОСОБА_2 зверталася
із скаргою на постанову про закінчення
виконавчого провадження до вищого
органу ДВС України. Однак, 05 вересня 2014
року, вона отримала лист-відповідь про
відмову у скасуванні постанови про
закінчення виконавчого провадження, що
стверджується копією поштового
конверту.

Внаслідок цих обставин, суд вважає, що
заявниця пропустила строк звернення до
суду із скаргою на дії державного
виконавця з поважних причин і такий
підлягає поновленню.

Відповідно до частини п'ятої
статті 124 Конституції України судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України. У пункті 9
частини третьої статті 129 Конституції
України до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, і
за її межами.

Одним із засобів юридичного
захисту сторін виконавчого
провадження при проведенні виконавчих
дій є судовий контроль за виконанням
судових рішень у цивільних справах,
який передбачає, зокрема, можливість
здійснення певних процесуальних дій у
виконавчому провадженні лише з дозволу
суду, а також обов'язок суду розглянути
скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби й позови, що
виникають із відносин щодо примусового
виконання судових рішень.

Статтею 1 ЦПК України передбачено,
що завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Виконанням рішення суду
завершується процес захисту
суб'єктивних майнових та особистих
немайнових прав громадян.

Згідно зі ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Таким чином, закінчення
виконавчого провадження можливе
тільки після застосування всіх
заходів, спрямованих на реальне
виконання рішення суду.

Як встановлено судом, підставою
для закінчення виконавчого
провадження за вказаним виконавчим
листом стало закінчення строку
передбаченого для даного виду
стягнення згідно п.6 ч.1 ст. 49 ЗУ "Про
виконавче провадження".

З даною підставою для винесення
постанов про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа за рішенням суду, суд
не погоджується та вважає, що державним
виконавцем невірно тлумачено норму п.6
ч.1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження".

Так, згідно п. 6 ч.1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче
провадження" виконавче провадження
підлягає закінченню у разі закінчення
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення.

У відповідності до пункту 7.21
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2012 року державний виконавець
закінчує виконавче провадження про
стягнення аліментів після закінчення
передбаченого законом строку їх
стягнення за умови, що сума аліментів
стягнена в повному обсязі.
Заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття.

Натомість судом достовірно
встановлено, що станом на 01.11.2011 року
заборгованість ОСОБА_3 по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_2 становить
суму - 31871.46 гривень, що стверджується
довідкою про розрахунок
заборгованості.

Крім того, з огляду на матеріали справи
на думку суду, державним виконавцем
вжито не всіх заходів для примусового
виконання рішення суду, та не
використано всіх прав та обов'язків,
наданих державному виконавцю Законом
України «Про виконавче провадження».

Зокрема, державний виконавець у
порушення пункту 7.24 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень не звернувся до органів
внутрішніх справ з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати аліментів, незважаючи на те,
що за боржником наявна заборгованість
зі сплати аліментів у розмірі, що
сукупно перевищує суму відповідних
платежів за шість місяців.

Окрім того, державним виконавцем не
надано доказів того, що він звертався
до Реєстраційної служби Рахівського
РУЮ із запитом про інформацію чи
зареєстроване нерухоме майно за
боржником ОСОБА_3

В матеріалах справи відсутні відомості
і про те, що сформовано у витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Посилання державного виконавця
на те, що скаржниці роз'яснено її право
на звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості по аліментам
є безпідставним, і не узгоджується з
вимогами Закону, оскільки при
наявності рішення суду про стягнення
аліментів воно підлягає виконанню,
тому, ще одного рішення суду щодо
стягнення заборгованості не потрібно.
До компетенції судів віднесено
вирішення спорів, а в даному випадку
спір вже вирішений.

Закінчення виконавчого
провадження в даному випадку,
суперечить вимогам ст. 55 Конституції
України та ст. 6 Конвенції про захист
прав і основних свобод людини, оскільки
належне та повне виконання
рішення суду є невід'ємною
частиною права на справедливий
суд.

За встановлених обставин, суд вважає що
скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, а
постанова старшого державного
виконавця відділу ДВС Рахівського РУЮ,
Гудем"юка І.П. про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-1063
виданого 20.12.2001 року Рахівським
районним судом Закарпатської області
підлягає до скасування.

Керуючись ст. ст. 383 - 387 ЦПК
України суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для подання
скарги.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу ДВС
Рахівського районного управління
юстиції Закарпатської області
Гудем"юка І.П. про закінчення
виконавчого провадження ВП №3297451 від
27.02.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Закарпатської
області через Рахівський районний суд,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Бліщ О.Б.