У Х В А Л А

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 18 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра»), посилаючись на
невиконання судового рішення про
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
від 05 вересня 2008 року № 349/РП/39/2008-840,
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4, у якому з урахуванням
уточнень просило стягнути в
солідарному порядку з відповідачів 36
198,04 доларів США, що еквівалентно 289 330
грн 93 коп., відсотків за користування
кредитом, 9 090,02 доларів США, що
еквівалентно 72 656 грн 54 коп., пені за
прострочення сплати кредиту, 9 043,13
доларів США, що еквівалентно 72 281 грн 75
коп., штрафу за порушення умов
кредитного договору та 3 441 грн судового
збору.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Києва від 18 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
11 червня 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «КБ
«Надра», посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просить
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 23 травня 2011 року про стягнення із
відповідачів на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
від 05 вересня 2008 року № 349/РП/39/2008-840 не
було пред'явлено до виконання без
поважних причин, тому вимоги банку про
стягнення суми нарахованих відсотків
за користування кредитом, пені та
штрафу є необґрунтованими.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що 05 вересня 2008
року між Відкритим акціонерним
товариством «Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 349/РП/39/2008-840, згідно
з умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 90 431,31 доларів США під
14,99 % річних за користування кредитом, а
останній зобов'язався його повернути
до 10 вересня 2033 року.

Із метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 05 вересня 2008 року між ПАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки, згідно з
умовами якого остання поручилися перед
кредитором за невиконання
позичальником ОСОБА_3 усіх його
зобов'язань за вказаним договором.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Києва від 23 травня 2011
року у справі № 2-477/2011, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 02 листопада 2011 року, стягнуто
в солідарному порядку з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра»
131 133,65 доларів США, що еквівалентно 1
044 282 грн 78 коп., заборгованості за
кредитним договором від 05 вересня 2008
року № 349/РП/39/2008-840.

Обґрунтовуючи позов, ПАТ «КБ
«Надра» посилалось на те, що рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 23 травня 2011 року у справі №
2-477/2011 про солідарне стягнення з
відповідачів кредитної заборгованості
не виконано, зобов'язання за кредитним
договором від 05 вересня 2008
року № 349/РП/39/2008-840 не припинилося, тому
кредитор не позбавлений права на
отримання процентів, пені та інших
штрафних санкцій, передбачених
договором, до дня фактичного
розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього кодексу,
зокрема, договорів та інших правочинів
(ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестають діяти в
разі його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України).

Підстави припинення зобов'язань
зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609
ЦК України та не передбачають
можливості припинення зобов'язань у
зв'язку з ухваленням судом рішення про
задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що
договірні відносини позивача та
ОСОБА_3 виникли 05 вересня 2008 року та
мали припинитись 10 вересня 2033
року у зв'язку з погашенням кредиту.

У той же час, відповідно до п. 4.2.4
кредитного договору від 05 вересня 2008
року у разі несплати позичальником
чергового платежу у строки,
встановлені п. 3.3.3 цього договору, банк
вправі вимагати від позичальника
дострокового виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту, сплати
відсотків та інших платежів.

У зв'язку із допущеною
заборгованістю зі сплати чергових
платежів та звернення ОСОБА_4 із
позовом до банку про визнання
недійсним договору поруки, позивач у 2011
році скористався своїм правом на
пред'явлення вимоги до позичальника
про дострокове виконання зобов'язань
за кредитним договором. Наслідком
такого звернення стало ухвалення
23 травня 2011 року Деснянським
районним судом м. Києва рішення, яким у
солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь ПАТ «КБ «Надра» стягнуто 131
133,65 доларів США, що еквівалентно
1 044 282 грн 78 коп., заборгованості за
кредитним договором від 05 вересня 2008
року № 349/РП/39/2008-840. При цьому, як на
підставу для задоволення позову суд
послався на п. 4.2.4 договору про
дострокове виконання зобов'язання за
цим договором.

Таке свідчить про те, що термін
виконання зобов'язання за цим
договором банком було змінено і цей
термін необхідно визнати таким, що
настав з моменту звернення банку до
суду з таким позовом.

Таким чином, з моменту набрання
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 23 травня 2011 року законної
сили, право банку на отримання
процентів за кредитним договором
припинилось.

Саме з цих мотивів необхідно було
виходити судам, ухвалюючи рішення про
відмову в задоволенні позову у цій
частині вимог.

Дійшовши правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову в частині стягнення відсотків
за користування кредитом, суди навели
неправильні мотиви, з яких вони
виходили, ухвалюючи такі рішення.

Крім того, вирішуючи спір по суті та
ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову в частині стягнення
пені та штрафу, на порушення приписів
ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не
врахували, що саме по собі ухвалення
рішення про задоволення вимог
кредитора, виконання якого фактично не
здійснено, не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін договору й не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання пені й
штрафних санкцій, передбачених
договором.

З огляду на таке висновки судів про
безпідставність позову в частині
стягнення пені та штрафу у зв'язку із
непред'явленням без поважних причин до
виконання судового рішення про
дострокове погашення кредитної
заборгованості є передчасними.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвалені
ними судові рішення не можуть
вважатись законними і обґрунтованими
та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню із передачею справи на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11
червня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук