Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О.,
Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
компенсацію завданих збитків суми
сплаченого страхового відшкодування,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 30 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 04 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року приватне акціонерне
товариство «Український Страховий
Дім» (далі - ПрАТ «Український
страховий дім») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
компенсацію завданих збитків суми
сплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивувало тим, що
згідно укладеного між публічним
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» (далі - ПАТ
«Державний ощадний банк України») та
ОСОБА_3 договору про відкриття фізичній
особі карткового рахунку та здійснення
його розрахунково-касового
обслуговування за дебетово-кредитною
схемою, банк відкрив ОСОБА_3 картковий
рахунок і відновлювальну кредитну
лінію, а останній зобов'язався погашати
кредит і відсотки за його користування.

26 липня 2011 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» та ПрАТ
«Український страховий дім» укладено
договір добровільного страхування
кредитів, предметом якого є майнові
інтереси банку, що пов'язані з
невиконанням або неналежним
виконанням позичальниками своїх
зобов'язань.

У вересні 2013 року банк звернувся до
ПрАТ «Український страховий дім» із
заявою про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування у
зв'язку з невиконанням ОСОБА_3
зобов'язань за кредитним договором, а
саме виникнення у зв'язку зі смертю
останнього простроченої
заборгованості за його картковим
рахунком.

Страховиком визнано подію страховим
випадком й виплачено страхове
відшкодування у розмірі 7 142 грн 56 коп.

Посилаючись на те, що відповідачі є
спадкоємцями ОСОБА_3, які в
установленому законом порядку
прийняли спадщину після його смерті,
ПрАТ «Український страховий дім»
просило стягнути з них вказану суму
страхового відшкодування в рахунок
компенсації завданих збитків
страховику.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 30 травня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
04 вересня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 у солідарному
порядку на користь ПрАТ «Український
страховий дім» компенсацію завданих
збитків - суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 7 142 грн 56 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалені у справі рішення судів
зазначеним вимогам закону не
відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки страховиком виплачено
банку страхове відшкодування, то
відповідно до вимог ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993 ЦК
України до страховика перейшло право
вимоги на отримання від відповідачів,
як спадкоємців після смерті ОСОБА_3,
завданих збитків - суми виплаченого
страхового відшкодування.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 05 серпня 2008 року між
ПрАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_3 укладено договір № 207 про
відкриття фізичній особі карткового
рахунку та здійснення його
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою, згідно з
яким ОСОБА_3 було відкрито картковий
рахунок і відновлювальну кредитну
лінію, а ОСОБА_3 зобов'язався погашати
кредит і проценти за його користування
на умовах визначених договором.

Відповідно до умов договору,
укладеного 26 липня 2011 року між ПАТ
«Державний ощадний банк України» та
ПрАТ «Український страховий дім»,
позивачем був застрахований ризик
банку щодо невиконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором, у тому числі й в разі смерті
позичальника (п. п. 4.2, 9.2 договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, у зв'язку з
чим банк звернувся до страховика із
заявою про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування, у
зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 4.1-4.2 договору
страхування, страховим випадком є факт
завдання банку збитків внаслідок
невиконання або часткового
невиконання позичальником своїх
зобов'язань по поверненню суми кредиту
та/або сплати процентів за
користування кредитом в строки та на
умовах, що передбачені в конкретній
кредитній угоді, внаслідок
неплатоспроможності позичальника. Під
неплатоспроможністю позичальника
сторони розуміють невиконання
позичальником умов кредитної угоди по
своєчасній сплаті кредиту та/або
процентів за користування кредитом
понад десять календарних днів з
будь-яких причин, за винятком тих, що
передбачені розділом 9 цього договору.

У розділі 9 цього договору зазначений
вичерпний перелік причин відмови
здійснення страхової виплати.

Згідно з умовами договору страхування,
ПрАТ «Український Страховий Дім» було
визнано заявлену подію страховим
випадком і здійснено виплату банку
страхового відшкодування в розмірі
7 142 грн 56 коп.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У даному випадку, перехід права вимоги
від страхувальника (вигодонабувача) до
страховика називається суброгацією.
При суброгації нового зобов'язання із
відшкодування збитків не виникає -
відбувається заміна кредитора:
потерпілий (а ним є страхувальник або
вигодонабувач) передає страховику своє
право вимоги до особи, відповідальної
за спричинення шкоди. Внаслідок цього
страховик виступає замість
потерпілого.

Оскільки ОСОБА_3 помер, то до спадкоємця
відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України
перейшли всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини.

За таких обставин, суди дійшли до
правильного висновку, що від
страхувальника (ПАТ «Державний Ощадний
банк України») до страховика (ПрАТ
«Український Страховий Дім») перейшло
право вимоги до осіб, відповідальних за
спричинення шкоди - ОСОБА_1, ОСОБА_2, як
спадкоємців після смерті ОСОБА_3

Проте суди попередніх інстанцій не
звернули уваги на п. 8.3 договору
страхування, згідно якого розмір
страхового відшкодування - це
заборгованість позичальника по
кредитній угоді в розмірі непогашеної
суми кредиту та процентів за
користування кредитом за три місяці
згідно умов конкретної кредитної угоди
на дату настання страхового випадку.

Отже, визначаючи розмір шкоди, суди як
першої так і апеляційної інстанцій не
перевірили наявність та розмір
заборгованості за кредитним договором
від 05 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ
«Державний Ощадний банк України» та
ОСОБА_3 на момент смерті останнього без
урахування неустойки (штрафів, пені), та
не врахували і не перевірили доводів
відповідачів, щодо відсутності
заборгованості ОСОБА_3 перед банком на
момент його смерті.

Крім того, судами взагалі не з'ясовано
чи було дотримано ПрАТ
«Український Страховий Дім» положення
ст. 1281 ЦК України, щодо строків
пред'явлення своїх вимог до
спадкоємців про компенсацію збитків.

У порушення вимог закону рішення судів
ґрунтуються лише на припущеннях.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 30 травня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 04 вересня 2014
року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П.
Касьян

Судді:

В.П. Гончар

С.О.
Карпенко

Д.О.
Остапчук

В.О.
Савченко