Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3489/14-ц
Провадження №: 2/332/1017/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у
складі головуючого судді Яцуна О.С.,
при секретарі Вінник Л.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Садівниче товариство «Ветеран», про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа -
Садівниче товариство «Ветеран», про
визнання права на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права на завершення приватизації та
одержання державного акту про право
власності на землю. В обґрунтування
позовних вимог заявник посилалась на
те, що вона разом із ОСОБА_3 проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
01.10.1998 року на дачі АДРЕСА_1. Рішенням
Запорізької міської ради № 55 від 22.06.2011
року ОСОБА_3 передано у власність
земельну ділянку АДРЕСА_1 (кадастровий
номер :02:033:0155) для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва. За життя ОСОБА_3 не
встиг завершити приватизацію та
отримати державний акт про право
власності на вказану земельну ділянку.
Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ
«Ветеран», загальною площею 0,1089.
Спадкоємцем другої черги за законом
після смерті ОСОБА_3 є його рідна сестра
ОСОБА_2, яка вчасно подала заяву про
прийняття спадщини після смерті брата.
Позивач вважає вказану земельну
ділянку сумісною власністю, так як вона
проживала однією сім'єю із ОСОБА_3 із 1998
року. У зв'язку із зазначеним позивач
просить встановити факт проживання
однією сім'єю із ОСОБА_3 із 1998 року до
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право на
завершення приватизації та одержання
державного акту про право власності на
землю на 1/2 частку земельної ділянки
АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:02:033:0155), загальною площею 0,1089.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 подала
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1,
згідно до змісту якої просила визнати
за нею право на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю на
земельну ділянку АДРЕСА_1 (кадастровий
номер :02:033:0155), загальною площею
0,1089. В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_2 посилалась на те, що вона є
єдиною спадкоємицею другої черги за
законом після смерті брата ОСОБА_3, у
зв'язку із чим має право на завершення
приватизації спірної земельної
ділянки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали заявлені
позовні вимоги та просили їх
задовольнити. Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2 визнають частково та не
заперечують, що ОСОБА_2 має право на
завершення приватизації на 1/2 частину
спірної земельної ділянки як
спадкоємець другої черги за законом.

ОСОБА_2 та її представник підтримали
заявлені зустрічні позовні вимоги та
просили їх задовольнити. Позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнали, вважають їх
безпідставними та необґрунтованими.

Представник третьої особи до суду не
з'явився, причин своєї неявки суду не
повідомив.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 суду пояснили, що
ОСОБА_1 приблизно з 1998 року проживала
разом із ОСОБА_3 на дачі НОМЕР_1 в СТ
«Ветеран» м. Запоріжжя однією сім'єю,
вели спільне господарство, робили
поточні ремонти, тримали кролів та
свиней. Напередодні своєї смерті,
ОСОБА_3 доглядала ОСОБА_1 із свідком
ОСОБА_4, купували ліки. Також вони несли
витрати з поховання померлого. ОСОБА_1
далі продовжує проживати на цій дачі,
нести витрати на її утримання.

Суд, з'ясувавши позицію сторін стосовно
предмета спору, проаналізувавши
фактичні обставини по справі, вивчивши
матеріали справи приходить до висновку
про повне задоволення первісних
позовних вимог та часткове
задоволення зустрічного позову з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини. Рішенням
Запорізької міської ради № 55 від 22.06.2011
року ОСОБА_3 передано у власність
земельну ділянку АДРЕСА_1 (кадастровий
номер :02:033:0155) для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії 1-ЖС № 263033, виданим 30.04.2013
року Заводським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції.

За життя ОСОБА_3 не встиг завершити
приватизацію та отримати державний акт
про право власності на вказану
земельну ділянку, про що свідчить лист
Головного управління Держземагенства
у Запорізькій області від 18.06.2014 року
(а.с. 69).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на земельну ділянку АДРЕСА_1
(кадастровий номер :02:033:0155).

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3
є ОСОБА_2 (сестра померлого), яка
звернулася з відповідною заявою про
прийняття спадщини 24.06.2013 до Приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 Але
отримати свідоцтво про право на
спадщину не змогла, тому що не надала
правовстановлюючих документів на
спірну земельну ділянку. Також, згідно
даних спадкової справи № 19/2013, копія
якої знаходиться в матеріалах
цивільної справи № 332/1029/14-ц
(провадження № 2/332/443/14), 23.10.2013 року із
заявою про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1, як
цивільна дружина померлого (а.с.114-122
справи № 332/1029/14-ц).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1998 року
проживала однією сім'єю з померлим
ОСОБА_3 на дачі НОМЕР_1 в СТ «Ветеран»
без реєстрації та належного оформлення
своїх шлюбних відносин.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу
України, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно до ч.5 ст.61 Сімейного кодексу
України (в редакції станом на 22.06.2011
року), об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя є житло,
набуте одним із подружжя під час
шлюбу внаслідок приватизації
державного житлового фонду, та
земельна ділянка, набута внаслідок
безоплатної передачі її одному з
подружжя із земель державної або
комунальної власності, у тому числі
приватизації

Частиною 1 ст.70 Сімейного кодексу
України передбачено, що у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно до ст.234 ЦПК України, факти, що
мають юридичне значення, це такі факти,
що породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян. При цьому чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що в період часу з 1998 року
по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 проживала разом
із ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбних відносин. Враховуючи той факт,
що на час передачі спірної земельної
ділянки у власність ОСОБА_3 діяла
частина 5 ст.61 Сімейного кодексу
України, яка передбачала, що земельна
ділянка, набута внаслідок безоплатної
передачі її одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, то ОСОБА_1 має право
на поділ зазначеної земельної ділянки
як спільно нажитої за час сумісного
проживання однією сім'єю шляхом
визнання за нею права на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на 1/2 її
частину.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу
чергу право на спадкування за законом
мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері.

Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, до складу спадкового майна
після смерті ОСОБА_3 входить 1/2 частина
земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий
номер :02:033:0155), яка була передана
йому у власність рішенням Запорізької
міської ради № 55 від 22.06.2011 року (за
вирахуванням 1/2 частини, яка є об'єктом
спільної сумісної власності, нажитої
під час сумісного проживання із ОСОБА_1
однією сім'єю).

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом. Набуття
права власності на земельну ділянку та
перехід права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування має
місце за наявності наступних юридичних
фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації
на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано - право власності на
конкретні земельні ділянки не виникає
та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить
до спадкоємців у порядку спадкування,
за винятком встановлених випадків, на
які поширюється дія п. 1 розділу X
"Перехідні положення" ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права
власності на земельну ділянку згідно
зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав
процедуру приватизації земельної
ділянки відповідно до чинного
законодавства України, а органами
місцевого самоврядування відмовлено
спадкоємцям у завершенні процедури
приватизації, то спадкоємці мають
право звертатися до суду із позовами
про визнання відповідного права в
порядку спадкування - права на
завершення приватизації та одержання
державного акта про право власності на
землю на ім'я спадкоємця, а не права
власності на земельну ділянку.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2
має право на завершення приватизації
та одержання державного акта про право
власності на 1/2 частину спірної
земельної ділянки на своє ім'я, як
спадкоємець другої черги за законом
після смерті ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 1998 року до 29
квітня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_1,
загальною площею 0,1089 га (кадастровий
номер :02:033:0155).

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право на завершення
приватизації та одержання державного
акту про право власності на землю на 1/2
частину земельної ділянки АДРЕСА_1,
загальною площею 0,1089 га (кадастровий
номер :02:033:0155).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Заводський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Суддя О.С. Яцун