РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 600/314/14-ц

Справа № 2/600/140/2014

18 березня 2014 року

Козівський районний суд

Тернопільської
області

в складі: головуючого
судді: Кренцель М.І.

при
секретарі: Амброз І.З.

за участю представника
позивачки: ОСОБА_1

представник
відповідачів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козова справу за
позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_5,
Дибщенська сільська рада, про визнання
права власності на житловий будинок
після смерті спадкодавця за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка вказує, що вона проживає в
АДРЕСА_1 Її матір'ю являється ОСОБА_9 з
якою вона проживала разом до дня
смерті. При житті її матері ОСОБА_9
належав житловий будинок в АДРЕСА_1 про,
що свідчить свідоцтво про право
особистої власності на житловий
будинок видане 1 грудня 1987 року
виконкомом Козівської районної ради
народних депутатів № 203 від 20 жовтня 1987
року.

Видане свідоцтво на право особистої
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями було
виготовлене 20 жовтня 1987 року, що дійсно
належав голові колгоспного двору
ОСОБА_9 в який входило 8 членів
колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_10 про, що свідчить
свідоцтво про смерть, актовий запис №4
виданий 5 лютого 1991 року, а саме мати
голови двору. А тому станом на 15 квітня
1991 року колгоспний двір складався з 7-ми
членів колгоспного двору, головою
якого була ОСОБА_9, про що свідчить
довідка Дибщенської сільської ради від
9 грудня 2013 року та в склад колгоспного
двору станом на 15 квітня 1991 року, згідно
по господарської книги за № 5, входили
ОСОБА_5-брат, ОСОБА_4-дочка, ОСОБА_5-зять,
ОСОБА_6-онук, ОСОБА_2-онук, ОСОБА_7-онука.

При житті її матері ОСОБА_9 було
складено заповіт згідно якого вона
заповіла позивачці та ОСОБА_5 її
чоловікові все належне майно, яке буде
належати їй на день смерті де б воно не
знаходилось і з чого воно б не
складалося, який складений приватним
нотаріусом Козівського районного
нотаріального округу 29 травня 2009 року
та зареєстровано в реєстрі за № 675.

Даний заповіт не скасовано і не
анульовано на день смерті
спадкодавиці. ОСОБА_9 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року про що свідчить
свідоцтво про смерть, актовий запис №
101.

Позивачка та її чоловік ОСОБА_5
являються спадкоємцями за заповітом. 14
лютого 2013 року було складено заяву за №
8 по спадковій справі за № 6/2013 ОСОБА_5 у
приватного нотаріуса Козівського
районного нотаріального округу, про те,
що він відмовляється від прийняття
спадкового майна за заповітом після
смерті спадкодавця ОСОБА_9 в користь
ОСОБА_4

Позивачка являється єдиною
спадкоємицею після смерті матері.

Після смерті матері позивачка
звернулась в Козівську нотаріальну
контору з питанням прийняття та
переоформлення спадкового майна, а
саме житлового будинку та
господарських будівель. 18 грудня 2013
року їй було видано відмову роз'яснення
за № 575/01-16, щодо оформлення спадкового
майна, що належить колгоспному двору.
Такий суб'єк приватної власності як
колгоспний двір не визначений діючим
законодавством України. Через такі
обставини свідоцтво про право на
спадщину на майно колгоспного двору
нотаріусом видане бути не може,
оскільки відповідно до ст.47 Закону
України «Про нотаріат» для вчинення
нотаріальних дій не приймаються
документи, які не відповідають вимогам
законодавства.

Вона звернулась в Козівське
інвентарне бюро для отримання
інформаційної довідки на спадковий
житловий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1 Козівським інвентаризаційним
бюро їй було видано інформаційну
довідку у якій зазначено вартість
будинковолодіння, що становить 175891
гривня та вказано власників, згідно
свідоцтва на право особистої власності
на житловий будинок видане 01.12.1987 року
на підставі рішення виконкому
Козівської районної ради народних
депутатів №203 від 20.10.1987 року та виписки
з по господарської книги станом на
15.04.1991 року Дибщенською сільською
радою, Козівського району,
Тернопільської області.

Одночасно видано довідку відмову 17
грудня 2013 року за № 398 у зв'язку з тим, що
свідоцтво на право власності було
видане колгоспним двором, яке
складається з 7-ми членів вказавши,
підставою припинення права власності є
смерть власника, а тому зміни у
свідоцтві про право особистої
власності на житловий будинок від
01.12.1987 року вноситись не будуть та
порекомендовано з цим питанням
звернутися в суд. Тобто її матері та
позивачці та іншим членам належить по
1/7 частці житлового будинку, оскільки
інші члени у вказаному житловому
будинку не проживають і не мають наміру
в ньому проживати, оскільки проживають
за межами України та не заперечують
проти визнання права на власність за
нею на весь житловий будинок, тому їй
необхідно в судовому порядку визнати
право на власність на весь житловий
будинок, який належав при житті її
матері ОСОБА_9, а саме 1/7 частка та 1/7
частка належна їй та 5/7 часток
житлового будинку належить іншим
членам колгоспного двору, які не мають
наміру визнавати право власності за
собою відмовившись в її користь.

Позивачка просить суд визнати за нею
ОСОБА_4 право власності на
будинковолодіння, а саме на житловий
будинок загальною площею 96,1 кв.м. з
господарськими будівлями в які входить
сарай площею 15,1 кв.м., літня кухня
площею 30,1 кв.м., сарай площею 20,0 кв.м.,
сарай площею 34,5 кв.м., гараж площею 15,2
кв.м., сарай площею 25,6 кв.м., сарай площею
10,4 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 після
смерті матері ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Представник позивачки позовні
вимоги підтримує повністю, просить
позов задоволити.

Представники відповідачів ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_2, в судовому
засіданні не заперечують щодо
задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Від відповідача Дибщенської
сільської ради Козівського району в
судове засідання поступив відзив на
позов, в якому не заперечує проти
визнання позовних вимог ОСОБА_4,
позовні вимоги визнає, просить справу
слухати у їх відсутності.

Суд, дослідивши надані докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, представників відповідача,
приймаючи до уваги відзиви на позов,
прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено,
підтверджується наявними у справі
доказами і не заперечується сторонами,
що спадкодавцю ОСОБА_9 належав житловий
будинок в АДРЕСА_1 про, що свідчить
свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок видане 1
грудня 1987 року виконкомом Козівської
районної ради народних депутатів № 203
від 20 жовтня 1987 року. ОСОБА_9 було
складено заповіт згідно якого вона
заповіла позивачці та ОСОБА_5 її
чоловікові все належне майно, яке буде
належати їй на день смерті де б воно не
знаходилось і з чого воно б не
складалося, який складений приватним
нотаріусом Козівького районного
нотаріального округу 29 травня 2009 року
та зареєстровано в реєстрі за № 675.

Даний заповіт не скасовано і не
анульовано на день смерті
спадкодавиці.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року про
що свідчить свідоцтво про смерть,
актовий запис № 101.

Позивачка та її чоловік ОСОБА_5
являються спадкоємцями за заповітом. 14
лютого 2013 року було складено заяву за №
8 по спадковій справі за № 6/2013 ОСОБА_5 у
приватного нотаріуса Козівського
районного нотаріального округу, про те,
що він відмовляється від прийняття
спадкового майна за заповітом після
смерті спадкодавця ОСОБА_9 в користь
ОСОБА_4 Позивачка являється єдиною
спадкоємицею після смерті матері.

В судовому засіданні представники
відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 не
заперечують щодо задоволення позовних
вимог ОСОБА_4.

Визначення частки члена колгоспного
двору проводиться судом, згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до статті 347 ЦК України
особа може відмовитись від права
власності на майно,заявивши про це, або
вчинивши інші дії, які свідчать про її
відмову від права власності.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Оскільки визнання позову не суперечить
вимогам закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_5,
Дибщенська сільська рада, про визнання
права власності на житловий будинок
після смерті спадкодавиці за
заповітом, слід задовлити.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 60, 118-120, 212 ЦПК
України, ст. ст. 16, 328, 347, 392, 1236, 1268 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного
суду України від 22 грудня 1995 року за № 20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_5,
Дибщенська сільська рада, про визнання
права власності на житловий будинок
після смерті спадкодавиці за
заповітом-задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
будинковолодіння, а саме на житловий
будинок загальною площею 96,1 кв.м. з
господарськими будівлями в які входить
сарай площею 15,1 кв.м., літня кухня
площею 30,1 кв.м., сарай площею 20,0 кв.м.,
сарай площею 34,5 кв.м., гараж площею 15,2
кв.м., сарай площею 25,6 кв.м., сарай площею
10,4 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 після
смерті матері ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Тернопільської області через
Козівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: підпис

З
оригіналом: вірно