Справа № 728/1150/14 Провадження №
22-ц/795/1835/2014 Головуючий у I інстанції
-Пархоменко П. І. Доповідач -
Висоцька Н. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Шитченко Н.В., Тагієва С.Р.

при секретарі - Зіньковець О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 28 липня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" просить скасувати рішення
Бахмацького районного суду від 28.07.2014
року, яким в задоволенні позову ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, відмовлено.

Доводи скарги зводяться до того, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, обставини , що мають значення для
справи є недоведеними, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

В скарзі апелянт зазначає, що судом
помилково застосовано встановлену
законом позовну давність до
правовідносин, що склалися між
сторонами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 12.08.2005 року ЗАТ
КБ "Приватбанк", правонаступником якого
є ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 33), та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір б/н
(а.с.13-26), за яким ОСОБА_1 отримав кредит
у розмірі 5000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач взяв на себе зобов'язання
повернути суму кредиту, відсотків,
винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Згідно з розрахунком заборгованості за
договором № б/н від 12.08.2005 року загальна
сума заборгованості ОСОБА_1 перед
банком склала 43717,67 грн. (а.с. 8-12).

Як вбачається із матеріалів справи
(а.с.70) відповідач здійснив останній
платіж в рахунок погашення
заборгованості по кредиту 30.08.2007 року, а
перевипуск картки не проводився.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що ПАТ
КБ "Приватбанк" пропустило визначений
положеннями цивільного законодавства
трирічний строк позовної давності для
звернення до суду за захистом
порушеного права, на чому в ході
розгляду даної справи наполягав
відповідач.

Апеляційний суд погоджується з вірним
по суті висновком суду першої
інстанції і вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не можуть
бути прийняті до уваги апеляційним
судом з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України,
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення, а ч.1 ст.252 ЦК
України визначає, що строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Разом з тим, із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який має
визначається календарною датою або
настанням події, з якою пов'язаний його
початок.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 1048, 1049 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК та ч. 2 ст. 1054
ЦК України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позичальника
достроково вимагати повернення
частини суми позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач перестав виконувати
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту та процентів за користування
кредитом з 30.08.2007 року, а банк звернувся
до суду з позовом 14.05.2014 року, крім того,
відповідачем до суду першої інстанції
було подано заяву про застосування
строку позовної давності (ч.ч. 3, 4 ст. 267
ЦК України), що є підставою для відмови
в позові (а.с. 99).

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції і не надають
підстав для скасування судового
рішення, яке постановлене з
дотриманням вимог закону.

Апеляційним судом не встановлено таких
порушень норм матеріального і
процесуального права, що призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення спору між сторонами або
таких, що тягнуть за собою безумовне
скасування судового рішення, а тому
відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 28 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: