Провадження № 2/127/4579/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення часток в праві
спільної сумісної власності на
земельну ділянку та визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визначення часток в праві
спільної сумісної власності на
земельну ділянку та визнання права
власності. Свій позов мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати -
ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась
спадщина, зокрема, на частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в м. Вінниці, яка
відповідно до державного акту серії ЯК
№040399 від 19.03.2012 року на праві спільної
сумісної власності належить позивачу
та померлій ОСОБА_3 Позивач є
спадкоємцем першої черги за законом на
майно померлої, іншим спадкоємцем є
його сестра ОСОБА_2, відповідач по
справі. Позивачу відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
належну спадкодавцеві частину
земельної ділянки, з підстав того, що не
визначений розмір часток у праві
спільної сумісної власності на цю
земельну ділянку. За таких обставин
позивач звернувся до суду та просить
визначити розмір часток співвласників
у праві спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0,0651 га. по
АДРЕСА_1 в м. Вінниці, визначивши, що
померлій ОСОБА_3 та йому належить по 1/2
частки, а також визнати за ним право
власності на земельну ділянку.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Натомість, до суду надійшла його заява,
відповідно до якої просить розгляд
справи провести у його відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, подала до суду заяву,
відповідно до якої вона просить
розгляд справи провести у її
відсутність, позовні вимоги визнає, не
заперечує щодо задоволення позову.

Враховуючи, що сторони не з'явились в
судове засідання, при цьому
скористались своїм правом та подали до
суду заяви про проведення судового
засідання у їх відсутність, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, що відповідає
положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні
обставини справи та правовідносини,
врегульовані нормами спадкового права,
зокрема спадкуванням за законом,
нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України та
Земельного кодексу України стосовно
права спільної власності на майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на праві спільної сумісної власності
належить земельна ділянка площею 0,0651
га., з цільовим призначенням для
будівництво та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, розташована по АДРЕСА_1 у м.
Вінниці, кадастровий номер
:03:038:0344, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №040399 від 19
березня 2012 року, зареєстрованим в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди 29 лютого 2012 року за
№02464 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 від 07 листопада 2013 року (а.с.7).
Сторони по справі є спадкоємцями
першої черги щодо майна померлої.
Відповідач ОСОБА_2 відмовилась від
прийняття спадщини на користь позивача
- ОСОБА_1, подавши в установлений
законодавством строк відповідну заяву.
Позивачу відмовлено у видачі на його
ім'я свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,0615 га.,
розташовану в м. Вінниці по АДРЕСА_1, з
підстав того, що у праві спільної
сумісної власності на зазначену
земельну ділянку не визначена частка
померлої ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22.12.1995 року
№20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», частка учасника спільної
сумісної власності визначається при
поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його
боргами, відкритті після нього
спадщини. При відсутності доказів про
те, що участь когось з учасників
спільної сумісної власності (крім
сумісної власності подружжя) у
надбанні майна була більшою або меншою
- частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», у разі
смерті співвласника частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними. Частка
померлого співвласника не може бути
змінена за рішенням суду.

Позивач, заявляючи вимогу про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності на земельну
ділянку, посилається на рівність
часток.

Визначаючись щодо цієї вимоги, суд
враховує положення вказаних вище норм
законодавства про рівність часток, а
також ту обставину, що ніяких
домовленостей про розмір часток між
співвласниками не було, жодних доказів
щодо цього суду не надано, а також те, що
часта померлого співвласника не може
бути змінена за рішенням суду, а не
визначення часток не дає можливості в
повній мірі розпоряджатися своїм
правом власності на вказане майно.

Тому, з огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що позовна
вимога про визначення розміру часток у
праві спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0,0615 га, яка
розташована по по АДРЕСА_1 у м. Вінниці,
кадастровий :03:038:0344, в розмірі по ?
кожному підлягає задоволенню. При
цьому, суд враховує, роз'яснення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013,
де зазначено, що у разі відмови
нотаріуса видати свідоцтво про право
на спадщину спадкоємці учасника
спільної сумісної власності мають
право звернутися з позовом про
визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності, де під терміном "визначення
часток" законодавець розуміє
визначення (встановлення) розміру
частки співвласника у спільному
сумісному майні.

Щодо позовної вимоги про визнання за
позивачем права власності на земельну
ділянку, то суд враховуючи положення
ст.392 ЦК України, вважає такий спосіб
захисту в даному випадку належним
способом захисту, з огляду на його
ефективність, в тому числі і з точки
зору ст. 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
оскільки саме в такий спосіб особа в
повній мірі може забезпечити
поновлення та захист свого права.

До такого висновку, суд прийшов з
урахуванням положень ст. 1216 ЦК України
та ст.79-1 Земельного кодексу України.
При цьому суд зважає на те, що позивач є
спадкоємцем першої черги щодо майна
померлої, спадщину прийняв і свого
права на спадщину не втратив, а
враховуючи визначення частки та
неможливість сформування земельної
ділянки як окремого об'єкта цивільних
прав для реалізації в повній мірі свого
права на земельну ділянку, суд
приходить до висновку, що в даному
випадку існують підстави для захисту
прав позивача шляхом визнання права
власності на земельну ділянку в цілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 317, 328, 355, 368,
372, 392, 1222, 1223, 1225, 1261 ЦК України, ст. ст. 89,
158 Земельного кодексу України, ст.ст.10,
11, 57, 60, 88, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір часток у праві
спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0,0651 га.,
розташовану по АДРЕСА_1 в м. Вінниця,
кадастровий номер :03:038:0344, згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 040399 від
19.03.2012 року, виданого на підставі
рішення Вінницької міської ради від
25.11.2011 року №539, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди 29.02.2012 року за
№02464 :

ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на
день її смерті становила ?,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, становить 1/2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на земельну ділянку з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
розташовану по АДРЕСА_1 в м. Вінниця,
кадастровий номер :03:038:0344.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з
моменту його проголошення.

Суддя: