УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської
І.М., Гримич М.К., Кафідової О.В., Умнової
О.В., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до Харківської міської
ради, ОСОБА_7, за участю третьої особи -
комунального підприємства «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»,
про перерозподіл ідеальних часток та
припинення права власності, та за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
Харківської міської ради, третя особа -
комунальне підприємство «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»,
про визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 25 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 18 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з указаним позовом до Харківської
міської ради, ОСОБА_7 про перерозподіл
ідеальних часток та припинення права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
а саме: просив вважати належними йому
80/100 частин замість Ѕ частини, яка
належала йому на підставі рішень
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 03 листопада 2011 року та апеляційного
суду Харківської області від 27 лютого
2012 року, ОСОБА_8 - 20/100 частин замість 1/8
частини, яка належала на підставі
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 27 березня 1985 року. Також
просив припинити право власності на
20/100 частин вказаного домоволодіння на
ім'я ОСОБА_8 у зв'язку зі знищенням
об'єкта власності та визнати за
позивачем право власності на
зазначений житловий будинок в цілому.

У листопаді 2012 року ОСОБА_7 пред'явив
зустрічний позов, у якому просив суд
визнати за ним право власності на 20/100
частин житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після померлої
матері ОСОБА_8

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 25 червня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 18 серпня 2014
року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Перерозподілено ідеальні частки у
праві власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1, та
визнано належними ОСОБА_6 80/100 вказаного
житлового будинку замість Ѕ частин, яка
належала йому на підставі рішення
апеляційного суду Харківської області
від 03 листопада 2011 року.

Право власності на 20/100 частин
вказаного будинку залишено відкритим
після смерті ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову,
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким зустрічний позов задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_7, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України),
дійшли до правильного висновку про
недоведеність позовних вимог. Крім
цього зазначив, що аналогічні вимоги
були предметом розгляду в суді, та у їх
задоволенні відмовлено рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 03 листопада 2011 року, інших доводів
ОСОБА_7 не надано.

Із матеріалів справи встановлено, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального права до спірних
правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про її відхилення та залишення без змін
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 25 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 18 серпня 2014 року, оскільки вони є
законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 25 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 18 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич О.В. Кафідова О.В.
Умнова