У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», Сумської філії
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення незаконно утриманих коштів,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22 вересня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
20 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду із указаним позовом, та,
враховуючи уточнення позовних вимог
просила стягнути з відповідачів
незаконно утримані з її заробітної
плати кошти в розмірі 3 921 грн 61 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 22 вересня 2014 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Сумської області від 20 жовтня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено у
зв'язку з пропуском строку звернення.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати зазначені судові рішення,
справу передати на новий розгляд,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
ОСОБА_4, знаючи з грудня 2010 року про
утримання з її заробітної плати коштів
звернулася до суду лише у листопаді 2013
року, тобто за межами тримісячного
строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП
України

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22 вересня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 20 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова