Провадження № 2/200/3966/14
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради, третя особа: Реєстраційна
служба Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області; про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська із
позовом, у відповідності до останніх
уточнень, до Дніпропетровської міської
ради, вказавши третю особу:
Реєстраційну службу
Дніпропетровського МУЮ
Дніпропетровської області, про
визнання права власності. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтувала тим, що 08
липня 1966 року вона разом зі своїм
чоловіком придбала у ОСОБА_2 за
домашньою угодою збудовані стіни
житлового будинку, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. В період з 1968 року по
1969 рік, вони закінчили будівництво за
свої власні кошти, частково змінивши
його план. ІНФОРМАЦІЯ_2, помер чоловік
позивача - ОСОБА_3, після смерті якого
вона фактично вступила в управління
спірного домоволодіння. Оскільки у
позивача виникла необхідність
оформити право власності на спірне
домоволодіння, однак відсутні
правовстановлюючі документи, вона
звернулася до суду із позовом та
просила визнати за нею право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з наступних будівель:
житловий будинок А - 1, вбиральня Б,
сарай В, споруди та мостіння № 1 - 4,І.
Житловий будинок А - 1 складається з
наступних приміщень: № 1 коридор площею
5,1 кв.м., № 2 - передпокій, площею 9,4 кв.м.,
№ 3 житлова кімната площею 14,5 кв.м., № 4 -
житлова кімната площею 7,4 кв.м., № 5 -
житлова кімната площею 7,7 кв.м., № 6 -
кухня площею 7,7 кв.м., ванна кімната
площею 1,7 кв.м., всього загальна площа
складає 53, 3 кв.м., а житлова площа - 29,6
кв.м. (а.с. а.с. 61 - 64).

Позивач у судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, надала суду заяву про розгляд
справи за її відсутності, де також
зазначила, що позовну заяву підтримує в
повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечує (а.с. 70).

Представник відповідача до судового
засідання також не з'явився, про день,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив Відповідно до
ст. 224, 225 ЦПК України з урахуванням
згоди представника позивача, вважає
можливим провести заочний розгляд
справи.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Відповідно до вказаного
клопотання, не заперечував проти
задоволення позову (а.с. а.с. 67, 68, 69).

Суд розглядає справу, у відповідності
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконкому Красногвардійської
районної ради м. Дніпропетровська № 135
від 22 грудня 1953 року, ОСОБА_2 було надано
земельну ділянку для будівництва
житлового будинку, загальною площею 559
кв.м., за адресою: АДРЕСА_1; та укладено
договір про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві (особистої) приватної
власності від 05 жовтня 1955 року (а.с. а.с.
13 - 14).

22 червня 1954 року забудовнику ОСОБА_2
було відведено земельну ділянку
загальною площею 559 кв.м.,яка
розташована в АДРЕСА_1, для
індивідуального житлового
будівництва, у відповідності до
узгодженого проекту від 16 липня 1955 року
(а.с. 23, 24, 25, 26).

08 липня 1966 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ОСОБА_1, було укладено домашню угоду у
відповідності до якої, останні
придбали збудовані стіни
домоволодіння, які розташовані на
земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1;
однак в подальшому дана угода
оформлена не була (а.с. 10).

ОСОБА_3, ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 07 січня 1962 року
та від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 (а.с.
а.с. 6, 9).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, за період з 1968 року по
1969 рік, добудували житловий будинок,
який розташований за адресою: вул.
Кисловодська, 13 у м. Дніпропетровську,
змінивши частково план на його
будівництво (а.с. а.с. 11 - 12, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, й після
смерті якого, ОСОБА_1 фактично прийняла
спадщину шляхом вступу в її управління
та розпорядження, оскільки проживала
та була зареєстрована у
вищезазначеному домоволодінні. Інших
спадкоємців, крім позивача та її сина -
ОСОБА_4 немає. Крім того, останній не
заперечував, щоб право власності на
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, було оформлено тільки
на позивача (а.с. 7).

Відповідно до відомостей домової книги
у вищезазначеному домоволодінні
зареєстровані і проживають ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 (а.с. а.с. 18 - 22).

Крім того, про факт самочинного
будівництва, свідчать данні технічного
паспорту, виконаного та виданого ФОП
ОСОБА_5, станом на 10 вересня 2014 року
(інвентаризаційна справа № 50507). Згідно
з даними вищезазначеного технічного
паспорту, житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
складається з наступних будівель:
житловий будинок А - 1, вбиральня Б,
сарай В, споруди та мостіння № 1 - 4,І.
Житловий будинок А - 1 складається з
наступних приміщень: № 1 коридор площею
14,5 кв.м., № 4 - житлова кімната площею 7,4
кв.м., № 5 - житлова кімната площею 7,7
кв.м., № 6 - кухня площею 7,7 кв.м., ванна
кімната площею 1,7 кв.м.; житлова площа
складає 29,6 кв.м., а загальна площа
складає 53,3 кв.м. (а.с. а.с. 27 - 31).

Рішенням Дніпропетровської міської
ради № 100/51 від 21 травня 2014 року, ОСОБА_1
була передана земельна ділянка для
житлової забудови й відповідно до
якого, 29 серпня 2014 року між ними було
укладено договір оренди земельної
ділянки, загальною площею 0,0539 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
а.с. 33 - 36).

Відповідно до акту прийому - передачі
земельної ділянки, за кадастровим
номером № :02:168:0021 від 29 серпня 2014
року, Дніпропетровська міська рада
надала ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельну
ділянку по фактичному розміщенню
самочинно збудованого жилового
будинку, господарських будівель та
споруд (а.с. 42).

Вказані вище спірні
правовідносини регулюються нормами
Конституції України, Цивільним
кодексом України, а також Постановою №
6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)».

Згідно із ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, яким
останній володіє, користується,
розпоряджається на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

У відповідності до ст. 331 ЦК України,
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, нерухоме
майно вважається самочинним
будівництвом, якщо воно збудовано без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

В силу ч. 3 ст. 376 ЦК України, право
власності на самочинно забудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Також згідно п. 16 Постанови № 6 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)», позов особи,
яка самочинно збудувала нерухоме майно
на земельній ділянці, власником або
користувачем якої є інша особа, про
визнання права власності на цю
нерухомість може бути задоволено судом
на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК, якщо буде
встановлено, що власник або користувач
земельної ділянки не заперечує проти
цього, будівництво не порушує права
інших осіб і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державних
стандартів.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин справи й
приведених норм закону, а також
зважаючи на те, що власник земельної
ділянки - Дніпропетровська міська рада,
в судове засідання не з'явилася та
ніяких заперечень проти визнання права
власності на вищезазначене нерухоме
майно за ОСОБА_1 до суду не надала. Крім
того, відомостей про те, що самочинне
будівництво порушує права інших осіб,
суду також надано не було, суд доходить
висновку про те, що позов необхідно
задовольнити та визнати за ОСОБА_1
право власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. 41 Конституції України, п.
16 Постанови № 6 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)», ст. ст. 15, 317,
319, 321, 331, 376, 392 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 88, 197, 208,
209, 212 - 215, 218, 224, 225 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області; про визнання права власності -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на домоволодіння, яке
складається з наступних будівель:
житловий будинок А - 1, вбиральня Б,
сарай В, споруди та мостіння № 1 - 4,І.
Житловий будинок А - 1 складається з
наступних приміщень: № 1 коридор площею
5,1 кв.м., № 2 - передпокій, площею 9,4 кв.м.,
№ 3 житлова кімната площею 14,5 кв.м., № 4 -
житлова кімната площею 7,4 кв.м., № 5 -
житлова кімната площею 7,7 кв.м., № 6 -
кухня площею 7,7 кв.м., ванна кімната
площею 1,7 кв.м., житлова площа - 29,6 кв.м., а
всього загальна площа домоволодіння
складає 53, 3 кв.м; що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
(підпис)
М.М.Бібік

З оригіналом згідно:

Є.О.Дельфонцева

Голова Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська

І.Ю.Литвиненко