Справа № 562/2771/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014
р.
Здолбунівський
районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого-судді
Плевако О.П.

при секретарі
Олешицькому Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Здолбунові заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю “Кредитні
ініціативи” про скасування заочного
рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ “Сведбанк” про захист
прав споживача, визнання кредитного
договору недійсним,

в с т а н о в и в :

ТзОВ “Кредитні ініціативи”
звернулося до суду з заявою про
скасування заочного рішення
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 05.03.2013 р., яким
позов задоволено повністю та визнано
недійсним кредитний договір №1701/0208/88-011
від 22.02.2007 року, укладений між ОСОБА_1
(Позичальником) та Відкритим
акціонерним товариством “Сведбанк”
(Банк) (назву змінено на Публічне
акціонерне товариство “Сведбанк”.

Свої вимоги мотивують тим, що 28.11.2012
року між ПАТ “Сведбанк” та ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
був укладений договір факторингу № 15.
Згідно якого відбулося відступлення
права вимоги за кредитним договором
№1701/0208/88-011 від 22.02.2007 року, що був
укладений між ПАТ “Сведбанк” та

ОСОБА_1 Відповідно до Договору
факторингу, ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» набуло прав
кредитора. Після чого 28.11.2012 року ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТзОВ “Кредитні ініціативи” уклали
Договір факторингу, згідно якого
відбулася передача прав грошової
вимоги щодо погашення заборгованості
по кредитному договору №1701/0208/88-011 від
22.02.2007 року.

Стверджує, що з моменту
переуступки права вимоги по кредиту
від 28.11.2012 року і на час розгляду
Здолбунівським районним судом
позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ
“Сведбанк” усі права кредитора за
вказаним кредитним договором
позичальника ОСОБА_1 належать ТзОВ
“Кредитні ініціативи”.

Вказує, що переуступка права
вимоги по кредитному договору
безпосередньо стосуються прав та
обов'язків ТзОВ “Кредитні ініціативи”
- як нового кредитора.

А тому, просить суд скасувати заочне
рішення і призначити справу до
розгляду в загальному порядку.

В судове засідання представник
заявника не з’явився, хоча був
повідомлений про час та дату розгляду
справи належним чином у встановленому
законом порядку. Проте надіслав заяву у
якій просить заочне рішення скасувати
та розглянути справу у його
відсутність.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з’явився, хоча про час та місце
судового засідання з розгляду заяви
про перегляд заочного рішення був
належним чином повідомлений. Заяви та
клопотання про відкладення судового
засідання на адресу суду не надходили.
Відповідно до ч.1 ст. ст.231 ЦПК України її
неявка не перешкоджає розгляду справи.
Ї

Дослідивши матеріли цивільної справи,
суд вважає, що заява про перегляд
заочного рішення не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року
між ВАТ “Сведбанк” та ОСОБА_1 (назву
змінено на ПАТ “Сведбанк”) укладено
кредитний договір № №1701/0208/88-011 на
підставі якого отримала кредит у
розмірі 55 000 доларів США на строк з
22.02.2007 р. по 21.02.2018 р. та зобов’язалася
погашати заборгованість по кредиту
щомісячними платежами зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11,9% річних на весь строк
фактичного користування кредитом.

За змістом ст.ст. 1054 і 526 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного судочинства, а за
відсутності таких умов та вимог —
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

28.11.2012 року між ПАТ “Сведбанк” та ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
укладений договір факторингу № 15,
згідно п. 2.1 якого Банк відступає
Фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договарах,
укладених з боржниками, зазначені у
реєстрі заборгованості боржників,
право на вимогу якої належить банку на
підставі документації.

Відповідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за сплату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

У вищевказаному договорі факторингу в
п.п.2.3, 2.4 зазначено, що перехід від Банку
до Фактора вимоги заборгованості за
кредитними договорами та договорами
забезпечення відбувається в ОСОБА_2 та
після сплати Фактором ціни продажу в
повному обсязі, після чого Фактор стає
повним кредитором.

Пунктом 2.6 Договору факторингу № 15
передбачено : наступне відступлення
(або будь — яке інше відчуження, в т.ч
передача в заставу) Фактором права
Вимоги Заборгованості до Боржників (як
в цілому так і в будь якій частині) будь
— яким третім особам допускається
виключно за отримання Фактором від
Банку попереднього письмового дозволу
(погодження) ОСОБА_3 Банку.

У випадках передбачених п. 2.6.5 Договору
факторингу, для передачі третім особам
права вимоги до боржників не потрібний
письмовий дозвіл Банку, в разі якщо
особа, яка має намір придбати у Фактора
права вимоги до боржників є
батьківською установою, або фінансовою
установою, яка пов'язана відносинами
фінансового контролю з Батьківською
установою, або якщо в момент укладення
цього договору пройшов 1 рік, а Фактор
повідомив Банк про можливе
відступлення права вимоги не менше як
за 5 робочих днів. Відносинами контролю,
згаданими вище, вважається повне пряме
або непряме володіння банківською
установою не менше 50%, особою, що має
намір придбати право вимоги до
боржників.

В матеріалах справі відсутні будь —
які дані, що свідчать проте, що Договір
факторингу № 15 укладений 28.11.2012 року
між ПАТ “Сведбанк” (Банк) та ТзОВ
“Факторингова компанія “Вектор Плюс”
(Фактор) набрав законної сили.

В той же день 28 листопада 2012 року ТзОВ
“Факторингова компанія “Вектор Плюс”
(Клієнт) та ТзОВ “Кредитні ініціативи”
(Фактор) уклали новий договір
факторингу, предметом якого згідно п.
2.1. є відступлення Клієнтом Факторингу
свого права вимоги заборгованості
боржників перед ПАТ “Сведбанк” по
кредитних договорах, укладені з
боржниками і зазначені в Реєстрі
заборгованості боржників та у Переліку
кредитних договорів та договорів
забезпечення.

Відповідно до ст. 1083 ЦК України
наступне відступлення фактором
грошової вимоги третій особі не
допускається, якщо інше не встановлено
договором факторингу. Якщо договором
факторингу допускається наступне
відступлення права грошової вимоги,
воно здійснюється відповідно до
положень гл. 73 ЦК України.

Боржник зобов'язаний здійснювати
платежі факторові за умови, що він
одержав від клієнта або фактора
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомлені
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж (ст.1082
ЦК України).

Боржник має право вимагати від фактора
надання йому в розумний строк доказів
того, що відступлення права грошової
вимоги факторові справді мало місце.
Якщо фактор не виконав цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним. Виконання боржником
грошової вимоги факторові відповідно
до цієї статті звільняє боржника від
його обов'язку перед клієнтом.

Матеріали справи не містять доказів
щодо направлення повідомлення ОСОБА_1
про відступлення права вимоги, із
зазначенням яка сума заборгованості
була передана за первісним та другим
договором факторингу.

Не надані також докази того чи, набув
первісний договір факторингу
зобов'язальної сили, яка сума була
продана позивачу за другим договором
факторингу і чи мало право ТзОВ
“Факторингова компанія “Вектор Плюс”
передати право вимоги до боржників ПАТ
“Сведбанку” укладенням нового
договору факторингу.

Беручи до уваги вищенаведені докази,
вимоги закону та умови договорів
факторингу, суд приходить до висновку,
що ТзОВ “Кредитні ініціативи” не
набуло права вимоги про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним
договором 1701/0208/88-011 укладеним 22.02.2007
року між ВАТ “Сведбанк” (після зміни
назви ПАТ “Сведбанк”) та ОСОБА_1

Однак матеріалами справи встановлено,
що ОСОБА_1 отриманий у ПАТ “Сведбанк”
кредит не повернула та не подала до
суду доказів, що спростували б
наявність у неї боргу за кредитом, а
тому вона не звільняється від
зобов'язання перед ПАТ “Сведбанк”
виконати умови кредитного договору
щодо повернення кредитних коштів,
оскільки за змістом положень
Цивільного кодексу України боржник,
який не отримав повідомлення про
передачу права вимоги іншій особі, не
позбавляється обов'язку погашення
заборгованості, а лише має право на
погашення заборгованості первинному
кредитору і таке виконання
зобов'язання є належним.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що ТзОВ
“Кредитні ініціативи” не можуть бути
належним позивачем по справі, оскільки
у втановленому законом порядку не
набуло права вимоги до

ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором, а тому в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст.ст.230-232 ЦПК України, ч. 1 ст.
1077, 1082-1083, суд –

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю “Кредитні
ініціативи” про скасування заочного
рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ “Сведбанк” про захист
прав споживача, визнання кредитного
договору недійсним – залишити без
задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Рівненської області. Апеляційна скарга
на ухвалу суду подається через
Здолбунівський районний суд протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

С у д д я :