Справа № 0909/4976/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Обідняк В.Д.

секретаря : Горох Г.М.

прокурора Попик О.І,
Тарасенко В.С.

представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Коломиї
справу за позовом Коломийського
міжрайонного прокурора в інтересах
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
треті особи без самостійних вимог
приватний нотаріус Коломийського
районного нотаріального округу ОСОБА_9,
приватний нотаріус Коломийського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
про визнання недійсними довіреності та
договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

Коломийський міжрайонний прокурор
звернувся до суду з даним позовом в
інтересах ОСОБА_5 та малолітнього
ОСОБА_6, який підтримав в судовому
засіданні та пояснив, що відповідачка
ОСОБА_7, діючи від імені ОСОБА_11 та
ОСОБА_5 на підставі довіреності від
29.06.2006 року, посвідченої приватним
нотаріусом Коломийського районного
нотаріального округу ОСОБА_12, уклала
05.08.2006 року із відповідачкою ОСОБА_8
договір купівлі-продажу квартири, в
АДРЕСА_1 за 6 723 грн.

Перевіркою встановлено, що вказаний
договір купівлі-продажу укладено з
порушенням вимог ст.ст. 203, 232 ЦПК
України, а саме за відсутності вільного
волевиявлення власників квартири
ОСОБА_11 та ОСОБА_5 на відчуження
належної їм квартири, а також внаслідок
зловмисної домовленості відповідачів
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що свідчить про
наявність підстав для визнання
договору недійсним у відповідності до
ст.ст. 215, 216, 232 ЦК України.

Вважає, що в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8
наявні ознаки зловмисної
домовленості, при оформлення
довіреності та договору
купівлі-продажу квартири в АДРЕСА_1.
Просить визнати довіреність видану
29.06.2006 року від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_11
на ім'я ОСОБА_7, посвідчену приватним
нотаріусом Коломийського районного
нотаріального округу ОСОБА_12 та
договір купівлі-продажу квартири в
АДРЕСА_1 від 05.08.2006 року укладений між
ОСОБА_7 від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_11 з
ОСОБА_8, посвідчений приватним
нотаріусом Коломийського
нотаріуального округу ОСОБА_10 -
недійсними.

ОСОБА_5 в судовому засіданні позов
підтримала та пояснила, що у спірній
квартирі вона проживала разом зі своєю
мамою ОСОБА_11, яка не була
приватизована. Десь у 2005-2006 роках вона
познайомилась з ОСОБА_13 і на деякий час
переїхала до нього проживати. Підпис на
довіреності від 29.06.2006 року виданій на
ім'я ОСОБА_7 підроблено. Вона та її матри
ОСОБА_11 не мали на меті відчужувати
належну їм квартиру, що в АДРЕСА_1,
оскільки дана квартира є єдиним житлом.
Жодних коштів за відчуження квартири
ні вона, а ні мама не отримували і не
знали про факт укладення ОСОБА_7 від їх
імені договору купівлі-продажу
спірної квартири. Про відчуження
квартири стало відомо від працівників
Коломийського комунального
підприємства по експлуатації житла
після смерті матері ОСОБА_11, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Будь-якого
іншого житла вона не має і у с.Лісна
Слобідка, Коломийського району не
проживала. Просить суд позов прокурора
задоволити.

Відповідачка ОСОБА_7 в судовому
засіданні щодо позову заперечила та
пояснила, що ОСОБА_5 десь з 2004 року
познайомилась з її братом ОСОБА_13 і з
того часу вони проживали у її будинку в
с.Замулинці, Коломийського району.
Згодом після цього до неї звернулась
ОСОБА_11 та ОСОБА_5 з тим, що бажають
продати свою квартиру та купити
будинок в селі. Однак, оскільки ОСОБА_11
не довіряла вчиняти такі дії своїй
донці ОСОБА_5 то вона попросила її
допомогти.

У червні 2006 року вона з ОСОБА_11 та
ОСОБА_5 звернулись до приватного
нотаріуса ОСОБА_12 з метою посвідчити
довіреність на її ім'я для приватизації
та продажу квартири.

Приватизацією квартири вона займалась
разом із ОСОБА_5 Про те, що вказану
квартиру будуть продавати ОСОБА_14
ОСОБА_11 та ОСОБА_5 домовились разом із
ОСОБА_14, так само як і домовились про
вартість вказаної квартири. Під час
укладення та посвідчення договору
купівлі-продажу була присутня також
ОСОБА_5 і ОСОБА_14 віддала їм гроші в сумі
70 000 грн. Після чого вона разом із ОСОБА_5
пішли до ОСОБА_11 у вказану квартиру в
АДРЕСА_1, де віддали останній всю суму
коштів. Про те, скільки часу вони
проживатимуть у проданій ОСОБА_14
квартирі вони вже домовлялись без неї і
про деталі тих домовленостей їй нічого
невідомо.

Будинок в с. Лісна Слобідка їм купляла
ОСОБА_14, про що останню попросила
ОСОБА_11, а ОСОБА_5 займались пошуком
будинку, ще до продажу квартири та
після нього, переглядали декілька
варіантів в різних селах Коломийського
району. Вважає, що зловмисної
домовленості з будь-ким із учасників
процесу не було, а ОСОБА_5 і її мама, яка
померла у 2012 році добровільно
погодились на приватизацію та
відчуження квартири з метою придбання
іншого житла, що і було зроблено.

Відповідачка ОСОБА_14 в судовому
засіданні щодо позову заперечила та
пояснила суду, що давно знайома з
ОСОБА_5 та ОСОБА_11 Про те, що вони
продають квартиру в АДРЕСА_1 вони
повідомили її, після чого разом
домовились про ціну в сумі 70 000 грн.

Договір купівлі-продажу укладали у
нотаріуса, де були присутні ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 Після підписання договору вони
вийшли з кабінету нотаріуса і вона
розрахувалась з ОСОБА_7 за квартиру.
Потім вони поїхали у вказану квартиру,
де в її присутності та в присутності
ОСОБА_5 ОСОБА_7 передала ОСОБА_11 70 000 грн.
за продану квартиру.

ОСОБА_11 та ОСОБА_5 залишились проживати
у проданій квартирі, оскільки не мали
куди переїхати, але в цей час вони
шукали будинок в селі. Житловий будинок
в с. Лісна Слобідка вона купила собі як
дачу. Однак після того, як ОСОБА_5 та
ОСОБА_11 не змогли знайти підходящого
будинку вона запропонувала їм
подивитись будинок в с. Лісна Слобідка,
який їм сподобався і ОСОБА_5 купила
його у неї за 40 000 грн., однак
розраховувалась з нею ОСОБА_11

Після цього ОСОБА_5 переїхала жити в с.
Лісна Слобідка, а ОСОБА_11 також жила там
деякий час, після чого повернулась у
квартиру в АДРЕСА_1.

Вона не заперечувала проти того щоб
ОСОБА_11 проживала у вказаній квартирі,
оскільки їй квартира не була потріба бо
у неї не було коштів зробити там ремонт.
Просить суд у позові відмовити.

Приватний нотаріус Коломийського
районного нотаріального округу ОСОБА_12
ствердила у судовому засіданні, що 29
червня 2006 року до неї звернулись
ОСОБА_11 та ОСОБА_5 для посвідчення
довіреності, якою бажали уповноважити
ОСОБА_7 на приватизацію та продаж
належної їм квартири. Їхні особи
встановлено за паспортами та
роз'яснено значення даної довіреності.
Вона переконалась у достовірності їх
намірів, розумінні значення вчинюваних
дій. Зокрема ОСОБА_11 пояснила, що вони
повністю усвідомлюють, на які дії
уповноважують вказаною довіреністю
ОСОБА_7, повністю довіряють їй та
переконані, що остання діятиме в їх
інтересах. Зі слів ОСОБА_15 та ОСОБА_5
оформлення даної довіреності
необхідне у зв'язку із тим, що вони
розуміють, що для приватизації
квартири їм необхідно оформляти
документи вдвох, а тому зручніше, щоб
цим займалась ОСОБА_7 Про те чи була
присутня ОСОБА_7 при посвідченні
вказаної довіреності вона не пригадує,
проте навіть така присутність, не була
б порушенням проведення вказаної
нотаріальної дії. ОСОБА_5 та ОСОБА_11
перебуваючи в кабінеті нотаріуса при
оформлення вищезазначеної довіреності
вели себе адекватно, відповідали на
запистання та підтверджували свої
наміри та розуміння значення наслідків
вчинюваних нотаріальних дій.

Приватний нотаріус Коломийського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
в судовому засіданні пояснила, що 05.08.2006
року до неї звернулась довірена особа
ОСОБА_7 та покупець ОСОБА_14 для
посвідчення договору купівлі продажу,
після встановлення осіб, перевірки
довіреності нею посвідчено договір
купівлі-продажу квартири в АДРЕСА_1.
Гроші в присутності нотаріуса не
передаються, однак нею уточнено чи
проведено розрахунок між сторонами, що
останні підтвердили.

Суд вважає, що позов безпідставний та
не підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Згідно ст. 203 ч. 3 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ч. 1, 3 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 216 ЦК України недійсний правочин
не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до вимог ст. 232 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Судом встановлено, що 29 червня 2006 року
ОСОБА_11 та ОСОБА_5 уповноважили ОСОБА_7
приватизувати та розпоряджатися
(продавати, заставляти, обмінювати)
належну їм на праві власності квартиру
в АДРЕСА_1 в м. Коломия, шляхом
посвідчення довіреності у приватного
нотаріуса Коломийського районного
округу ОСОБА_12

Як, вбачається з пояснень приватного
нотаріуса Коломийського районного
нотаріального округу ОСОБА_12, що
дійсно 29 червня 2006 року до нотаріуса
звернулись ОСОБА_11 та ОСОБА_5 для
посвідчення довіреності, якою бажали
уповноважити ОСОБА_7 на приватизацію та
продаж належної їм квартири. Їхні особи
встановлено за паспортами та
роз'яснено значення даної довіреності.
Нотаріус переконалась у достовірності
їх намірів, розумінні значення
вчинюваних дій. Зокрема ОСОБА_11
пояснила, що вони повністю
усвідомлюють, на які дії уповноважують
вказаною довіреністю ОСОБА_7, повністю
довіряють їй та переконані, що остання
діятиме в їх інтересах.

Отже, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11
знаходились в кабінеті приватного
нотаріуса при оформленні оспорюваної
довіреності вели себе адекватно,
відповідали на запистання, підтвердили
свої наміри та розуміння значення
наслідків вчинюваних нотаріальних дій
власноручним підписом.

Посилання ОСОБА_5 на те, що вона не
підписувала довіреності від 29.06.2006 року
суд до уваги не бере, оскільки дані
свідчення спростовуються висновком
проведеної почеркознавчої експертизи
№ 470 від 22.05.2013 року /а.с. 72-74/. Так, згідно
вказаного висновку судової експертизи
рукописні записи від імені ОСОБА_5,
розташовані в графі "Підпис" після
цифри "2" перед підписом в довіреності
від 29.06.2006 року, " розписка про
одержання оформленого документу" в
реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій приватного нотаріуса
Коломийського нотаріального округу
ОСОБА_12 та підписи від імені ОСОБА_5,
розташовані в графах "Підпис" після
цифри "2" після запису "ОСОБА_5" в
довіреності від 29.06.2006 року, "Розписка
про одержання оформленого документу" в
реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій приватного нотаріуса
Коломийського нотаріального округу
ОСОБА_12 виконані самою ОСОБА_5. Ознак,
які б свідчили про навмисну зміну
почерку, експертом не виявлено.

В подальшому на підставі вказаної
довіреності 05.08.2006 року ОСОБА_7 уклала з
ОСОБА_14 від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_11
договір купівлі-продажу належної
останнім квартири в АДРЕСА_1. За продаж
вказаної квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_11
отримали 70 тисяч грн., які ОСОБА_7 в
присутності ОСОБА_14 та ОСОБА_5 передала
ОСОБА_11 Підтвердити факт отримання
грошей ОСОБА_11 не може у зв"язку із
смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Крім того, судом встановлено, що після
продажу спірної квартири ОСОБА_11
проживала у даній квартирі, а ОСОБА_5 у
свого чоловіка ОСОБА_7 в с.Замулинці,
Коломийського району, хоча шукали інше
житло.

24 березня 2008 року ОСОБА_5 придбала
житловий будинок з надвірною
господарською будівлею по
вул.Верхова,90 в АДРЕСА_2 про що свідчить
нотаріально посвідчений договір
купівлі - продажу укладений між ОСОБА_16,
від імені якої діяла ОСОБА_14 та ОСОБА_5,
як покупець. /а.с. 23/. Вартість вказаного
житлового будинку з господаськими
будівлями та спорудами становила 40
тисяч грн., які надала ОСОБА_11 з коштів,
які вона отримала за продаж квартири в
м. Коломия. В подальшому ОСОБА_5
особисто зареєструвалась у вказаному
будинку разом з малолітнім сином та
співжителем ОСОБА_13 в якому зробили
ремонт і після народження сина ОСОБА_6,
28.08.2009 року переїхали проживати в
АДРЕСА_2 а 30.09.2009 року зареєструвались у
вказаному будинку, що підтверджується
оглянутими в судовому засіданні
паспортами громадян України ОСОБА_5 та
ОСОБА_13

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 на
даний час зареєстрована із малолітнім
сином в АДРЕСА_3 який належить їй на
праві приватної власності згідно
договору купівлі-продажу від 24..03.2008
року тобто не позбавлена житла або
права власності і ніхто з учасників
судового розгляду не ставить питання
про визнання даного договору
недійсним.

Крім того, в ході судового розгляду
справи проведено судову психіатричну
експертизу і згідно висновку від 12.05.2014
року № 144 ОСОБА_5 страждала стійким
хронічним психічним розладом -
органічним розладом особистості
внаслідок епілепсії з вираженими
когнітивними та емоційними розладами.
Зазначене захворювання істотно
впливало на здатність ОСОБА_5
усвідомлювати свої дії та керувати
ними на момент підписання 29.06.2006 року
довіреності, виданої 29.06.2006 року від
імені ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_7,
посвідченої приватним нотаріусом
Коломийського районного нотаріального
округу ОСОБА_12

Однак, як вбачається з вимог позовної
заяви, правовою підставою для визнання
правочину недійсним, вимоги якої в ході
судового розгляду не змінювались,
прокурор Коломийської міжрайонної
прокуратури зазначає наявність
зловмисної домовленості між
відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_14 при
оформлення від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_15
вказаних довіреності та договору
купівлі-продажу.

Висновок судово-психіатричної
експертизи жодним чином не вказують на
наявність в діях відповідачів
зловмисної домовленості, а тому не
мають значення для справи.

Відповідно до ст. 232 ч. 1 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Постановою Пленуму Верховного суду від
06.11.2009 року № 9 в п. 22 зазначено, що для
визнання правочину недійсним на
підставі статті 232 ЦК України
необхідним є встановлення умислу в
діях представника: представник
усвідомлює, що вчиняє правочин
всупереч інтересам довірителя та бажає
(або свідомо допускає) їх настання, а
також наявність домовленості
представника однієї сторони з іншою
стороною і виникнення через це
несприятливих наслідків для
довірителя. При цьому не має значення,
чи одержав учасник такої домовленості
яку-небудь вигоду від здійснення
правочину, чи правочин був вчинений з
метою завдання шкоди довірителю.

Однак в судовому засіданні не знайшли
свого підтвердження обставини, а
прокурор не довів наявності в діях
ОСОБА_7 та ОСОБА_14 зловмисної
домовленості та умислу на вчинення
будь-яких дій на спричинення
негативних наслідків для ОСОБА_5 та
ОСОБА_11

Відповідно до ст. 11 ЦК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму
Верхровного суду України від 18.12.2009
року № 14 відповідно до положень статей
10 і 11 ЦПК Цкраїни суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
позивачем вимог та зазначених і
доведених ним обставин. Відповідно до
статті 19 Конституції України статті 1
ЦПК України та з урахуванням
положення частини четвертої статті 10
ЦПК України вийти за межі заявлених
вимог (вирішити незаявлену вимогу,
задовольнити вимогу позивача у
більшому розмірі, ніж було заявлено)
суд має право лише у випадках, прямо
передбачених законом.

Встановлене судом підтверджується
показами свідка ОСОБА_13, який пояснив
суду, що знайомий з ОСОБА_5 з 2005 року.
Через деякий час після знайомства вони
почали проживати разом у фактичних
шлюбних відносинах і через відсутність
у нього житла то тимчасово жили у його
сестри ОСОБА_7 Згодом, вони вирішили
купити житловий будинок у селі.
Допомогла їм в пошуку вказаного
житлового будинку ОСОБА_14 Договір
купівлі продажу укладала ОСОБА_5 та
оформила житловий будинок на себе, а
гроші на будинок дала мама його
співмешканки ОСОБА_11 і вони заплатили
за будинок 40 000 грн. Після народження
сина ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2 вони
переїхали проживати у вказаний
будинок, де всі троє разом з малолітнім
сином та ОСОБА_5 зареєструвались.
Реєстрацією займалась дружина
(ОСОБА_5.). Оскільки, ОСОБА_5 страждає
епілепсією і їй була необхідна
допомога з маленькою дитиною, а він
часто був на роботі то мама /ОСОБА_11./
деякий час жила в с. Лісна Слобідка і
допомагала дружині з дитиною. Він разом
з ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_1 до 14 травня
2011 року, оскільки був засуджений та
відбував покарання у місцях
позбавлення волі. 14 листопада 2012 року
звільнився, однак, оскільки ОСОБА_5 не
бажає більше з ним підтримувати
відносини то він перейшов жити до своєї
сестри; показаннями свідка ОСОБА_18, яка
в судовому засіданні ствердила, що
проживає в одному будинку з ОСОБА_11, яка
жила досить бідно, її квартира була
непридатна для проживання, потребувала
ремонту. Щодо оформлення оскаржуваної
довіреності та договору
купівлі-продажу ОСОБА_19 та ОСОБА_11
нічого не знає; а також копією
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Коломийського районного
нотаріального округу ОСОБА_12 29.06.2006
року, копією договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 05.08.2006 року
приватним нотаріусом Коломийського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
копією договору купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами посвідченого
24.03.2008 року приватним нотаріусом
Коломийського районного нотаріального
округу ОСОБА_20 висновокм судової
почеркознавчої експертизи від 22.05.2013
року № 470, висновком
судово-психіатричної експертизи від
12.05.2014 року № 144 та іншими перевіреними
в суді доказами.

На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 232 ЦК України,
Постанови, Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9, Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 року № 14 керуючись ст.ст. 213-215
ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову Коломийського
міжрайонного прокурора в інтересах
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
треті особи без самостійних вимог
приватний нотаріус Коломийського
районного нотаріального округу ОСОБА_9,
приватний нотаріус Коломийського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
про визнання недійсними довіреності та
договору купівлі-продажу квартири -
відмовити за безпідставністю.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області, протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Обідняк В. Д.