Провадження № 2-4660/2014 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2014 року Деснянський районний суд
м.Києва в складі:

головуючого - судді
Скрипка О.І.,

при секретарі
Козоріз І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
та за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення
розміру аліментів,

В
С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить зменшити
розмір аліментів, які він сплачує на
підставі рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 18.10.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
2200 грн. до 500 грн., щомісячно, з моменту
подачі позовної заяви до Подільського
суду - 21.03.2014 року.

При цьому позивач посилається на те, що
з моменту розірвання шлюбу і до грудня
2012 року він проживав спільно з
відповідачем на одній житловій площі
та повністю забезпечував усі необхідні
потреби дочки (харчування: купував та
готував сам їжу, сплачував за шкільне
та додаткове навчання, розваги та
відпочинок у Єгипті). Крім того, для
забезпечення розвитку дочки і з метою
контролю пересування дитини між школою
та іншими закладами, він подарував
планшет і сучасний мобільний телефон.
Окрім того, він сплачував щомісячні
комунальні послуги та замінив усю
побутову техніку у квартирі, в якій
вони проживали. Рішенням Деснянського
районного суду м.Києва від 18.10.2013 року з
нього стягнуто на користь відповідача
на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 2200 грн.,
щомісячно, із наступною індексацією
згідно чинного законодавства України
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 23 липня 2013 року. З жовтня 2013
року він сплатив відповідачу різницю в
розмірі 3600 грн. за рішенням суду, а з
листопада 2013 року сплачував аліменти в
розмірі 2200 грн. В зв»язку з обставинами,
які не залежали від нього, а саме з
подіями в країні, які негативно
вплинули на підприємницьку діяльність
в Україні, його матеріальне становище
погіршилося. На даний час він не має
можливості сплачувати аліменти в
розмірі 2200 грн., в зв»язку з чим просить
задовольнити його вимоги.

Відповідач, заперечуючи проти позову
позивача, звернулася із зустрічною
позовною заявою про збільшення розміру
аліментів на 300 грн. і просить стягнути
з відповідача ОСОБА_1 аліменти в
розмірі 2500 грн. з моменту подачі заяви,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття.

При цьому позивач посилається на те, що
після розлучення із відповідачем
укласти угоду про утримання дитини їм
не вдалося і внаслідок добровільної
відмови батька утримувати дитину вона
була вимушена звернутися за захистом
своїх прав та інтересів до суду із
позовом про стягнення аліментів. 18.10.2013
року Деснянським районним судом
м.Києва було винесено рішення про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її
користь на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3 щомісячно у розмірі 2200
грн. Як зазначає позивач, аліменти не
звільняють платника від обов»язку
участі у додаткових витратах на дитину,
що викликані обставинами (розвитком
здібностей дитини, хворобою,
оздоровленням тощо). Відповідач
категорично відмовився приймати
участь у додаткових витратах на дитину.
Аліменти, які надходять від
відповідача на дитину, вона витрачає
дуже відповідально, однак дівчинка
росте і «ростуть» її потреби на їжу,
одяг, побутові речі, навчання, розвиток,
лікування, оздоровлення. З часу
призначення аліментів відповідач не
змінив свого сімейного стану, не
допомагає разом із братом своїм хворим
батькам, продовжує працювати приватним
підприємцем по реалізації оливкової
олії, миючих засобів на її основі,
побутової техніки «Сатурн», яка
враховуючи незмінну цінову політику і
широкий асортимент, користується у
населення підвищеним попитом. Вважає,
що матеріальна підтримка дитини є
батьківським і моральним обов»язком.
Неповнолітня донька ОСОБА_3 на
сьогодення не перестала бути нужденною
в матеріальній допомозі, а, навпаки,
враховуючи, що її потреби збільшилися,
вона (відповідач) вважає, що позивач
спроможний надавати допомогу дитині
більше на 300 грн. Таким чином, розмір
аліментів на потреби дитини замість 2200
грн. може складати 2500 грн. Посилаючись
на викладене, відповідач просить
задовольнити зустрічну позовну заяву в
повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили задовольнити в повному
обсязі, проти задоволення зустрічної
позовної заяви заперечували.

В судовому засіданні відповідач та її
представник проти позовних вимог про
зменшення розміру аліментів
заперечували, просили задовольнити
зустрічні позовні вимоги про
збільшення розміру аліментів.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
обставини справи за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, в той час, як зустрічний
позов не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано 26.05.2011 року.
Від спільного життя сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.41).

Згідно рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 18.10.2013 року з
ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі 2200 грн., щомісячно,
із наступною індексацією згідно
чинного законодавства України до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 23 липня 2013 року (а.с.40).

В судовому засіданні позивач та його
представник просили задовольнити
позовні вимоги та відмовити в
задоволенні зустрічного позову,
вказуючи на те, що в зв»язку зі значним
погіршенням матеріального становища,
позивач має можливість сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання доньки в розмірі 500 грн. до
досягнення дитини повноліття, оскільки
він (позивач) хворіє, не отримує доходів
від підприємницької діяльності, має на
утриманні непрацездатних батьків,
проживає з дружиною в орендованій
квартирі.

Відповідач та її представник
проти таких доводів позивача та його
представника заперечували, просили
відмовити в задоволенні позову та
задовольнити зустрічний позов,
вказуючи на те, що аліменти в розмірі 500
грн. до досягнення дитини повноліття,
щомісячно не є достатньою сумою для
утримання неповнолітньої дитини. Крім
того, заперечуючи проти позову
відповідач та її представник
наголошували на тому, що позивач умисно
не виконує рішення суду, ухиляється від
утримання дитини, не бажає надавати
матеріальну допомогу з особистих
мотивів.

Суд вважає доводи позивача
частково обґрунтованими і такими, що
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні з огляду на наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягненню нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст.192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров»я когось з них.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Тобто, сторони мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з довідки Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві від 07.10.2014 року №
10133/Я/, позивач ОСОБА_1 перебуває
на обліку як приватний підприємець в
Державній податковій інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві з 02.03.2010
року. За період з 01.01.2014 року по 30.09.2014
року здійснював діяльність на
спрощеній системі оподаткування.
Згідно поданої податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця доходу не отримував.
(а.с.60).

Таким чином, враховуючи доказ
відсутності доходів у позивача в 2014
році, суд приходить до висновку про
можливість часткового задоволення
позовних вимог та зменшення розміру
аліментів, що стягуються з нього за
рішенням суду на утримання
неповнолітньої дитини.

При цьому суд не приймає до уваги
твердження відповідача та її
представника про те, що позивач отримує
прибутки від здійснення
підприємницької діяльності, зокрема
реалізації побутової техніки «Сатурн»,
оскільки на їх підтвердження
відповідач та її представник не надали
жодних належних доказів, а також
враховує і те, що заперечуючи проти
позову, ані відповідач, ані її
представник не надали доказів про те,
що позивач має можливість сплачувати
аліменти в розмірі, визначеному
рішенням суд від 18.10.2013 року.

Однак, вирішуючи питання про
зміну розміру аліментів, суд не приймає
до уваги посилання позивача в
обґрунтування своїх вимог на те, що
його матеріальний стан також
погіршився в зв»язку з тим, що він несе
витрати в зв»язку зі своєю хворобою,
надає допомогу непрацездатним батькам,
які перебувають на пенсії, а мати
хворіє на цукровий діабет, несе витрати
по оренді житла в сумі 3000 грн.
щомісячно, а також несе витрати по
утриманню автомобіля, сплати податків,
оплаті за мобільний зв»язок та
інтернет, виходячи з наступного.

Дійсно, як вбачається з
матеріалів справи, у позивача
діагностовано наступні захворювання:
остеохондроз поперекового відділу
хребта. Правобічна грижа між
хребцевого диску у сегменті L5 - S1. Кіста
Тарлова на рівні тіла S3. За
результатами дослідження
рекомендовано консультацію
нейрохірурга, невролога, вертебролога,
лікаря ЛФК. МРТ Контроль за показаннями
(а.с.8-9).

В той же час, як вбачається з
вказаних висновків, дані захворювання
діагностовано у позивача у 2012 році, у 2014
році було проведено контрольне
обстеження. Жодних доказів погіршення
стану здоров»я з 2012 року, обсягу та
вартості проведеного лікування
позивачем суду не надано.

Що стосується посилань позивача
на те, що він утримує непрацездатних
батьків, то суд при вирішенні питання
про зменшення розміру аліментів їх
також до уваги не приймає, оскільки
позивачем також не надано суду
належних та допустимих доказів такого
утримання, а також розміру допомоги, що
надається позивачем своїм батькам, які,
згідно пояснень сторін, мають ще одного
повнолітнього працездатного сина. Крім
того, згідно ст.202 СК України визначено
обов»язок дітей утримувати
непрацездатних батьків.

Доводи позивача про те, що він
несе витрати по оренді житла також не
приймаються судом до уваги, оскільки
дані витрати належними та допустимими
доказами не підтвердженні.

Що стосується посилань позивача на
витрати по утриманню автомобіля,
сплати податків, оплаті за мобільний
зв»язок та інтернет, то суд приходить
до висновку, що несення позивачем даних
витрат не може впливати на зміну
розміру аліментів.

Вимоги зустрічного позову не
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Як вбачається з зустрічного
позову та звіту по витратам на дитину
за рік (а.с.46), відповідач просить
задовольнити її вимоги та збільшити
розмір аліментів до 2500 грн. щомісячно, в
зв»язку з ростом потреб дитини на їжу,
одяг, побутові речі, навчання, розвиток,
лікування та оздоровлення.

Згідно вищевказаного звіту,
відповідач обґрунтовує свої вимоги про
збільшення розміру аліментів тим, що
нею несуться витрати на дитину в
зв»язку з відвідуванням нею занять з
танців, співів, занять з іноземних мов,
участі у змаганнях та виступах з
танців, відвідувань басейну, екскурсій,
філармонії, концертів (шкільних),
придбання книг, зошитів та
канцелярських товарів для навчання та
мистецтва, внесків до фонду школи,
фонду класу, подяки вчителям,
поздоровлення 15 друзів та
поздоровлення на свята, зачіски,
наряди, прикраси, сумочку, парасольку,
масаж, ліки, літнє оздоровлення,
витрати на ортопедичне взяття та
ортодонтичне обслуговування,
непередбачені додаткові витрати,
необхідність утеплення стіни в кімнаті
дитини та інше.

Враховуючи зміст обґрунтування
зустрічного позову, суд приходить до
висновку про неможливість задоволення
даних вимог в межах даної справи,
оскільки згідно із ч.1 ст.192 СК України,
на яку посилається відповідач, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров»я
когось з них.

Відповідачем не надано належних
доказів зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров»я її (відповідача)
або позивача, які б давали підстави для
збільшення розміру аліментів.

Крім того, відповідно до ст.185 СК
України, той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

В той же час, як вбачається з зустрічної
позовної заяви, посилаючись на несення
нею вказаних витрат, відповідач
просить саме збільшити розмір
аліментів. Вимог про стягнення саме
додаткових витрат на утримання дитини
відповідач не висуває.

Посилання представника
відповідача в судовому засіданні на те,
що дитина хворіє та потребує в зв»язку
з хворобою додаткових витрат суд до
уваги не приймає, оскільки ані
відповідачем, ані її представником не
надано належних доказів такої хвороби
та розміру витрат. Крім того, як вже
зазначалось вище, даний вид витрат не
відноситься до аліментів, а є згідно
положень ст.185 СК України додатковими
витратами на утримання дитини.

Наведені обставини та правові
норми виключать можливість
задоволення зустрічного позову про
збільшення розміру аліментів.

Таким чином, аналізуючи зібрані
по справі докази в світлі наведених
правових норм, з урахуванням прав та
взаємовідносин сторін, майнового стану
позивача, віку дитини, суд приходить до
висновку про можливість часткового
задоволення позовних вимог, зменшивши
розмір аліментів до 1300 грн. і
повноліття дитини, щомісячно. Дане
зменшення має відбуватись з дня
набрання чинності рішенням суду,
оскільки зменшення розміру аліментів з
моменту пред»явлення позову не
передбачено чинним законодавством.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. 180-183,191, 192 Сімейного Кодексу
України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Змінити розмір аліментів,
визначених рішенням Деснянського
районного суду м.Києва від 18.10.2013 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2200 грн.
щомісячно, із наступною індексацією
згідно чинного законодавства України
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 23 липня 2013 року.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м.Київ, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
1300 грн., щомісячно, із наступною
індексацією згідно чинного
законодавства України, починаючи з дня
набрання чинності рішення суду і до
повноліття дитини.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення
розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя: