У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2014 року Дніпровський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
справу за скаргою ОСОБА_1, діючий в
якості представника в інтересах
ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна Сергія
Володимировича на постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, діючий в якості
представника в інтересах ОСОБА_2,
звернувся до Дніпровського районного
суду м. Києва зі скаргою, в якій просить
суд: визнати неправомірними дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. та скасувати
постанову ВП № 43027454 про відмову у
відкритті виконавчого провадження на
примусове виконання виконавчого листа
№ 2-2624/2010 від 09 листопада 2011 року
виданого Дніпровським районним судом
м. Києва, винесену 22 квітня 2014 року;
зобов'язати головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
С.В. відкрити виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-2624/2010 виданого 09 листопада 2011
року Дніпровським районним судом м.
Києва про виплату Управлінням
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
державної пенсії ОСОБА_2 в розмірі 91
403,13 гривень, і виконати рішення суду.

Свої вимоги заявник обґрунтовує
тим, що 01.07.2010р. Дніпровським районним
судом м. Києва було ухвалено рішення у
справі №2-2624/10 за позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва та
09.11.2011р. видано виконавчий лист. 30.04.2014р.
ним було отримано постанову ВП № 43027454
про відмову у відкритті виконавчого
провадження на примусове виконання
виконавчого листа № 2-2624/2010 від 09
листопада 2011 року виданого
Дніпровським районним судом м. Києва
від 22.04.2014р. Вважає, що посилання у
вказаній постанові на п.2 ст. 3 та на п.4
ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»
є безпідставними, виходячи з положень
ч.3 ст. 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» від 05.06.2012р.
№4901-VІ та п. 3 Розділу 2 «Прикінцеві та
перехідні положення» ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
від 05.06.2012р. 05 лютого 2014 року ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
було задоволено подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. про зміну способу
та порядку виконання рішення суду та
було ухвалено: «Змінити спосіб та
порядок виконання рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 01 липня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити дії. Стягнути з
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 91 403 грн.
13 коп., які нараховані Управлінням
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
виконання рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 01 липня 2010
року у справі №2-2624/10».

Представник заявника ОСОБА_2 -
ОСОБА_1, в судовому засіданні доводи
скарги підтримав, просив суд її
задовольнити. Додатково пояснив, що
після отримання ухвали Дніпровського
районного суду м. Києва про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду, він наполягав на поверненні
виконавчого документу стягувачу, для
пред`явлення його до казначейської
служби. Після отримання відмови ГУ
Державної казначейської служби
України у м. Києві, державний
виконавець неправомірно відмовив у
відкритті виконавчого провадження.
Також зазначив, що відмову ГУ Державної
казначейської служби України у м.
Києві, він не оскаржував.

Головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихін С.В., в судовому
засіданні доводи скарги не визнав,
пояснив, що у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві перебував
на виконанні виконавчий лист виданий
Дніпровським районним судом м. Києва
про зобов`язання Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 пенсії. 21 березня 2014 року, у
зв`язку з прийняттям 05 лютого 2014 року
Дніпровським районним судом м. Києва
ухвали про зміну способу та порядку
виконання рішення суду, відповідно до
якої було стягнуто з Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 91 403 грн.
13 коп., які нараховані Управлінням
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
виконання рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 01 липня 2010
року у справі №2-2624/10, ним була винесена
постанова про повернення виконавчого
документу стягувачу. 16 квітня 2014 року
представник заявника повторно
звернувся до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві з заявою
про відкриття виконавчого провадження.
Однак, у відповідності до ч.2 ст. 3 ЗУ
«Про виконавче провадження», рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування
бюджетних коштів. Враховуючи, що
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва, є
державним органом, ним 22 квітня 2014 року
винесена постанова про відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документу та у відкритті виконавчого
провадження.

Суд, вислухавши пояснення представника
заявника, головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
С.В., дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторони виконавчого провадження, мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 09 листопада 2011
року Дніпровським районним судом м.
Києва було видано виконавчий лист на
підставі рішення Дніпровського
районного суду м. Києва у справі №2-2624/10
від 01 липня 2010 року про зобов`язання
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
(І категорія), яка стала інвалідом ІІІ
групи в розмірі не нижче 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
встановлений ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, з
урахування проведених виплат.

05 лютого 2014 року Дніпровським районним
судом м. Києва винесена ухвала за
результатами розгляду подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна С.В. про зміну способу
та порядку виконання рішення суду,
відповідно до якої було змінено спосіб
та порядок виконання рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 01 липня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити дії. Стягнуто з
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 91 403 грн.
13 коп., які нараховані Управлінням
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
виконання рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 01 липня 2010
року у справі №2-2624/10.

21 березня 2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихін
С.В. виніс постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу на
підставі п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» з посиланням на норми ч.2
ст. 3 вказаного Закону.

26 березня 2014 року головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві листом №05-08/873-4031,
відмовило, на підставі пп.1 п.9 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, у прийнятті документів
стосовно виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду м. Києва
від 09.11.2011 року по справі №2-2624/2010,
посилаючись на те, що на ім`я боржника в
органі Казначейства відкрито лише
рахунок 3719 «Рахунок для зарахування
коштів, які підлягають розподілу за
видами загальнообов`язкового
державного соціального страхування», а
також на п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень».

За вимог ч.1-3 ст. 3 ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження», із заявою
про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

В той ж час, частина друга статті 3 ЗУ
«Про виконавче провадження», Законом №
583-VII від 19.09.2013р. викладена у новій
редакції, а саме: рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, після набрання законної
сили ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» - 01 січня 2013
року, до ЗУ «Про виконавче провадження
були внесені зміни 19 вересня 2013 року,
щодо визначення органів, які
здійснюють виконання рішень про
стягнення з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

За вимог ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він

відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення.

Аналізуючи вищевикладене в сукупності,
суд приходить до висновку, що скарга
ОСОБА_1, діючий в якості представника в
інтересах ОСОБА_2, суб'єкт оскарження:
старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна Сергія
Володимировича на постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження, є
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 210, 294, 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, діючий в
якості представника в інтересах
ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіна Сергія
Володимировича на постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: