РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Кабанячий Ю.В.

при секретарі Тоцькій К.О.,
Вітківському М.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання недійсним договорів
купівлі-продажу домоволодіння та
земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з даним
позовом до суду обґрунтовуючи і
підтримуючи який зазначив, що 01 квітня
2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали
Договір купівлі-продажу домоволодіння
за номером АДРЕСА_1

Згідно п.2. Договору домоволодіння
загальною площею розміром 109,8 кв.м.,
житловою площею розміром 72,7 кв.м.
Вищевказаний будинок з мансардою
зазначений в плані під літерою - «А»-1,
надвірні будівлі: колодязь зазначений
в плані під літерою - «З», вигрібна яма -
«К». Згідно п.4 договору Продаж
домоволодіння вчинено за 824927,00 грн., які
Продавець отримав від Покупця повністю
до підписання цього договору. Згідно п.7
договору відповідач свідчив, що
домоволодіння не містить недоліків або
особливих властивостей, які можуть
бути небезпечними для життя чи
здоров`я, майна «Покупця» або інших
осіб; від «Покупця» не приховано
обставин, які мають істотне значення.

01 квітня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уклали Договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0334 гектари,
що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий
№:11:047:0018. Продаж земельної
ділянки вчинено за 132197,00 грн., які
Продавець отримав від Покупця повністю
до підписання цього договору.

Під час проведення державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку виявлено накладання на суміжну
земельну ділянку тому державна
реєстрація не проведена.

Відповідно до кадастрових планів
власником суміжної земельної ділянки
встановлено паркан, після чого частина
будинку, колодязь, вигрібна яма,
газопостачальне обладнання
знаходяться на суміжній земельній
ділянці, що призвело до конфлікту з
власником суміжної ділянки, який
вирішити в позасудовий спосіб не
вдалося.

Враховуючи, що відповідачем продано
позивачу нерухоме майно з прихованим
дефектом, усунути який неможливо, а без
усунення користуватись майном
неможливо, позивачем через це допущена
помилка щодо природи правочину, прав
та обов'язків сторін, властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Наявні
підстави для визнання вищевказаних
договорів недійсними.

Також вказав, що позивачем не пропущено
строк позовної давності, так як про
порушене право позивач дізналася 15.04.2011
року коли їй направлений лист
Бориспільської міської ради №Д28.611.П/3-06
згідно змісту якого вона повідомлена
про те, що на суміжну земельну ділянку
за адресою АДРЕСА_2 видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серія ЯЕ №590312 відповідно до
договору купівлі- продажу земельної
ділянки від 02 вересня 2006 року та
рекомендовано звернутися до суду з
питання врегулювання спору стосовно
меж земельної ділянки, відповідно
позивач зрозуміла свою помилку
стосовно істотних умов спірних
договорів.

В судовому засідання представник
позивача дані позовні вимоги підтримав
та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечила з
наступних підстав. Відповідач вважає
за необхідне зауважити, що не
порушував прав позивача за договорами,
оскільки діяв добросовісно та надав
всі необхідні належним чином
оформлені документи відносно
земельної ділянки і домоволодіння. Не
приховав жодних істотних обставин, які
б могли вплинути на волю позивача
укласти договори. Свою частину
зобов'язань за договорами виконав
належним чином, власне зміст договорів
не суперечить чинному законодавству і
публічному порядку. Юридичне
оформлення правого режиму об'єктів, які
передавались за договорами, було
належним чином перевірено, а саме: щодо
земельної ділянки - був виданий
відповідний державний акт на право
власності і був присвоєний кадастровий
номер земельної ділянки.

Позивач вказує, що після отримання
листа від 15.04.2011 року № Д28.611.П/3-06 вона
усвідомила помилку щодо істотних умов
спірних договорів. Але ж даним листом
лише надано відповідь на запит
позивача щодо вирішення земельного
спору з приводу землекористування
земельною ділянкою. Відповідь полягала
у рекомендації звернутись до суду для
вирішення питання відносно
користування земельною ділянкою, а
також на те, що встановленням меж
земельних ділянок в натурі займаються
землевпорядні організації, які мають
відповідні дозволи (ліцензії). Тобто,
зміст вказаного листа не має
відношення до спірних договорів, а
надає роз'яснення щодо інших спірних
моментів, які виникли у позивача з
сусідами.

Якщо навіть сприйняти позицію позивача
про її «помилку», то вона мала
можливість усвідомити її ще у 2010 році,
оскільки як видно з наданого нею Акту
обстеження земельної ділянки
(складений 28.10.2010 року), вже тоді позивач
знала про те, що мало місце певне
накладення ділянок і було виявлено
переставлений паркан. Таким чином, якщо
і вести мову про момент, коли особа
повинна була дізнатись про порушення
свого права, то ним має бути скоріше -
28.10.2010 року, але аж ніяк не квітень 2011
року. Тому позивачем були пропущені
строки для звернення до суду із
вказаним позовом.

Суд заслухав пояснення сторін,
дослідив та проаналізував зібрані по
справі докази в їх сукупності, прийшов
до переконання по відмову у
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності.

Обґрунтовуючи дане рішення суд
виходив з наступного. Неодноразово
судом було роз'яснено сторонам вимога
ст.ст.10,60 ЦПК України, а також наслідки
застосування строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволення позову суд
виходив з того, що відповідно до Акту
обстеження земельної ділянки від
28.10.2010 р. (а.с.19) було встановлено та
вказано на схемах накладання земельних
ділянок позивача та сусіда ОСОБА_5
шляхом встановлення останнім паркану.
Підставою для даного дослідження було
самовільне переставлення паркану. В
результаті обстеження було
встановлено, що паркан перенесено
ОСОБА_5 на 4 метра по ширині фасаду та на
три метри тильної сторони. За парканом
залишились скважина, газовий лічильник
та вигрібна яма. Таким чином позивач
знала про порушення своїх прав, відлік
якого йде з 28.10.2010 р.

Виходячи зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 261
ЦК України визначальним для початку
перебігу позовної давності є момент,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Загальний строк позовної давності,
відповідно до ст.257 ЦК України, три
роки.

Представник відповідача наполягає на
застосуванні строку позовної давності
в зв'язку з його пропущенням.

Суд вважає за доцільне застосувати
наслідки пропущення строку позовної
давності, передбачені ч.4 ст.267 ЦК
України та відмовити у позові, так як ні
позивач ні його представник не просили
поновити строк звернення до суду. Не
вказали поважності пропущення строку
позовної давності.

Посилання на лист виконавчого комітету
Бориспільської міської ради від 15.04.2011
року № Д28.611.П/3-06 як на підставу, коли
позивач усвідомила, що її права
порушені, суперечить обставинам справи
з вищевказаних підстав. Крім того даним
листом надано відповідь на запит
позивача щодо вирішення земельного
спору з приводу землекористування
земельною ділянкою. Відповідь полягала
у рекомендації звернутись до суду для
вирішення питання відносно
користування земельною ділянкою, а
також на те, що встановленням меж
земельних ділянок в натурі займаються
землевпорядні організації, які мають
відповідні дозволи (ліцензії). Тобто,
зміст вказаного листа не має
відношення до спірних договорів, а
надає роз'яснення щодо інших спірних
питань, які виникли у позивача з
сусідом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні
позову, судовий збір на користь
позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,11,60, 88, п.2 ч.1 та ч.3 ст.208, 213-215, 218 ЦПК
України,суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання недійсним договорів
купівлі-продажу домоволодіння та
земельної ділянки, відмовити в зв'язку
з пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду

Київської області

Ю.В.Кабанячий