Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2342/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Тимченко Л. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді
:Авраменко Т.М.

суддів :
Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

при секретарі :
Пономаренко А.О.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 21 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про повернення безпідставно
набутих коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_3
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про
повернення безпідставно набутих
коштів.

Зазначав, що 03 вересня 2013 року
між ним на ОСОБА_4 укладено в простій
письмовій формі та підписано договір
купівлі-продажу нежитлових будівель та
споруд, розташованих по АДРЕСА_1 в м.
Олександрії. До підписання договору
він сплатив відповідачу 225 000 доларів
США , про що ОСОБА_4 написав розписку про
отримання коштів та 04 вересня 2013 року
видав нотаріально посвідчену
довіреність на право користування та
розпорядження придбаним майном.
Договір купівлі-продажу не був
нотаріально посвідчено.

Йому стало відомо, що
відповідачем довіреність скасована, а
відповідач через правоохоронні органи
намагається повернути продані будівлі
та споруди.

Просив суд стягнути з
відповідача безпідставно набуті ним
кошти в сумі 1798425 грн., що дорівнює 225000
доларів США та судові витрати у справі.

Під час розгляду справи, позовні
вимоги уточнив, зазначив, що оскільки
договір купівлі-продажу нотаріально не
посвідчено, то він є нікчемним, а
отримане за такою угодою підлягає
поверненню як безпідставно набуте.
Просив стягнути з відповідача 2672437
грн.50 коп. з індексом інфляції 29498 грн.36
коп. та 3% річних 59745 грн.45 коп.
відповідно до ст.625 ЦК України, всього
2761681 грн.31 коп.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено. Суд
встановив, що розписка від 04 вересня 2013
року є безгрошовою, гроші в сумі 225000
дол. США ОСОБА_3 не передавав ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник
в інтересах позивача просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Зазначає, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, суд дав
неналежну оцінку доказам, а висновок
про безгрошовість розписки судом
обґрунтовано поясненнями свідків, які
є неналежними доказами та
спростовуються письмовими доказами.

В засіданні апеляційного суду
представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив стягнути з
відповідача грошові кошти за курсом
долара на час ухвалення рішення
апеляційним судом.

Представник відповідача просив
відхилити апеляційну скаргу, оскільки
суд першої інстанції з достовірністю
встановив, що позивач не передав
грошові кошти відповідачу.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, а обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. При ухваленні
рішення суд зобов'язаний прийняти
рішення, зокрема, щодо: наявних
обставин (фактів), яким
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи; правовідносин, зумовлених
встановленими обставинами.

Однак рішення суду першої
інстанції зазначеним вимогам не
відповідає.

Матеріалами справи підтверджується,
що відповідач ОСОБА_4 з 04 червня 2008 року
по цей час є власником нежитлових
будівель та споруд, розташованих по
АДРЕСА_1 в м. Олександрії (т.1 а.с.142-143).

27 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та
приватним підприємством «Екологія» ,
від імені якого діяв Гулий Андрій
Васильович, нотаріально посвідчено
попередній договір, за умовами якого
сторони домовилися, що до 27 серпня 2014
року буде нотаріально посвідчено
договір купівлі-продажу, належних
ОСОБА_4 нежитлових будівель та споруд,
за 313000 дол. США (т.1 а.с.119-121).

03 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 в простій письмовій формі
укладено та підписано договір
купівлі-продажу зазначених приміщень
за 225000 дол. США, які отримані продавцем
від покупця до оформлення цього
договору і сторони підтвердили факт
повного розрахунку за проданий об'єкт
(т.1 а.с.5-6). За актом від 03 вересня 2013
року продавець передав, а покупець
прийняв нежитлові приміщення (т.1 а.с.7).

04 вересня 2013 року ОСОБА_4 написав
розписку, що на виконання договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 03 вересня 2013 року він отримав від
ОСОБА_3 225000 дол. США і претензій по
виконанню умов договору він не має (т.1
а.с.216 оригінал розписки).

04 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ПП
«Екологія» нотаріально посвідчено
договір про розірвання попереднього
договору купівлі-продажу 27 серпня 2013
року (т.1 а.с.124-125).

04 вересня 2013 року нотаріально
посвідчена довіреність, якою ОСОБА_4
уповноважив відповідача ОСОБА_3
розпоряджатися належними йому на праві
власності нежитловими будівлями, а
саме: продавати, здавати в оренду,
передавати в заставу іншим особам,
обміняти, за ціну та на умовах на розсуд
представника (т.1 а.с.9), пізніше ця
довіреність ОСОБА_4 скасована .

04 вересня 2013 року ОСОБА_3, діючи на
підставі довіреності від імені ОСОБА_4,
та ПП «Екологія» підписали договір
№0409-13 оренди нерухомого майна (т.1
а.с.173).

06 вересня 2013 року нотаріально
посвідчено попередній договір, за
умовами якого ОСОБА_3, діючи на підставі
довіреності від імені ОСОБА_4, та ПП
«Екологія» домовилися , що до 06 вересня
2014 року буде нотаріально посвідчено
договір купівлі-продажу, належних
ОСОБА_4 нежитлових будівель та споруд,
за 313000 дол. США шляхом перерахування на
картковий рахунок ОСОБА_3 (т.1 а.с.141-142).

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд виходив з безгрошовості
розписки від 04 вересня 2013 року та
договору купівлі-продажу, проте з таким
висновком суду погодитися не можна,
оскільки він не відповідає матеріалам
справи та не ґрунтується на нормах
матеріального права.

Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають ті обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір (ст.60 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Позивач зазначав, що гроші за
предмет договору були передані
продавцю до підписання договору.
Зазначене підтверджується письмовими
доказами: пунктами 2.1 і 2.2 договору
купівлі-продажу від 03 вересня 2014 року
та розпискою відповідача від 04 вересня
2013 року. Справжність підпису на
договорі та факт особистого написання
розписки відповідач не оспорює.

Доводи відповідача, що фактично
йому гроші не передавалися, належними
та допустимими доказами не
підтверджено. Оскільки факт передачі
грошей до підписання договору
підтверджується письмовими доказами,
то рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші не були одержані
відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного
набуття (придбання) майна виникають за
наявності трьох умов: 1) має місце
набуття або збереження майна; 2) вказане
набуття або збереження майна здійснено
за рахунок іншої особи; 3) має місце
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи (відсутність
положень закону, адміністративного
акта, правочину або інших підстав,
передбачених ст. 11 ЦК України).

Положення про зобов'язання у
зв'язку з набуттям, збереженням майна
без достатньої правової підстави
застосовуються також до вимог про
повернення виконаного за недійсним
правочином (п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України).

Відповідно до ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки,єдиного майнового
комплексу,житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

У разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є
нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України).
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК
України).

Оскільки договір купівлі-продажу
від 03 вересня 2013 року нерухомого майна
нотаріально не посвідчено, то законом
встановлено, що цей договір є
недійсним.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення коштів в
сумі 2913768 грн., що еквівалентно 225 тис.
дол. США (за офіційним курсом
Національного банку України на час
ухвалення рішення апеляційним судом
гривневий еквівалент одного долару США
складає 12,95008 грн. т.2 а.с.96), які були
отримані відповідачем в рахунок оплати
за договором купівлі-продажу
нерухомого майна, підлягають
задоволенню, оскільки відповідач
отримав та зберігав у себе грошові
кошти без достатньої правової підстави
- договір не був нотаріально
посвідчений, тому зобов'язаний їх
повернути .

Позивач просив стягнути на його
користь проценти за період
безпідставного користування
відповідачем коштами на підставі ст. 536
ЦК України, а оскільки в зазначеній
статті розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
не встановлено, то відповідач повинен
сплатити проценти в розмірі 3% річних на
підставі ч.2 ст.625 ЦК України (т.1 а.с.109-114,
т. 2 а.с.91-95).

Згідно з ч.2 ст.1214 ЦК України у разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

За користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства
(ст.536 ЦК України).

Таким чином, передбачені ст.536 ЦК
України проценти, є платою за
користування чужими грошовими коштами,
яка може і не встановлюватися
договором між фізичними особами.

Проценти, про які йдеться у ст.536 ЦК
України, слід відрізняти від процентів,
які сплачує відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК
України боржник, котрий прострочив
виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, тобто нарахування
інфляційних витрат на суму боргу та
трьох процентів річних входять до
складу грошового зобов'язання і є
особливою мірою відповідальності
боржника (спеціальний вид
цивільно-правової відповідальності) за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат (збитків) кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отримання
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові (постанови Верховного Суду
України від 6 червня 2012 р. у справі №
6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі №
6-38цс11).

Беручи до уваги різну правову
природу процентів, передбачених
статтями 536 ЦК України, і процентів, що
стягуються відповідно до ст. 625 ЦК
України, стягнення процентів,
передбачених ст. 536 ЦК, виключає
застосування ст. 625 ЦК у тому випадку,
коли ст. 536 ЦК застосовується за прямою
вказівкою законодавця як спеціальна
міра відповідальності за порушення
грошового зобов'язання. Така вказівка,
зокрема, міститься у ч. 3 ст. 693
(нарахування процентів на суму
попередньої оплати товару у разі
прострочення продавцем передачі
товару), ч. 4 ст. 694 (у разі прострочення
покупцем оплати товару), ч. 2 ст. 1214 (у
разі безпідставно одержання чи
збереження грошей) ЦК.

Оскільки між сторонами проценти за
користування грошовими коштами не
встановлювалися, строки повернення
грошових коштів, переданих на оплату
предмета договору, в разі не
посвідчення договору купівлі-продажу
нотаріально не обумовлювалися, то
підстави для стягнення процентів у
розмірі, передбаченому ч.2 ст.625 ЦК
України відсутні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 192
ЦК іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 524 ЦК зобов'язання має
бути виражене у грошовій одиниці
України - гривні, проте в договорі
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Як передбачено нормами Закону від 3
липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію
грошових доходів населення», індекс
інфляції (індекс споживчих цін) - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купує населення для
невиробничого споживання, а ціни в
Україні встановлюються в національній
валюті - гривні. Офіційний індекс
інфляції, що розраховується Державним
комітетом статистики України, визначає
рівень знецінення національної
грошової одиниці України, тобто
купівельної спроможності гривні, а не
іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення
підлягає лише грошова одиниця України -
гривня, а іноземна валюта, яка була
предметом договору, індексації не
підлягає.

Договір купівлі-продажу було визначено
в іноземній валюті, тому в позові про
стягнення коштів з урахуванням індексу
інфляції, слід відмовити.

Прийняття судового рішення про
стягнення з відповідача коштів в
національній валюті не змінює природу
договору купівлі-продажу як такого, що
визначений в іноземній валюті, і не є
підставою для стягнення коштів з
урахуванням встановленого індексу
інфляції.

Вирішуючи спір суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права,
безпідставно вважав встановленими
обставини, які не є доведеними, тому
відповідно до ст.309 ЦПК України це є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення про задоволення позову про
стягнення грошових коштів та відмову в
позові про стягнення 3% річних за
користування грошима та з урахуванням
встановленого індексу інфляції.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог суд стягує судовий збір,
сплачений до суду першої інстанції, в
сумі 3000 грн. та за подання апеляційної
скарги 1827 грн. всього 4827 грн.

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2
ст.314,ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 задовольнити .

Скасувати рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 21 липня 2014
року

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
2913768 грн., що еквівалентно 225000 дол. США,
та судовий збір в сумі 4827 грн.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

судді: