Справа № 202/5985/14-ц
Провадження № 2/202/4325/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Зосименко С.Г.

при секретарі
Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у звернувся до суду із
позовною заявою до відповідачів про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, який уточнили у вересні 2014
року. В обґрунтування своїх позовних
вимог в позовній заяві позивач у
позовній заяві та в уточненій позовній
заяві посилався на те, що 12.04.2006 року між
ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір №SAMDN6460, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 10000
доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 13,20% на рік. Вимоги до
відповідача, що випливають із
вказаного кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ОСОБА_1 договору поруки
від 12.04.2006 року. ОСОБА_2 зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість станом на 01.09.2014 року у
розмірі 31940,55 доларів США, яка
складається з наступного: 9512,99 доларів
США - заборгованості за кредитом, 22427,56
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом.
Просив стягнути ОСОБА_1 на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором № SAMDN6460 від 12.04.2006 року у
розмірі 31940,55 доларів США, судовий збір.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила задовольнити.
Суду пояснила, що відповідач згідно з
договором поруки від 18.04.2006 року
поручився перед банком за виконання
ОСОБА_2 її обов'язків за договором про
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23.10.2012 року було
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором станом на 17.06.2012
року у розмірі 210971,32 грн.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, проти задоволення
позову заперечував Суду пояснив, що 12
квітня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено договір №
SAMDN6460 про відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки строком дії на один рік. 18 квітня
2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки №
DNHL-P/1, відповідно до якого відповідач
поручався перед позивачем за виконання
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором
про відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки від
12.04.006 року. Відповідно до п. 11 договору
поруки визначено строк, в межах якого
сторони можуть звертатися до суду з
вимогою про захист свого права, у 5
років. Оскільки строк дії платіжної
картки закінчився 12 квітня 2007 року, то
банк міг звернутися до суду не пізніше
12 квітня 2012 року, однак банк подав позов
тільки 08 листопада 2012 року, тобто з
пропуском строку позовної давності.
Просив у задоволенні позову відмовити
у зв'язку із закінченням строку
позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.04.2006 року між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір №SAMDN6460 про відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 5000
доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 13,20% на рік. Строк дії картки - 1
рік. 113.04.2006 року між позивачем та ОСОБА_2
було укладено додаткову угоду про
надання платіжної картки довіреній
особі клієнта. - ОСОБА_4. 18.04.2006 року до
даного договору було укладено
додаткову угоду № 1, відповідно до якої
було збільшено кредитний ліміт до 10000
доларів США.

18.04.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1, було укладено
договір поруки № DNHL-P/1 в забезпечення
виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за
договором про відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки № SAMDN6460 від 12.04.2006 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справи від 30.03.2012 року № «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішення спорів , що виникають із
кредитних правовідносин» при
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Пред'явленням
вимоги до поручителя як направлення
або вручення йому вимоги про погашення
боргу так і пред'явлення до нього
позову. При цьому сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позивальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам ст. 252
ЦК України. З урахуванням того, що
строк виконання зобов'язання за
кредитним договором №SAMDN6460 про
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки
настав 12 квітня 2007 року, то позивач мав
пред'явити позов до ОСОБА_1, як
поручителя, до 12 жовтня 2007 року.
Позивач звернувся із даним позовом до
суду лише у листопаді 2012 року, тобто з
пропуском встановленого законом
строку.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи те, що заявлені позивачем
вимоги спростовуються матеріалами
справи, жодних інших доказів на їх
підтвердження надано не було, суд
вважає позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
понесені позивачами судові витрати з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 559 ЦК України, ст.ст.11, 15, 27,
60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко