АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1745/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Храпко В. Д. РІШЕННЯ
16 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоХрапка В.
Д.суддівБондаренка С. І. , Новікова О. М.
при секретаріОвчаренко І.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 15 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8 про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння , -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_6 пред'явив позов
до ОСОБА_8 про визнання права
власності та витребування майна з
чужого незаконного володіння.
Зазначав, що 01.06.2011 року між ним та
підприємством США «EUROPEAN AUTO INC» було
укладено договір купівлі-продажу
автомобіля Volkswagen Touareg, відповідно якого
позивач сплатив на користь
підприємства 62 000 доларів США вартість
автомобіля. У червні 2011 року з метою
розмитнення придбаного автомобіля для
ввезення його на територію України
позивач звернувся до ОСОБА_9 , який
представився власником фірми
«Автофест Інфінітив центр» та сплатив
йому за послуги із розмитнення
вказаного автомобіля 23 000 доларів США.
При надходженні автомобіля на
територію України йому повідомили, що
з'явилися труднощі із розмитненням
автомобіля у зв'язку із оформленням
документів. Проте пізніше йому стало
відомо, що розмитненням його
автомобіля займається інша фірма ТОВ
«Ф-1», яка в подальшому здійснила продаж
придбаного позивачем автомобіля без
його відома ОСОБА_10, а ОСОБА_10 в свою
чергу продала вказаний автомобіль
ОСОБА_8 Крім того, відносно ОСОБА_9 було
порушено кримінальну справу за ч. 4 ст.
190 КК України. З таких підстав ОСОБА_6
просив суд визнати недійсними договори
купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Touareg,(
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1);
визнати власником автомобіля Volkswagen
Touareg - ОСОБА_6; скасувати державну
реєстрацію автомобіля Volkswagen Touareg на
ім'я ОСОБА_8; витребувати у ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 автомобіль Volkswagen Touareg та
стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6
різницю в ціні між вартістю автомобіля,
яка була сплачена ОСОБА_6 за автомобіль
та вартістю витребуваного автомобіля,
за цінами, які існують на момент
відшкодування.

В квітні 2014 року ОСОБА_6 подав до
суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій просив визнати власником
автомобіля Volkswagen Touareg ОСОБА_6;
скасувати державну реєстрацію
автомобіля Volkswagen Touareg на ім'я ОСОБА_8 та
витребувати у ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6
автомобіль Volkswagen Touareg.

Рішенням Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 15 травня 2014 року в позові
ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання права
власності та витребування майна з
чужого незаконного володіння
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить рішення суду
скасувати, як постановлене із неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та із
порушенням норм матеріального і
процесуального права, а по справі
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_6

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги по наступних
підставах:

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції України, цього Кодексу
та Закону від 23 червня 2005 року №2709-ІV
«Про міжнародне приватне право».

Іноземним елементом, за визначенням п. 2
ст. 1 указаного Закону є ознака, яка
характеризує приватноправові
відносини, що регулюються цим Законом,
та виявляється в одній або кількох
формах. Зокрема, коли юридичний факт,
який впливає на виникнення, зміну або
припинення правовідносин, мав чи має
місце на території іноземної держави.

Ст. 45 зазначеного Закону встановлено,
що у разі відсутності вибору права
сторонами щодо договору споживання, у
тому числі щодо його форми,
застосовується право держави, у якій
споживач має місце проживання або
місцезнаходження.

Позивач має місце проживання на
Україні, і тому має застосовуватися
законодавство України.

Відповідно до ст. 252 Митного кодексу
України ( в редакції, яка діяла на час
виникнення правовідносин) товари, які
ввозяться громадянами на митну
територію України, підлягають
оподаткуванню в порядку та на умовах,
визначених законами України.

Ст. 5 Закону України від 13.09.2001 року «Про
порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» ( в редакції, яка
діяла на час виникнення правовідносин)
передбачено, що транспортні засоби за
кодами 87.01, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності та
окремі номерні вузли до них, що
безпосередньо ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України або надходять на
адреси громадян у несупроводжуваному
багажі або вантажних відправленнях для
вільного використання, незалежно від
їх вартості підлягають обов'язковому
письмовому декларуванню митним
органом у порядку, встановленому для
громадян, та оподатковуються ввізним
митом, податком на додану вартість і в
установлених законодавством України
випадках акцизним та іншими зборами.

Автомобіль Volkswagen Touareg відповідно до
Закону України «Про Митний тариф»
відноситься до коду 87.02.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України
«Про дорожній рух» державній
реєстрації та обліку підлягають
призначені для експлуатації на
вулично-дорожній мережі загального
користування транспортні засоби усіх
типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли
всіх типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до них,
мотоколяски, інші прирівняні до них
транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України
«Про дорожній рух» державна реєстрація
і облік здійснюється органами
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України, а їх порядок
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою КМ України № 1388 від 07
вересня 1998 року затверджено Правила
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок (далі
Правила).

Відповідно до п. 8 зазначених Правил
правомірність придбання транспортних
засобів підтверджується зазначеними в
них документами, зокрема
довідкою-розрахунком, виданою за
формою згідно з додатком № 1 до цих
Правил; а також митною декларацією на
бланку єдиного адміністративного
документа на паперовому носії або
електронна митна декларація, або
видане митним органом посвідчення про
реєстрацію в підрозділах
Державтоінспекції транспортних
засобів.

Пунктом 28 Правил передбачено, що
ввезені в Україну транспортні засоби
підлягають державній реєстрації на
підставі заяв власників і митних
декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа на
паперовому носії або електронних
митних декларацій або виданих митними
органами посвідчень про їх реєстрацію
в підрозділах Державтоінспекції.

Пункт 16 Правил передбачає, що на
зареєстровані у підрозділах
Державтоінспекції транспортні засоби
видаються свідоцтва про реєстрацію.

Позивач не надав суду належних
документів, які підтверджують
зареєстроване право власності на
автомобіль на території України, а саме
: митну декларацію; документи, що
підтверджують про сплату обов'язкових
платежів; свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу.

Таким чином, позивач не став власником
автомобіля відповідно до
законодавства України.

Ст. 387 ЦК України передбачено, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України,
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала право його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, право на витребування
майна у добросовісного набувача має
саме власник ( чи особа, яка має речове
право на майно) і в тому випадку, коли
майно перебувало безпосередньо у його
володінні або особи, якій він передав
майно у володіння, та вибуло з такого їх
володіння не з їхньої волі.

Поскільки позивач не став на території
України власником майна і воно
безпосередньо не перебувало у його
володінні, то він не має прав на
витребування цього майна у
відповідача.

Завезений на територію України
автомобіль був зареєстрований за
ОСОБА_10 на підставі довідки-рахунку і
митної декларації, а за ОСОБА_12 на
підставі довідки рахунку.

Вказані документи відповідають п. 8
Правил.

Що ж стосується вирішення судом
питання щодо розподілу судових витрат,
зокрема, стягнення витрат на правову
допомогу , то погодитися з оскаржуваним
судовим рішенням в цій частині не
можливо.

Ст. 79 ЦПК України передбачено, що
витрати на правову допомогу входять до
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК
України , ці витрати мають бути
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які допускаються до участі в
розгляді справи ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у розгляді
справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України
повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватися ордером,
дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги або
договором. До ордера обов'язково
надається витяг із договору, у якому
зазначаються повноваження адвоката як
представника або обмеження його прав
на вчинення окремих процесуальних дій.
Витяг засвідчується підписом сторін
договору. Документи зазначені в ч. 4 ст.
42 ЦПК України в матеріалах справи
відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що 21
лютого 2014 року відповідач надав
довіреність ОСОБА_13 для участі в
розгляді справи як представник
відповідача. Відповідно до журналу
судового засідання ОСОБА_13 приймав
участь як представник відповідача.

Згідно квитанції від 15 травня 2014 року
відповідач сплатив ОСОБА_13 за надання
правової допомоги 2 400 грн.

В матеріалах справи відсутні дані про
кількість годин, які затратив для
надання правової допомоги адвокат по
даній справі.

Таким чином, ОСОБА_13 приймав участь у
розгляд справи у якості представника
відповідача за довіреністю із
повноваженнями представника,
передбаченими ст. 44 ЦПК України.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув та дійшов до
неправильного висновку про те, що
сплачені 2 400 грн. є витрати на правову
допомогу.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє за
дорученням ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 15 травня 2014
року змінити.

Виключити із рішення суду стягнення із
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 2 400 грн.
витрат, пов'язаних з оплатою правової
допомоги адвоката.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з часу
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :