Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого
судді - Троцької А.І.

при секретарі -
Іванина М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ФОП ОСОБА_2, тертя особа Державний центр
зайнятості міністерства соціальної
політики України Полтавський міський
центр зайнятості про поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ФОП
ОСОБА_2, тертя особа Державний центр
зайнятості міністерства соціальної
політики України Полтавський міський
центр зайнятості про поновлення на
посаді , стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,
зобов'язання вчинити певні дії,
посилаючись на те, що 18 червня 2013 року
між ним ФОП ОСОБА_2 був укладений
трудовий договір про надання останнім
йому роботи водія з оплатою 1300 гривен
на місяць. Виконуючи свої обов'язки 13
жовтня 2013 року о 23 годині 45 хвилин,
управляючи вантажною автомашиною
Рено-Преміум держномер НОМЕР_1 та
рухаючись по трасі
Дніпропетровськ-Мелітополь в районі
села Зелений Гай ОСОБА_1 потрапив в
дорожньо-транспортну пригоду і отримав
тілесні ушкодження. Бригадою швидкої
допомоги з місця пригоди був
доставлений до Синельниківської ЦРЛ та
знаходився в лікарні на стаціонарному
лікуванні з 14 по 18 жовтня 2013 року. У
нього було виявлено забій голови,
грудної клітини. В подальшому виявлено,
що в момент дтп йому в око потрапив
уламок металу. З лікарні забирав один з
керівників підприємства на якому він
працював - ОСОБА_4. Останнім він був на
автомашині доставлений у Полтаву, при
цьому він сказав, щоб ОСОБА_1
продовжував лікування. Також
повідомив, що ОСОБА_2 в даний час
відсутній в місці Полтаві, коли він
вилікується приступить до подальшої
роботи .

З 28 жовтня по 5 листопада 2013 року
позивач повторно був госпіталізований
в клінічну лікарню м. Полтави. Там у
було виявлено стороннє тіло в лівому
оці. Після виписки лікарні він
знаходився на стаціонарі в очному
відділенні Полтавської ОКЛ з 6 по 8
листопада 2013 року де було видалено
стороннє тіло з лівого ока. В середині
листопада 2013 року отримав від ОСОБА_2
лист повідомлення, лист запрошення, акт
про неявку на робоче місце, наказ № 1 та
свою трудову книжку, З цих документів
вбачається, що приватний підприємець
ОСОБА_2 спочатку звільнив його з роботи
за прогул з 12 листопада 2013 року. Потім
вніс у трудову книжку запис про
звільненення за прогул з 15 жовтня 2013
року. З причиною та датою звільнення не
згоден, оскільки знаходився на
лікування у зв'язку з травмою отриманою
на виробництві.

Просив суд зобов»язати відповідача ФОП
ОСОБА_2 змінити дату звільнення з
роботи зазначивши датою звільнення
11.11.2013 року; зобов»язати ФОП ОСОБА_2
змінити формуліровку причин
звільнення з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
(за прогул) на ч. 1 ст. 38 КЗпП України ( за
власним бажанням ), зобов'язати ФОП
ОСОБА_2 виплатити не виплачену
заробітну плату.

03.04.2014 року в судовому засіданні змінив
позовні вимоги та просив суд: поновити
його на роботі, згідно трудового
договору, укладеного 18 червня 2013 року
між ним та ОСОБА_2 на вказаних в
договорі умовах; стягнути з ОСОБА_2 на
його користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 15 жовтня 2013 року
до часу поновлення на роботі згідно
рішення суду. зобов'язати ОСОБА_2
належно організувати проведення
розслідування нещасного випадку на
виробництві, що стався з ним 13 жовтня 2013
року, та надання йому матеріалів
розслідування а також акту про
нещасний випадок на виробництві;
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
моральну шкоду завдану незаконним
звільненням з роботи, в розмірі 5000 грн.
а також не проведенням службового
розслідування нещасного випадку який
стався на виробництві в розмірі 3000 грн.,
а всього 8000 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_5 змінені позовні
вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_6
позовні вимоги не визнав.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
просив відмовити в їх задоволення.
оскільки позивач належним чином
неповідомляв, про причини невиходу на
робоче місце, після оголошення перерви
в судове засідання не з»явився,
направив заяву про слухання справи у
його відсутність, .

Суд, заслухавши сторони, вивчивши та
дослідивши матеріали справи приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно трудового
договору №4 від 18.06.2013 року
укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 та
трудової книжки серії НОМЕР_2від 03.06.2013
року на ім»я ОСОБА_1, - ОСОБА_2 був
прийнятий на роботу водієм з оплатою
праці 1300 грн. на місяць. Вказаний
трудовий договір зареєстрований
належним чином в Полтавському
міському центрі зайнятості.

Як вбачається з постанови
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 26.12.2013 року, що
13 жовтня 2013 року о 23 годині 45 хвилин,
управляючи вантажною автомашиною
Рено-Преміум держномер НОМЕР_1 та
рухаючись по трасі
Дніпропетровськ-Мелітополь в районі
села Зелений Гай - ОСОБА_7 потрапив в
дорожньо-транспортну пригоду.
Вищевказаною постановою
адміністративну справу про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ст.. 124 КУпАП
провадженням закрито у зв»язку з
відсутністю в його діях складу
правопорушення, передбаченого цією
статтею. На час розгляду спраив
будь-яких даних про скасування
вказаної постанови, суду не надано.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні
ушкодження. У зв'язку з отриманими
ушкодженнями позивач перебував на
лікуванні у Синельниківської ЦРЛ, з 14
по 18 жовтня 2013 року з діагнозом забій
голови та грудної клітини, що
підтверджується листом
Синельниківської ЦРЛ від 04.12.2013 року №
1327 та від 28.02.2014 року №203 та копією
лікарняного листка від 13 грудня 2013
року.

З виписки з медичної картки
стаціонарного хворого № 4628 слідує, що
ОСОБА_1 з 28.10.2013 року по 05.11.2013 року
перебував на стаціонарному лікування в
п»ятій міській клінічній лікарні м.
Полтави.

Згідно виписного епікризу № 20875 від
08.11.2013 року ОСОБА_1 з 06.11.2013 року по
08.11.2013 року перебував на стаціонарному
лікування в Полтавській обласній
клінічній лікарні ім..
М.В.Скліфосовського.

Наказом № 1 від 11.11.2013 року ПП ОСОБА_2
звільнив ОСОБА_1 водія автомобільного
транспорту, за здійснений з 15.10.2013 року
по 11.11.2013 року прогул без поважних
причин, п.4 ст. 40 КЗпП України.

Згідно акту про неявку з нез'ясованих
причин на робоче місце за вих..№15 від
07.11.2013 року, комісія у складі
бухгалтера ОСОБА_9, менеджера з адмін..
діяльності ОСОБА_4, слюсаря ОСОБА_10,
склали акт, в тім, що водій
автомобільного транспорту ОСОБА_1 не
з»ялявся на робоче місце з 15 жовтня 2013
року по 07.11.2013 року з невідомих причин.

Листом-повідомленням за вих.. 16 від
11.11.2013 року ОСОБА_1 повідомляє ФОП
ОСОБА_2 пр. те, що він звільнений з
посади водія автотранспортного засобу
11.11.2013 року, згідно наказу № 1 від 11.11.2013
року, за п.4 ст. 40 КЗпП України. Запрошено
з»явитись для отримання трудової
книжки та компенсації за невикористану
відпустку.

Наказом № 2 від 20.11.2013 року ФОП ОСОБА_2,
звільнив ОСОБА_1 водія автомобільного
транспорту, за здійснений з 15.10.2013 року
по 11.11.2013 року прогул без поважних
причин, п.4 ст. 40 КЗпП України. Датою
звільнення вважати 15.10.2013 року. Наказ №1
від 11.11.2013 року, вважати недійсним у
зв»язку з технічною помилкою в
зазначенні дати створення.

Згідно ст. 40 КЗпП України передбачено,
що трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин. Не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності , а також у період
перебування працівника у відпустці. Це
правило не поширюється на випадок
повної ліквідації підприємства,
установи, організації.

Оскільки станом на 15.10.2013 року позивач
перерубував на лікарняному, що є
поважною причиною відсутності на
робочому місці, то суд приходить до
висновку, що наказ № 2 від 20.11.2013 року
про звільнення ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП
України є незаконним і підлягає
скасуванню, а позивач відповідно
поновленню на посаді водія.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, .що
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Також з відповідача підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу який становить 10 місяців та 10
днів, в сумі 11295,83 грн. ( 10 міс. х 1084,40 грн.
середньомісячний заробіток + 10 днів х
45,18 середньоденний заробіток).

Згідно ст.237-1 КЗпП України власником
або уповноваженим ним органом моральна
шкода відшкодовується працівнику у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Виходячи з засад розумності та
виваженості з урахуванням глибини та
тривалості моральних страждань , суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню. Моральні страждання
позивача суд оцінює в розмірі 1 000 грн.
та приходить до висновку про
необхідність їх стягнення з
відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Разом з тим не підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо зобов'язання
провести розслідування нещасного
випадку на виробництві та складення
акту Н1, так як на даний час
відповідачем створено комісію щодо
розслідування нещасного випадку,
перевірка триває.

Також відповідно до ст.. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави підлягають стягненню судовий
збір.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 208, 209, 213-215, ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2,
тертя особа Державний центр зайнятості
міністерства соціальної політики
України Полтавський міський центр
зайнятості про поновлення на посаді ,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ
№ 2 від 20.11.2013 року про звільнення
ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді водія ФОП
ОСОБА_2 згідно трудової угоди від 18.06.2013
року.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу 11295,83 грн..

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
1 000 грн.. моральної шкоди .

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в сумі 243грн. 60
коп..

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді водія підлягає негайному
виконанню.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги на протязі
десяти днів з дня його проголошення .
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СуддяА. І. Троцька