АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7636/14
Головуючий 1 інст. -
Категорія - позбавлення батьківських
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді: Пилипчук
Н.П.,

суддів: Кірсанової
Л.І.,

Гуцал Л.В.,

при секретарі - Костенко
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 06 жовтня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач просить суд позбавити
відповідача батьківських прав
відносно їх дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
так як він не виконує своїх
батьківських обов'язків, не приймає
участі у вихованні дитини та її
утриманні, не спілкується з дитиною
тривалий час. Позивач вказує в позові,
що відповідач лише один раз з моменту
їх розлучення брав дитину до себе на
роботу, де дитина вибігала роздягнена з
приміщення на холод, через відсутність
за ним контролю із боку батька
захворіла. Крім того, позивач в позові
на обґрунтування своїх вимог зазначає,
що відповідач має велику
заборгованість по аліментам, що також
свідчить про ухилення його від
виконання батьківських обов'язків.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 06 жовтня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати вказане рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи. Вказує на ті самі обставини, що
і в позовній заяві.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, не заперечується
сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). Батьки дитини
перебували у зареєстрованому шлюбі з 10
червня 2006 року до 29 березня 2011 року (а.с.
7).

Згідно зі ст. 150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 164 СК України передбачено, що
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини. Мати,
батько можуть бути позбавлені
батьківських прав щодо усіх своїх
дітей або когось із них.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав" № 3 від
30.03.2007, ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не виявляють
інтересу до її внутрішнього світу; не
створюють умов для отримання нею
освіти. Ці факти, як кожен окремо, так і
в їх сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

Згідно висновку управління служб у
справах дітей Харківської міської ради
від 04.06.2014 р. № 236 в інтересах дитини
управління вважає за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_3
відносно його малолітньої дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Висновок
обґрунтований тим, що батько
вихованням дитини не займається, не
спілкується з нею, не дбає про її
здоров'я, не цікавиться її розвитком, не
утримує матеріально.

Суд першої інстанції правильно дав
оцінку зазначеному висновку з огляду
на пояснення представника служби у
справах дітей, що відповідач до дня
засідання комісії приходив у службу та
залишив заяву, в якій зазначив, що не
згоден з позбавленням його
батьківських прав, так як він
спілкується з дитиною, передає
необхідні речі в міру своїх
можливостей і через зайнятість на
роботі не може приділяти на даний час
більше часу для спілкування, але має
намір спілкуватися та підтримувати
свою дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З пояснень позивача в суді апеляційної
інстанції вбачається, що між нею та
відповідачем склалися напружені
стосунки, відповідач сплачував
аліменти поки у 2011 році не втратив
роботу, у тому ж 2011 році мав місце
випадок, коли відповідач просив дати
йому можливість поспілкуватися з
сином, однак вона відмовила, оскільки
мала інші плани. Позивач вказувала, що
вона разом із сином проживає з іншим
чоловіком, якого ОСОБА_4 називає
батьком, і позбавлення батьківських
прав необхідно для вирішення питання
про усиновлення дитини іншим
чоловіком. Позивач не заперечувала, що
ОСОБА_3 не зловживає спиртними напоями,
веде нормальний спосіб життя.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.

Належних та допустимих доказів того, що
відповідач свідомо нехтує своїми
обов'язками по вихованню та утриманню
дитини - суду не надано. До відповідача
не застосовувались попередження про
необхідність змінити ставлення до
виховання сина.

Позбавлення батьківський прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки, як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК України). Таким чином, позбавлення
батьківський прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків. Тому немає підстав
для позбавлення відповідача
батьківських прав.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 06 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -