Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4037/14-ц
Провадження №: 6/332/241/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 р.
м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого - судді
Федоренко О.І., при секретарі - Педак
С.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Запорізькій області Морар М.В.
звернувся до суду з поданням про зміну
способу і порядку виконання
виконавчого листа Заводського
районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2012
року, в якому зазначив, що 10.08.2012 року
Заводським районним судом м.Запоріжжя
був виданий виконавчий документ
№2-875/2010 про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Запоріжжя нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 надбавку до пенсії,
передбачену ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження» боржнику була надана
можливість самостійно виконати
рішення суду. Але боржник своїм листом
повідомив про неможливість виконання
рішення суду у повному обсязі у зв'язку
з відсутністю відповідних асигнувань,
тому стягувачем по справі повинна бути
Державна казначейська служба України.
Така обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. В заяві
просить суд змінити спосіб і порядок
подальшого виконання виконавчого
документу з зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Запоріжжя на стягнення з
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Запоріжжя на
користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» та частини першої
статті 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Сторони в судове засідання не
з'явились, про день та час судового
розгляду справи повідомлені належним
чином. Згідно ч.2 ст.263 КАС України,
неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
сторін на підставі п.6 ст.12 КАС України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що подання
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Запорізькій області не підлягає
задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Отже під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими.

При цьому суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України
та вимоги державного виконавця,
заявник просить суд фактично змінити
зміст резолютивної частини постанови
Заводського районного суду
м.Запоріжжя.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом (ч.2 вказаної
статті Закону).

Докази виконання державний виконавець
наведених вище вимог Закону України
«Про державну виконавчу службу»
матеріали справи не містять, обставини,
які б свідчили про неможливість
виконання рішення суду у визначений
ним спосіб, в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
фінансування витрат, пов'язаних в
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

За правилами Бюджетного кодексу
України у випадку, якщо виплата
донарахованої суми перевищує бюджетні
призначення на поточний рік, така
виплата буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже відсутність у боржника коштів на
момент відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення суду про зобов'язання
здійснити відповідні виплати, не є
підставою, що свідчить про
неможливість виконання судового
рішення.

Як зазначено з цього приводу
Європейським судом з прав людини в
пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре
Саффі проти Італії", орган державної
влади не має права посилатися на брак
коштів на виправдання неспроможності
виконати судове рішення про виплату
боргу.

Виходячи з викладеного, судом
встановлено, що виконання зазначеної
постанови суду фактично можливе, а отже
підстави для зміни способу виконання
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» бюджет Пенсійного фонду -
план утворення і використання
цільового страхового фонду, що
формується за рахунок страхових
внесків до солідарної системи та інших
джерел, визначених Законом.

Відповідно ч.2 ст.72 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» кошти Пенсійного Фонду
України не включаються до складу
Державного бюджету України.

Відповідно до ст.73 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» кошти Пенсійного фонду
використовуються на: виплату пенсій,
передбачених цим Законом, надання
соціальних послуг, передбачених
Законом, фінансування
адміністративних витрат, пов'язаних з
виконанням функцій, покладених на
органи Пенсійного фонду, оплату послуг
з виплати та доставки пенсій,
формування резерву коштів Пенсійного
фонду. Забороняється використання
коштів Пенсійного фонду на цілі, не
передбачені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Виходячи з вищенаведеного, бюджет
Пенсійного фонду України не входить до
складу Державного бюджету України, не
відповідає його зобов'язаннями, а також
за зобов'язаннями бюджетів інших
органів державної влади та місцевого
самоврядування.

З огляду на зазначене кошти, які
нараховані та включені для виплати
позивачеві будуть виплачені за
наявності відповідного фінансування
через органи Казначейства згідно
встановленого порядку. Виплата
зазначених коштів залежить виключно
від фінансування за рахунок Державного
бюджету України. І ніяким чином не може
бути пов'язана з діяльністю управління
Пенсійного фонду України по виплаті
пенсій визначеним Законом категоріям
осіб.

З 15.04.2013 року набрала чинності
Постанова Кабінету Міністрів України,
згідно якої внесено зміні до Постанови
№ 845 від 03.08.2011 року щодо способу
виконання даних рішень суду без участі
органів Пенсійного фонду, дані рішення
будуть виконуватися Казначейством, як
передбачено Законом України «Про
виконавче провадження». Так як саме з
15.04.2013 визначено порядок виконання
рішень зобов'язального характеру в
такому ж порядку як і рішень про
стягнення.

Відсутність коштів, на що посилається
Управління ПФУ, не є підставою в даному
випадку для зміни способу і порядку
виконання судового рішення.

До того ж, суд вважає, що під зміною
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти вжиття адміністративним
судом нових заходів для реалізації
рішення. Ці заходи повинні забезпечити
виконання конкретного судового
рішення і не поширюватися на відносини,
які виникли після його ухвалення.

Обставини, на які посилався державний
виконавець, виникли після ухвалення
рішення судом.

Обставини, що роблять неможливим
виконання конкретного рішення суду
відповідно до вимог статей 263 КАС
України та 36 Закону України «Про
виконавче провадження» судом не
встановлено та сторонами не надані.

Керуючись ст..263 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
виконавчого листа Заводського
районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2012
року - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через Заводський
районний суд м.Запоріжжя на протязі
п'яти діб з дня отримання ухвали.

Суддя
О.І.Федоренко