Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/4155/14
Головуючий у 1 інстанції Рибкін О.А.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 14 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа: Кредитна спілка
«Добробут» про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа: Кредитна спілка «Добробут» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В позові зазначав, що 17.10.2007 року між
Кредитною спілкою «Добробуд» та
відповідачем ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № КС-001957, згідно
якого відповідач отримала кредит в
сумі 6200 грн. строком на 24 місяці зі
сплатою 24% річних. Згідно умов цього
договору відповідач повинна була
щомісяця до 17 числа наступного за
розрахунковим періодом виплачувати
258,33 грн. суми кредиту та відсотки за
користування кредитом в розмірі 126,38
грн. З метою забезпечення виконання
боржником своїх зобов'язань разом з
кредитним договором між Кредитною
спілкою «Добробуд» та відповідачем
ОСОБА_5 був укладений договір поруки №
001957 від 17.10.2007 року, згідно якого ОСОБА_5
є поручителем за виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за кредитним договором і несе з
нею солідарну відповідальність.
Відповідач ОСОБА_4 не виконала своїх
договірних зобов'язань за кредитним
договором. Сума заборгованості ОСОБА_4
перед КС «Добробуд» складає: з тіла
кредиту - 5800,02 грн., за відсотками за
користування кредитом - 2478,65 грн.
Останній платіж відповідачем ОСОБА_4
було внесено 10.04.2008 року. Згідно умов
кредитного договору, в разі
прострочення позичальником сплати
відсотків за кредитом більш ніж на 3 дні
кредитор нараховує позичальнику
підвищену відсоткову ставку в розмірі
26% річних на суму отриманого кредиту,
більш 10 днів - 40%, більш 30 днів
-диференційовану ставку 50-120% до моменту
повного погашення кредиту.
Прострочення позичальником повернення
боргу на 29.04.2014 складає 2210 днів.
Позичальник неодноразово
повідомлялася про необхідність
погашення боргу, однак відповідач
ОСОБА_4 на контакт не йшла, ухилялася
від спілкування з співробітниками КС
«Добробуд». В зв'язку з цим нарахована
підвищена відсоткова ставка в розмірі
120%.

Таким чином, у відповідача ОСОБА_4
станом на 29.04.2014 р. строк прострочення
оплати за кредитом становить 2210 днів,
заборгованість за тілом кредиту
становить 5800,02 грн., підвищені відсотки
за кредитом становлять 45047,67 гри. ((6200 х
2210 днів: 365 днів) х 120% = 45047,67 грн.).
Загальна сума заборгованості складає
50847,69 грн. Згідно з п.6.2.6 кредитного
договору кредитор має право відступити
право вимоги повернення кредиту третій
стороні без згоди на це позичальника.
14.04.2014 року між КС «Добробуд» і
вкладником ОСОБА_3 було укладено
договір про відступлення права вимоги
боргу на ім'я ОСОБА_4, в результаті якого
з депозитного рахунку в КС «Добробуд»
буде знято 50847,69 грн. за фактом
погашення боржником боргу ОСОБА_3
Внаслідок цього буде погашений борг
ОСОБА_4 перед КС «Добробуд». В
добровільному порядку відповідач
відмовляється повергати йому борг, чим
порушує його законні права і інтереси.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на його
користь грошову суму 50847,69 грн.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 14 липня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати, та ухвалити
нове рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суду
надано копію кредитного договору
№КС-001957 від 17.10.2007р., укладеного між КС
«Добробут» та ОСОБА_4, відповідно до
якого останній був наданий кредит у
розмірі 6 200,00 грн. строком на 24 місяці з
відсотковою ставкою 24% річних.

З метою забезпечення повернення
кредиту 17.10.2007р. між КС «Добробут» та
ОСОБА_5 був укладений договір поруки
№КС-001957, відповідно до умов якого
ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання нести
солідарну відповідальність по
договору кредиту за повернення суми
кредиту, процентів по кредиту, можливих
підвищених процентів та штрафних
санкцій згідно із п. 2.1, 2.2 договору
поруки, про що також надано суду копію
зазначеного договору.

Відповідачі свої зобов'язання не
виконали своєчасно і сума
заборгованості станом 29.04.2014р. за
кредитним договором №КС-001957 від 17.10.2007
року склала 50 847,69 грн.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином і у встановлений строк,
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Пункт 1 ст. 554 ЦК України зазначає, що у
разі порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит ті сплатити проценти.

Також судом встановлено, що 09.04.2014 року
між КС «Добробуд» (первісний кредитор)
та ОСОБА_3 - членом КС «Добробуд» (новий
кредитор) був укладений договір
відступлення права вимоги боргу,
згідно якого Первісний кредитор
відступає, а Новий кредитор набуває
право вимоги належне Первісному
кредиторові кредитним договором
№КС-001957 від 17.10.2007 року, який укладено
між Первісним кредитором та ОСОБА_4
(боржником). Вартість права вимоги на
момент передачі склав 50 440,02 грн. (а.с. 8).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив
з відсутності правових підстав для
задоволення позову.

Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду
з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст. 10, ст.ст. 57-60 ЦПК України
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановленим цим
Кодексом. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Докази
повинні бути належними і допустимими.
Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, -
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем надані суду копії договорів
кредиту та поруки, в яких взагалі
відсутні підписи сторін, з чого
неможливо встановити існування
зобов»язання відповідачів за
зазначеними договорами, а тому і їх
відповідальність. Оскільки факт
укладення кредитного договору і
договору поруки не доведений, тому
немає підстав вважати правомірність
відступлення КС «Добробут» права
вимоги ОСОБА_3 та його права вимагати до
відповідачів щодо сплати боргу.

Посилання апелянта на те, що оригінали
договорів з підписами сторін були
вилучені слідчими органами у зв»язку з
розслідуванням ГСУ МВС України в
Донецькій області кримінальної справи
за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні
злочину за ч.5 ст. 191 КК України, колегією
суддів не приймаються до уваги,
оскільки не підтверджені жодними
доказами.

Посилання апелянта в якості
підтвердження існування кредитних
зобов»язань на додаток до договору
кредиту, відомість повернення кредиту,
заяву ОСОБА_4 про зобов»язання сплати
боргу не можуть бути взяті до уваги,
через те, що подані не в оригіналі, а
також з них незрозуміло справжність
підпису відповідача ОСОБА_4, оскільки
підписи в зазначених документах
різняться.

Твердження апелянта про порушення його
права на правову допомогу через
недопущення судом першої інстанції
представника позивача ОСОБА_7
безпідставні. Так, в допуску
представника позивача було відмовлено
через невідповідність документів на
представлення інтересів вимогам
закону, що не позбавляло позивача
оформити довіреність ОСОБА_7 згідно ч.2
ст. 42 ЦПК України. Позивач виступає у
справі як фізична особа. Вимоги до
довіреності такої особи зазначені в ч.2
ст. 42 ЦПК України. Надання позивачем
довіреності Красноармійської міської
громадської організації «Народний
контроль виконавчої діяльності» на
ім.»я ОСОБА_7 представляти інтереси
ОСОБА_3 не відповідає вимогам
зазначеної вище статті. Позивач є
членом зазначеної організації, однак
це не може трактуватися як робота,
навчання, перебування на службі, місце
проживання позивача. Посилання
апелянта на Статут Організації, а саме
на п.2.3, в якому передбачено право
Організації в інтересах досягнення
статутних цілей і завдань організації
у порядку, установленому законом,
представляти й захищати права й
законні інтереси своїх членів,
необґрунтовані, оскільки мова в даному
випадку йде про інтереси членів
організації в контексті цілей і
завдань організації, а не особистих
інтересів його членів.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313- 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 14 липня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: