АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________Про
вадження № 22ц/790/2147/14
Головуючий 1 інст.: Марченко
Категорія: позадоговірні зобов'язання
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругової С.С.
при
секретарі - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1
та ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 21 січня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом у якому просила
зобов'язати ОСОБА_2 засипати котлован,
провести рекультивацію зайнятої ним
земельної ділянки та стягнути з
відповідача на відшкодування
моральної шкоди 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона є співвласником
домоволодіння АДРЕСА_1.

За її відсутності інший співвласник
цього домоволодіння ОСОБА_2 на місці її
города викопав котлован під зливну яму
та зацементував його.

Вважаючи дії відповідача незаконними
та такими, що спричинили їй моральну
шкоду, оскільки вона є інвалідом першої
групи, просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Московського
районного суду міста Харкова від 21
січня 2014 року позов задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 засипати котлован,
рекультивувати зайняту земельну
ділянку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування моральної
шкоди 1000,00 грн. та судовий збір в сумі
229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
повністю задовольнивши позовні вимоги.

Скарга містить посилання на те, що
позивач з огляду на стан здоров`я не
могла повною мірою приймати участь у
судовому засіданні, а суд не залучив
представника прокуратури для захисту
її інтересів.

Рішення має граматичні помилки.

Розмір стягнутої грошової суми є
недостатнім.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати як ухвалене з порушенням
судом норм матеріального і
процесуального права і ухвалити нове
рішення відмовивши у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Зазначив при цьому, що між сторонами
тривалий час виникають спори щодо
зливних ям на території домоволодіння,
співвласниками якого вони є.

Оскільки підключення до
централізованої каналізації є
неможливим з огляду на її відсутність,
створення каналізації можливе лише з
влаштуванням зливної ями, що він і
зробив, отримавши при цьому необхідну
технічну документацію.

Посилався на те, що у провадженні
Московського районного суду м. Харкова
знаходиться справа за його позовом до
інших співвласників домоволодіння про
виділ часток з майна, що є у спільній
сумісній власності і визначенні
порядку користування земельною
ділянкою.

У цій справі проводилась
будівельно-технічна експертиза за
чотирма варіантами висновків якої
зливна яма №7 знаходиться на земельній
ділянці, що пропонується експертом
надати у користування йому.

Посилаючись також на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 26.06.2013 року, яким йому відмовлено у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1
та ОСОБА_3 з тих підстав, що збудована
ним зливна яма відповідає технічним
нормам та правилам.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню,
рішення суду першої інстанції
скасуванню з ухваленням нового рішення
з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
котлован на території домоволодіння
АДРЕСА_1 самочинно побудований ОСОБА_2,
без згоди позивача та органів
місцевого самоврядування, а тому за
правилами ч.2 ст.376 ЦК України особа, що
здійснила самочинне будівництво
нерухомого майна не набуває право на
нього.

Дійшовши висновку про те, що позивачу
причинено моральну шкоду діями
відповідача, пов'язаними з самочинним
будівництвом на території городу
ОСОБА_1 суд стягнув грошову суму на
відшкодування такої шкоди.

Однак, з таким висновком погодитись не
можна, оскільки суд дійшов його неповно
з'ясувавши обставини справи та
неправильно застосувавши норми
матеріального права.

До заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення суду першої інстанції додано
паспорт місця тимчасового зберігання
рідких відходів, погоджений у липні 2013
року з КП "Харківводоканал" та міським
Управлінням Держсанепідемслужби (а.с.
179-189).

З зазначеного паспорту вбачається, що
будівництво зливної ями, зазначеної
номером 7 на плані земельної ділянки
АДРЕСА_1 погоджено відповідачем з
міськими службами та відповідає
санітарно-технічним нормам.

22 липня 2013 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ
"Харківський комбінат упорядкування та
поводження з відходами" договір на злив
(приймання0 рідких відходів №258 (а.с.
196-200).

З пояснень сторін вбачається, що на час
розгляду справи земельна ділянка
домоволодіння АДРЕСА_1 знаходиться у
спільному користуванні співвласників
житлового будинку, проте у провадженні
Московського районного суду міста
Харкова знаходиться справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та інших про виділення
в натурі частки із майна, що
знаходиться у спільній частковій
власності та визначення порядку
користування земельною ділянкою.

Ця обставина підтверджується наданою
копією ухвали Московського районного
суду міста Харкова від 17.09.2012 року (а.с
145).

Під час розгляду цієї справи за позовом
ОСОБА_2 судом призначалось проведення
судової будівельно-технічної
експертизи на вирішення якої ставилося
і питання про визначення порядку
користування земельною ділянкою
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1.

За результатами дослідження експертом
надано чотири варіанти порядку
користування земельною ділянкою.
Згідно кожного варіанту ОСОБА_2
пропоновано надати у користування
ділянку на якій знаходиться зливна яма
№7 (а.с.147-178).

Не взявши до уваги зазначені обставини
суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про те, що діями
відповідача порушено права позивача.

До того ж посилаючись на ч.2 ст.376 ЦК
України суд першої інстанції не взяв до
уваги, що зливна яма не є самостійним
об'єктом нерухомого майна і є лише
допоміжною річчю, а тому застосування
зазначеної норми не можна вважати
обґрунтованим.

Оскільки за час ухвалення оспорюваного
рішення між співвласниками будинку не
встановлено порядок користування
земельною ділянкою і позивачем не було
доведено, що відповідачем порушено
фактично встановлений порядок
користування нею, підстави вважати, що
діями ОСОБА_2 порушено право ОСОБА_1 як
користувача земельною ділянкою і
співвласника житлового будинку,
відсутні.

За таких підстав не підлягають
задоволенню і вимоги про відшкодування
моральної шкоди.

Оскільки судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, а норми матеріального права
застосовані неправильно, оскаржуване
рішення підлягає скасуванню на
підставі вимог п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК
України.

Керуючись, ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, ст.309, ч.1
п.п.1, 4 ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Заочне рішення Московського районного
суду міста Харкова від 21 січня 2014 року -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити у повному обсязі.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: