Справа № 6/243/493/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року Словянський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого
судді
Мірошниченко Л.Є.

при
секретарі
Гор
ичевої С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Словянська
Донецької області подання Державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Словянського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України, -

В С Т А Н О В И В :

22.09.2014 року до
Слов’янського міськрайонного суду
звернувся державний виконавець Відділ
державної виконавчої служби
Славянського міськрайонного
управління юстиції з поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України,
а саме ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись
на те, що у відділі державної
виконавчої служби Слов’янського
міськрайонного управління юстиції на
виконанні знаходиться виконавче
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа №2-2125 від
18.06.1999 року на підставі рішення суду про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_4. Станом на 01.09.2014 року
боржником рішення суду не виконується,
заборгованість на 01.09.2014 року складає
38472 грн. 00 коп. У зв’язку з наведеним
просить суд тимчасово обмежити право
громадянина України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 на виїзд з території України до
виконання зобов’язання, встановленого
рішенням Слов’янського міського суду
№2-2125від 18.06.1999 року про стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4.

Сторони в судове засідання
не з’явились, про дату, час та місце
розгляду подання повідомлялись
належним чином, їх неявка не
перешкоджає розгляду питання про
оголошення розшуку боржника.

Суд, вивчивши надані
матеріали, встановив такі фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що на підставі постанови
Слов’янського міського суду від 18.06.1999
року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у
розмірі 1/4 частини усіх видів його
заробітку до повноліття дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, про що
було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Словянського міськрайонного
управління юстиції, відкрито виконавче
провадження за зазначеним виконавчим
листом.

Згідно до довідки заборгованість
ОСОБА_2 станом на 01.09.2014 року складає 38472
грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України, суд виходить
з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно із ст. 2 Протоколу №4
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен є вільним залишати будь яку
країну, включно зі своєю власною
згодою. На здійснення цих прав не може
бути встановлено жодних обмежень, крім
тих, що передбачені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров’я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права
громадян України і в’їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21.01.1994 року “Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України”.

Питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується судом за правилами
у цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. Зі
змістом цієї статті вирішення питання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України вирішується в порядку,
передбаченому цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону України
“Про виконавче провадження”,
примусове виконання яких здійснюється
ДВС.

Разом з тим, державним
виконавцем при зверненні з поданням до
суд не повною мірою з’ясовано всі
обставини справи та не встановлено
саме ухилення від виконання рішення
суду.

Отже з огляду на зазначене
словосполучення “ухилення від
виконання зобов’язань покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)” вжите у п. 5 ч.1
ст. 6 Закону України “Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України” та у п. 18 ч.3 ст. 11
Закону України “Про виконавче
провадження”, позначає з об’єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов’язків. У зв’язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч.2
ст. 10 ЦПК України наявність умислу та
обставини,які є предметом посилання
суб’єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови “доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов’язання”.

Саме не виконання боржником
самостійно зобов’язань протягом
строку, про що вказує державний
виконавець в постанові про відкриття
виконавчого провадження, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду обов’язків.

На момент звернення до суду
з поданням факт ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням, повинен вже відбутися і
бути об’єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, державний
виконавець зазначає, що боржник
викликався до ВДВС, про що надані копії
попереджень від 14.04.2014 року та 23.07.2014
року, однак не прибув у призначений
строк та не повідомив про причини
неявки, що свідчить про ухилення
боржника від виконання зобов’язань по
сплаті аліментів.

Так, відповідно до п. 11.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень у разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням,
державний виконавець може звернутися з
поданням до суду за місцезнаходженням
органу ДВС щодо встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника – юридичної особи за межі
України до виконання зобов’язань за
рішенням.

Згідно п.п. “г” п. 11.1.1
подання повинно містити підтвердження
факту ухилення боржником від виконання
своїх зобов'язань.

Доводи заявника про те, що
боржник ОСОБА_2 не з’являється за
викликами до державного виконавця, є
неспроможними, оскільки надані
матеріали не містять інформації проте,
що такі виклики були боржником
отримані.

Державним виконавцем не
надано доказів, які свідчили б про те,
що боржник ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судом.

Враховуючи вищезазначене,
суд приходить до висновку, про те, що
подання державного виконавця
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання
Державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Словянського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
– відмовити, у зв’язку з відсутністю
підстав.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя

Л.Є.
Мірошниченко