УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Карпенко
С.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко
В.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 20
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 02
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулось до суду з позовом, у якому
просило стягнути з ОСОБА_7 2 535 690 грн 06
коп. заборгованості за договорами
кредиту та 3 441 грн судового збору.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилалось на ті обставини, що
відповідач не виконував взяті на себе
зобов'язання за кредитними договорами,
укладеними в межах Генеральної
кредитної угоди, внаслідок чого станом
на 18 березня 2014 року утворилась
заборгованість, просило задовольнити
позов.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 20
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 02
червня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
рішенням якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що відповідач не
виконав умови кредитних договорів щодо
повернення основної суми кредиту та
сплати відсотків за користування
коштами, що є підставою для стягнення
заборгованості.

Проте з такими судовими рішеннями
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення
суду не відповідають.

Судами встановлено, що 27 грудня 2006 року
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_7 укладено Генеральну кредитну
угоду, за якою банк зобов'язується
надавати позичальнику кошти в порядку
та на умовах, визначених у кредитних
договорах, укладених в межах цієї
угоди, які є невід'ємними її частинами з
кінцевим терміном дії до 26 грудня 2013
року.

У межах цієї кредитної угоди 27 грудня
2006 року між банком та відповідачем
укладено кредитний договір, за яким
позичальнику надано 100 000,00
дол. США зі сплатою 14 % річних та з
кінцевим терміном повернення коштів до
26 грудня 2013 року.

16 січня 2007 року між сторонами укладено
кредитний договір, за яким відповідачу
надано 100 000,00 дол. США зі сплатою 14 %
річних та кінцевим терміном повернення
коштів до 20 грудня 2013 року.

13 лютого 2008 року між сторонами укладено
кредитний договір, за яким відповідачу
надано 40 000,00 дол. США зі сплатою 12,75 %
річних та з кінцевим терміном
повернення коштів до 12 лютого 2013 року.

Відповідач взятих на себе зобов'язань
не виконав, у зв'язку з чим станом на 18
березня 2014 року утворилась
заборгованість: за кредитним договором
від 27 грудня 2006 року у розмірі 108
716,49 дол. США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 1 054 141,62 грн, з яких:
заборгованість за кредитом - 74 866,37 дол.
США (що в гривневому еквіваленті за
офіційним курсом НБУ становить 730 456,20
грн.); заборгованість за відсотками -
30 117,59 дол. США (що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 293 851,30 грн); пеня за
прострочення кредиту - 2 789,52 дол. США (що
в гривневому еквіваленті за офіційним
курсом НБУ становить 22 296,61 грн); пеня за
прострочення відсотків - 943,01 дол. США
(що в гривневому еквіваленті за
офіційний курсом НБУ становить 7 537,51
грн).

За кредитним договором від 16 січня 2007
року - 108 158,33 дол. США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 1 049 584,72 грн в тому числі:
заборгованість за кредитом - 74827,74 дол.
США (що в гривневому еквіваленті за
офіційним курсом НБУ становить 730 079,29
грн); заборгованість за відсотками - 30
102,06 дол. США (що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 293 699,78 грн); пеня за
прострочення кредиту - 2419,05 дол.
США (що в гривневому еквіваленті за
офіційним курсом НБУ становить 19 335,49
грн); пеня за прострочення відсотків -
809,48 дол. США (що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 6 470,16 грн).

За кредитним договором від 13 лютого 2008
року - 44 624,04 дол. США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 431 963,72 грн в тому числі:
заборгованість за кредитом - 31172,85 дол.
США (що в гривневому еквіваленті за
офіційним курсом НБУ становить 304 147,26
грн); заборгованість за відсотками - 11
509,86 дол. США (що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 112 299,40 грн); пеня за
прострочення кредиту - 1622,18 дол.
США (що в гривневому еквіваленті за
офіційний курсом НБУ становить 12 966,11
грн); пеня за прострочення відсотків -
319,15 дол. США (що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 2 550,95 грн).

Загальний розмір заборгованості за
кредитними договорами становить
261 498,86 дол. США, що за офіційним курсом
НБУ - 2 535 690,06 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" операції з
валютними цінностями здійснюються на
підставі генеральних та
індивідуальних ліцензій НБУ. Операції
з валютними цінностями банки мають
право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до
пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Частиною 1 ст. 1048, ст. 1050 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, розмір і
порядок одержання яких встановлюється
договором, а у разі несвоєчасного
виконання позичальником своїх
зобов'язань по поверненню суми позики
настає відповідальність, визначена ст.
625 ЦК України.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не виконав вимоги
процесуального права щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
не перевірив, за який період були
нараховані банком відсотки за
користування кредитом, не встановив
строку дії договорів кредиту та не
з'ясував, чи нараховуються визначені у
договорах відсотки після закінчення
строку їх дії, не надав належної оцінки
цим обставинам.

Крім того, стягуючи заборгованість за
договорами кредиту в еквівалентному
вираженні гривні до долара США на час
вирішення спору, суд не врахував вимог
закону про те, що у разі укладення
кредитного договору в іноземній валюті
й наявності в банку ліцензії на
здійснення операцій з валютними
цінностями заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню в іноземній валюті, не
перевірив цих обставин з урахуванням
позиції, висловленої Верховним Судом
України у постанові від 24 вересня 2014
року № 145цс14.

При цьому не перевірив, у якій
грошовій одиниці позивачем
розрахована пеня за прострочення
сплати кредиту відповідачем та чи
відповідає вимогам чинного
законодавства її нарахування у доларах
США, не встановив та не дав відповідної
оцінки цим обставинам, ухвалив
передчасне рішення про задоволення
позову.

Апеляційний суд цих недоліків не
усунув, не перевірив законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводів апеляційної
скарги відповідача щодо правильності
нарахування сум заборгованості,
постановив ухвалу про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Невиконання судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи і є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції, як
передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
20 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 02 червня 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 20
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 02
червня 2014 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Судді:В.П.
Гончар Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко
В.О. Савченко