Справа № 182/5441/14-ц
Провадження № 2/0182/3114/2014
міськрайонний суд Дніпропетровської
судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретаря Скоробогатової А.О.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні м.Нікополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ сумісного майна подружжя, -
Позивачка звернулась до
суду з позовом до відповідача про
поділ сумісного майна подружжя.
На підтвердження своїх позовних
вимог посилається на те, що 06.05.1978 року
вона уклала шлюб з ОСОБА_2. Сімейне
життя з відповідачем не склалось, а
тому укладений шлюб між ними було
розірвано, про що свідчить свідоцтво
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від
11.01.2006 року. За час шлюбу ними було
набуто наступне майно:
- трикімнатна квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
була зареєстрована на ім'я відповідача
та належить йому на підставі свідоцтва
на право особистої власності на
квартиру від 21.08.1992 року;
- 92 000 гривень 00 копійок,
заощаджених ними за час шлюбу грошових
Вирішити в добровільному
порядку питання про поділ спільного
майна вони не змогли. Домовленість, яка
ними була усно укладена з ОСОБА_2, а саме
про те, що згадана трикімнатна квартира
залишиться у її власності, а грошові
кошти у сумі 92 000 гривень 00 копійок він
залишить собі, як компенсацію, за
квартиру так і не була досягнута
повністю. Гроші відповідач забрав
особисто ще в 2006 році, а обіцянка щодо
переоформлення квартири триває по цей
час. За останньою телефонною розмовою
між нею та ОСОБА_2, яка відбулась в січні
місяці 2014 року, відповідач повідомив її
про те, що має намір продати квартиру, а
всі виручені гроші за її продаж,
забрати собі. Також він наполягає на її
виселенні зі спірної квартири разом з
сином та зазначає, що вона не має
майнових прав на цю квартиру, оскільки
право власності зареєстровано на його
ім'я. Виходячи з цього, вона повторно
запропонувала відповідачу добровільно
поділити спільне майно у прийнятний
для обох сторін спосіб та так, як вони
домовлялись. Однак відповідач
відмовився. Відповідач в усному
порядку повідомив, що взяті ним гроші
та квартира належать лише йому і
розпоряджатися він ними буде теж на
власний розсуд. Таким чином, між нею та
відповідачем виник спір з приводу
подальшого користування, володіння та
розпорядження вищезгаданим майном. В
добровільному порядку розподілити між
собою зазначене майно вони не можуть.
Згідно з висновком суб'єкта оціночної
діяльності, вартість квартири,
загальною площею 60,2 м.кв., житловою
площею - 43,5 м.кв., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, становить 74 845 грн.
Згідно із ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить їм на
праві спільної сумісної власності і у
разі його поділу частки дружини та
чоловіка є рівними. Таким чином,
перелічене нею майно є спільною
сумісною власністю подружжя, та вона
має право на ? частку від спільної
сумісної власності подружжя. Однак, в
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 заощаджені ними
грошові кошти у сумі 92 000 гривень 00
копійок, забрав собі, просит суд
визнати за нею право власності на
трикімнатну квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, яка була
зареєстрована на ім'я відповідача та
належить йому на підставі свідоцтва на
право особистої власності на квартиру
від 21.08.1992 року.
В судове засідання
позивачка не прибула, надала заяву про
розгляд справи у свою відсутність, на
задоволенні позовних вимог наполягала.
Відповідач в судове
засідання не прибув, про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином судовою повісткою з
поштовим повідомленням. Про причини
неявки до суду суд не повідомив,
заперечень на позов не надав. Справа
слухалась у відсутність відповідача,
відповідно до ст.169 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.60 СК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст.61 СК
України, об»єктами права спільної
сумісної власності подружжя можуть
бути будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.
Ст.69 СК України гарантує
дружині і чоловіку право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
Згідно зі ст.71 СК України,
майно, що є об"єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
Як встановлено в судовому
засіданні, сторони знаходились в шлюбі
з 06.05.1978 року (а.с.7) по 11.01.2006 року (а.с.8).
Під час шлюбу сторонами було придбано
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9). Позивачка
просить при розділі майна визнати за
нею право власності на квартиру,
оскільки відповідач забрав спільно
нажиті ними гроші в сумі 92 000 грн. і на
квартиру більше не претендує. Доказом
добровільного поділу майна служить
письмовий договір від 20.05.1998 року,
наданий до суду позивачкою по справі
вищевикладене, керуючись ст.4, 5, 19, 163, 169
СК України, ст.213, 215 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_1.
Провести поділ сумісного майна
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час шлюбу,
визнавши за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1)
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 60,2 м.кв., житловою
площею 43,5 м.кв.; та виділивши у
власність ОСОБА_2 заощаджених
подружжям за час шлюбу грошових коштів
у сумі 92 000 гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
На рішення суду може бути
подана апеляція до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня проголошення або отримання
рішення через Нікопольський
міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал