Якимівський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/590/2014

Справа № 330/2147/14-ц

"07" листопада 2014 р. Якимівський
районний суд Запорізької області у
складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Дворецькому О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт Якимівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та вселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання особи такою, що стратила
право користування житловим
приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкоду користуванні
житловим приміщенням та вселення за
наступними підставами.

ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_2 у
зареєстрованому шлюбі з 18.10.1980 року. Як
вказує позивач, за час шлюбу ним та
відповідачкою спільно був побудований
будинок АДРЕСА_1. З 28.08.1980 року ОСОБА_1
проживав та був зареєстрований у
вказаному будинку. Як він вказує, після
багатьох сімейних сварок у 2014 році він
на деякий час уходив мешкати до будинку
АДРЕСА_2. Після цього він неодноразово
намагався повернутися до спірного
домоволодіння, але ОСОБА_2 перешкоджає
йому у цьому, а також не віддає належні
йому речі, що перебувають у будинку.
Вважаючи себе співвласником, ОСОБА_1
просить усунути перешкоди у
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання
відповідачки надати йому вільний
доступ до будинку, ключі від будинку,
виділити кімнату для проживання з
відповідними житловими умовами та
вселити його у житловий будинок.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання його таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1 з тих
підстав, що вона є власницею будинку
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності від 16.10.2002 року, а
відповідач 15.11.2012 року забрав усі свої
речі та виїхав до будинку АДРЕСА_2. З тих
пір у спірному будинку не проживає.
Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що шлюб між
нею та ОСОБА_1 був розірваний у 2001 році,
свідоцтво про право власності на
будинок АДРЕСА_1 вона отримала у 2002
році, тому є одноосібною власницею
будинку.

У судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 на
задоволенні позову наполягає,
зустрічний позов не визнав в повному
обсязі і пояснив, що дійсно у листопаді
2012 року через сімейні сварки він
переїхав до будинку АДРЕСА_2, де
проживає до теперішнього часу, однак
проживає там на правах квартиранта,
деякі свої речі не зміг забрати зі
спірного будинку, оскільки ОСОБА_2 йому
речі не віддала. Також ОСОБА_1 пояснив,
що він не знав про те, що шлюб між ним та
ОСОБА_2 розірвано і вважає себе
співвласником спірного будинку.

Відповідачка за первісним
позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов не визнала повністю, пояснила, що
у 2001 році шлюб між нею та ОСОБА_1 був
розірваний за рішенням суду, а у 2002 році
вона отримала свідоцтво про право
власності на будинок АДРЕСА_1. При
цьому, хоча шлюбні відносини між ними
були припинені, ОСОБА_1 продовжував
проживати у даному будинку, мав власні
ключі від будинку, вона не перешкоджала
йому у проживанні. У листопаді 2012 року
ОСОБА_1 пояснив, що буде проживати
сім'єю з іншою жінкою і виїхав до неї,
забравши усі свої речі. До теперішнього
часу він проживає у будинку АДРЕСА_2,
при цьому ОСОБА_2 не забирала в нього
ключі від будинку, не змінювала замки,
не перешкоджала йому забирати належні
йому речі. Таким чином, ОСОБА_2 вважає,
що ОСОБА_1 втратив право на
користування житловим будинком
АДРЕСА_1 і його вимоги про вселення є
незаконними та необгрунтованими,
просить зустрічний позов задовольнити,
у задоволенні первісного позову -
відмовити повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_2
у судовому засіданні її позицію
підтримала в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та
представника, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Згідно до наданої копії свідоцтва про
право власності від 16.10.2002 року (а.с. 16),
будинок АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_2

Як вбачається з наданої копії рішення
Якимівського районного суду від 13.11.2001
року (а.с. 7), вказаний будинок було здано
до експлуатації ОСОБА_2 та отримано
свідоцтво про право власності на нього
майже через рік після розірвання шлюбу
між нею та ОСОБА_1

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 на момент
отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право
власності на будинок не був її
чоловіком, його посилання на те, що
даний будинок є спільним майном і він
має права як один з власників будинку,
суд вважає необгрунтованими.

Статтею 391 ЦК України передбачено право
саме власника вимагати усунення
перешкод у здійсненні права
користування майном.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що у позивача ОСОБА_1
немає такого права, оскільки ним не
було доведено того, що він є власником
будинку АДРЕСА_1. Натомість, право
власності ОСОБА_2 на теперішній час
ніким оскаржено не було.

Крім того, судом також приймається до
уваги те, що ОСОБА_1 у судовому
засіданні сам пояснив, що дійсно у
листопаді 2012 року він добровільно
виїхав проживати до іншого будинку,
ОСОБА_2 ключі від будинку в нього не
забирала, замки не змінювала, не
перешкоджала йому приходити та
спілкуватися з дочкою та онуком. До
теперішнього часу ОСОБА_1 мешкає по
АДРЕСА_1, що підтверджується також
довідкою, наданою Кирилівською
селищною радою 02.10.2014 року (а.с. 17).

Зазначені обставини також підтвердили
у судовому засіданні допитані у якості
свідків дочка ОСОБА_1 ОСОБА_3 та його
невістка ОСОБА_4, спростувавши, крім
того, твердження ОСОБА_1 про те, що він
не знав про розірвання шлюбу між ним та
ОСОБА_2, та про те, що ОСОБА_2 перешкоджає
йому у вселенні.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку про те, що у
судовому засіданні повністю знайшов
підтвердження факт непроживання без
поважних причин ОСОБА_1 більше року у
будинку АДРЕСА_1, який належить на праві
власності ОСОБА_2

На підставі зазначеного, суд вража за
необхідне у задоволенні первісного
позову відмовити повністю, зустрічний
позов, на думку суду, підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК
України, ст. 60, 70 Сімейного кодексу
України, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу
України, ст.. 71, 72, 150 Житлового Кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог за
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та вселення, -
відмовити у повному обсязі.

Позовні вимоги за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, - задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1
втратившим право користування
житловим будинком АДРЕСА_1,
зареєстрованого на праві власності за
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
особистої власності на житловий
будинок від 16.10.2002 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 243
гривні 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду
Запорізької області безпосередньо
через Якимівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - у той
же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Федорець С.В.