Ухвала

іменем україни

10 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» до
ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києві, про звільнення майна з-під
арешту за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» на ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 14 жовтня 2014 року,

встановила:

У червні 2014 року публічне акціонерне
товариство «БТА Банк» (далі - Банк)
звернулося до суду з указаним позовом
до ОСОБА_3, у якому просило зняти арешт з
квартири АДРЕСА_1, накладений
постановою про арешт майна боржника
від 12 січня 2012 року відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 червня

2014 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

14 жовтня 2014 року, відмовлено у
відкритті провадження у справі.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постановлені в справі
ухвали, справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд
касаційної інстанції скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої або апеляційної інстанції,
якщо було порушено порядок,
встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд керуючись п. 1

ч. 2 ст. 122 ЦПК України посилався на
відсутність підстав для розгляду
справи в порядку позовного
провадження.

Проте даний висновок не ґрунтується на
процесуальному законі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Установлено, що заочним рішенням
Дніпровського районного суду

м. Києва звернуто стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_3, в рахунок часткового погашення
заборгованості за кредитним договором.

Під час вчинення виконавчих дій з
примусового виконання зазначеного
судового рішення постановою відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві від 6 березня

2014 року накладено арешт на вищевказану
квартиру та оголошено заборону її
відчуження.

Пред'являючи позов про звільнення
майна з-під арешту, Банк посилався на
те, що арешт майна порушує право Банку,
як іпотекодержателя та як власника
майна за рішенням суду, на проведення
державної реєстрації.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» та роз'яснень,
наданих у п. 24 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року

№ 6 «Про практику розгляду судами скарг
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» вимоги
осіб щодо належності їм, а не
боржникові майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом пред'явлення
ними відповідно до правил судової
юрисдикції позову до боржника та особи,
в інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК
України суди наведеного не врахували,
та відмовляючи у відкритті з підстав,
передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,
не зазначили, в якому провадженні має
розглядатися дана справа, належним
чином не перевірили тверджень позивача
про порушення його прав, як
іпотекодержателя та власника спірного
майна.

Поза увагою суду залишилося те, що
питання розгляду судом скарг,
ухваленого за правилами цивільного
судочинства, регламентовано розділом
VII ЦПК України та наявність судового
рішення, яке набрало законної сили, про
відмову ПАТ «БТА Банк» у задоволенні
скарги на дії відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві (а.с.17-22).

Вищевикладене свідчить про те, що суди
попередніх інстанцій не в повній мірі
перевірили доводи сторін по суті
позовних вимог; фактичні обставини
справи, від яких залежить правильне
вирішення спору, належним чином не
встановили; не визначились які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

З урахуванням наведеного, постановлені
в справі ухвали не можуть залишатись в
силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1
ст. 342 ЦПК України, підлягають
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «БТА Банк»
задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 23 червня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 14 жовтня 2014 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Умнова І.М.
Фаловська