РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя -
Золотарьова Л.І.

за участю секретаря -
Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» в особі філії «Слобожанське
РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача компенсацію за спричинену
шкоду у розмірі 150 000 грн., стягнути
судовий збір 243,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 28.03.2008 року між
ОСОБА_2 та ВАТ Банк «Фінанси та Кредит»
було укладено кредитний договір. 28.03.2008
року між нею, боржником ОСОБА_2 і банком
«Фінанси та Кредит» було укладено
договір поруки № М-047/2-08-П, в силу якого
ОСОБА_1 зобов'язується перед кредитором
відповідати за порушення зобов'язання
боржника ОСОБА_2 17.10.2011 року Московським
районним судом м. Харкова винесено
заочне рішення про стягнення з неї на
користь банку суми боргу в розмірі
248957,04 грн. Однак, вона не підписувала
вказаний договір поруки, який є
незаконним, вчинений під впливом
обману. Згідно з висновком
судово-почеркознавчої експертизи № 5898
від 26.06.2012 року, підпис від імені ОСОБА_1
в договорі поруки від 28.03.2008р за №
М-047/2-08-П розташовані на лицьовій
стороні першого аркуша в ряді
«Поручитель», а також на другому аркуші
в ряді «ОСОБА_4.» «Поручитель», виконані
не ОСОБА_1, а іншою особою. За вказаних
обставин 05.09.2012 року апеляційним судом
Харківської області заочне рішення
Московського районного суду м. Харкова
про стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
було скасовано. Діями банку їй завдано
моральної шкоди, що виразився в
моральних і фізичних стражданнях. З 2011
р. з моменту подачі позову і винесення
незаконного рішення суду від 17.10.2011 р.,
відповідач по справі постійно тримав
його в страху, змушував нервувати
переживати, турбується за добробут її
сім'ї, дітей, можливості позбавлення
належного їй майна. З жовтня 2011 р. у неї
погіршилося самопочуття, з'явилися
головні болі, безсоння, вона стала
нервовою неврівноваженою, що негативно
впливає на її стосунки з близькими
людьми, заважає встановленню нових і
підтримці раніше існуючих відносин з
оточуючими. В результаті тривалого
судового розгляду, стягненої суми,
довгострокових оскаржень судів вона
була змушена змінити звичайний уклад
життя тривалий час не могла працювати і
приносити дохід в сім'ї, була
позбавлення можливості спілкування з
друзями, не могла повноцінно проводити
вихідні та святкові дні.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не
визнала повністю, посилаючись, що
позивачем не надано доказів щодо
завдання шкоди позивачу саме банком,
відсутній причинно-наслідковий
зв'язок.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

28.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», позичальником ОСОБА_2 та
поручителем підписаний від імені
ОСОБА_1, укладено договір поруки
№М-047/2-08-П в рахунок забезпечення
виконання перед банком кредитного
договору №М-047-08-ФО від 28.03.2008 року.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 17.10.2011
року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» 248957 грн. 04 коп., стягнуто
судові витрати.

Відповідно до висновку
судово-почеркознавчої експертизи
ХНДІСЄ ім.. М.С.Бокаріуса від 26.06.2012 року,
підпис від імені ОСОБА_1 в договорі
поруки №М-047/2-08-П від 28.03.2008 року,
розташований на лицевій і зворотний
сторонах першого аркушу в рядках:
«Поручитель», а також на другому аркуші
в рядках «ОСОБА_1.», «Поручитель» -
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

У зв'язку з не підписанням ОСОБА_1
договору поруки від 28.03.2008 року
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05.09.2012 року
було скасовано заочне рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 17.10.2011 року в частині солідарного
стягнення кредитної заборгованості з
ОСОБА_1

Вимогами ст.ст. 59, 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу; докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір;
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях; обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування; належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пунктах 4, 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від
31.03.1995року № 4 під час вирішення
питання про відшкодування моральної
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діями
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні.

Заявляючи вимоги щодо стягнення з
банку моральної шкоди, представником
позивача не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що саме незаконними діями банку
були завдані збитки позивачці.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Представник позивача посилається на
те, що з жовтня 2011 р. у неї погіршилося
самопочуття, з'явилися головні болі,
безсоння, вона стала нервовою
неврівноваженою.

Разом з тим, всупереч вимог ст. 60 ЦПК
України належних та допустимих доказів
на підтвердження цих обставин надано
не було.

Також посилається на те, що в
результаті тривалого судового
розгляду, стягненої суми,
довгострокових оскаржень судів
позивачка була змушена змінити
звичайний уклад життя, тривалий час не
могла працювати і приносити дохід в
сім'ї, була позбавлення можливості
спілкування з друзями, не могла
повноцінно проводити вихідні та
святкові дні.

Однак, вказані доводи є
непереконливими, оскільки, як
вбачається з заочного рішення,
позивачка участі у судовому засіданні
не приймала; не надано доказів й щодо
відкриття виконавчого провадження про
стягнення коштів з позивачки, що могло
б завдати їй шкоду, змінити звичайний
уклад життя, вплинути на її фінансовий
стан тощо.

За змістом ст. 230 ЦК України (правові
наслідки вчинення правочину під
впливом обману), на яку посилається
представник позивача в обґрунтування
заявлених вимог, під обманом слід
розуміти навмисне введення в оману
однієї стороною правочину іншої
сторони щодо обставин, які мають
істотне значення (природи правочину,
прав та обов'язків сторін, інших
обставин) з метою вчинення правочину.
Представником не зазначено, хто саме із
сторін договору вчинив щодо позивачки
обман, щодо яких обставин. Більше того,
сам представник позивача посилається
на те, що остання не знала про укладений
договір поруки і випадково дізналася
про його існування, що суперечить
посиланням представника про введення
ОСОБА_1 в оману і укладення даного
правочину під впливом обману.

Таким чином, наполягаючи на своїх
вимогах щодо стягнення з відповідача
на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України
моральної шкоди в розмірі 150000 грн.,
представник позивача не довів тих
обставин, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування та які дають підстави
зробити висновок щодо наявності
причинного зв'язку між діями
відповідача та негативними наслідками,
не доведено неправомірність дій
відповідача.

На підставі викладеного, оцінивши
належність, допустимість, кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню за
недоведеністю.

Враховуючи, що у задоволенні позовних
вимог відмовлено, то вимоги щодо
стягнення з відповідача судового збору
у розмірі 243,60 грн. задоволенню не
підлягають.

Суд постановляє рішення в межах
заявлених ними вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» про відшкодування моральної
шкоди - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий -