Провадження №2/193/467/14
Р І Ш Е Н Н Я

18 грудня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій
Л.Г.,

особи, які беруть участь по справі

представник позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Софіївка цивільну
справу за позовною заявою представника
позивача ОСОБА_2-ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів, отриманих
без достатньої правової підстави,
відсотків за користування чужими
коштами та моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И В:

21.08.2014 року до суду звернулась
представник позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів отриманих без
достатньої правової підстави в сумі 55800
гривень, відсотків за користування
чужими коштами в сумі 3258,90 гривень,
моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень,
а також судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 590, 59 гривень
та 250, 00 гривень.

В позові представник позивача
посилається на те, що 17.05.2012 року згідно
усної домовленості між сторонами про
купівлю-продаж житлового будинку
АДРЕСА_1 було передано 50 000 гривень, а
відповідач зобов'язався передати
позивачу зазначений житловий будинок.
Про отримання коштів в сумі 50 000 гривень
за будинок відповідач власноручно
написав про це розписку в присутності
трьох свідків, в якій вказав, що він
зобов'язується даний будинок оформити
документально на ОСОБА_2.

В той же день позивач вселився у
зазначений житловий будинок і став
проживати у ньому. В подальшому
відповідач став вимагати у нього ще 10 000
гривень за будинок. ОСОБА_2 відмовив
йому в цьому, оскільки це виходило за
рамки їх домовленостей і позивач був
вимушений звільнити помешкання . Після
неодноразових перемовин з ОСОБА_4 про
вирішення питання про переоформлення
будинку на ОСОБА_2 або повернення
грошових коштів, відповідач відповідав
відмовою.

На підставі цього ОСОБА_2 звернувся до
начальника Софіївського РВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області із
заявою про притягнення відповідача до
кримінальної відповідальності. Після
проведеної перевірки слідчим
Софіївським РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області винесено
постанову про закриття кримінального
провадження у зв'язку з відсутністю
складу злочину. Під час проведення
слідчих дій позивачу стало відомо про
те, що житловий будинок АДРЕСА_1 не
належить відповідачу ОСОБА_4, а
належить покійній матері відповідача
ОСОБА_5. Свідоцтво про спадщину після її
смерті на житловий будинок ОСОБА_4 не
отримав і не переоформив на себе. Тобто
фактично ОСОБА_4 не набув права
власності на житловий будинок.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 вимоги підтримала
повністю, на їх обгрунтування
послалась на обставини, які викладені у
позовній заяві, просить позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився про причини неявки суд не
повідомив, заяви про розгляду справи за
його відсутності не надав.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили
сам факт передачі грошей в рахунок
оплати вартості будинку.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 17 травня
2012 року без достатніх правових підстав
отримав від позивача ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 50 000 гривень за житловий
будинок який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 . Цей факт підтверджується
дослідженим в судовому засіданні
розписки від 17.05.2012 року (а.с.6)

21 січня 2014 року позивач звертався з
листом до відповідача, в якому просив
повернути сплачені ним кошти в сумі 50 000
грн.. (а.с.14).

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у
разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 536 цього ж
Кодексу за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Отже, статті 536 та 1214 ЦК України
передбачають нарахування процентів за
користування чужими грошовими коштами,
однак їх розмір вказаними статтями
чітко не визначається, вказуючи, що він
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
Оскільки зобов'язання, що виникають
внаслідок безпідставного набуття або
збереження майна, за своєю сутністю є
недоговірними правовідносинами, то
розмір процентів за користування
безпідставно придбаними чужими
грошовими коштами угодою сторін може
встановлюватись лише у вигляді
винятку. Однак, у випадку спору він може
визначатись з використанням аналогії
закону. Отже, може бути використана
аналогія закону шляхом звернення до
законодавчих актів, які регулюють
відносини позики.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Відповідні роз'яснення, викладені у п.6
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Суд погоджується з розрахунками
наданими позивачем щодо суми
заборгованості відповідача перед
позивачем з урахуванням індексу
інфляції складає 55 800 гривень та
відсотків за користування чужими
коштами в розмірі 3258, 90 гривень (а.с. 7,8).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31
березня 1995 року № 4, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди суд
враховує: характер страждань які
пов'язані з майновими втратами
позивача на винаймання житлового
будинку, їх обсяг та тривалість;
тяжкість вимушених змін у життєвих
стосунках позивача.

З врахуванням перелічених факторів,
виходячи з засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
вважає, що заявлений позивачем розмір
відшкодування моральної шкоди в 25 000
гривень є надмірним. Суд враховує
обставини по справі, те що позивач не
має власного житла і йому доводиться
винаймати квартиру та сплачувати
додаткові кошти за проживання однак
доказів на підтвердження немайнових
втрат (їх тривалості, можливості
відновлення, істотності змін в житті
,тощо) не надано. Тому суд приходить до
висновку, що необхідним та достатнім
розміром грошового відшкодування
моральної шкоди, за вказаних обставин,
є відшкодування в сумі 2000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

По даній справі позивачем було
сплачено судовий збір в розмірі 590, 00
гривень та 250,00 грн.. Враховуючи, що
позовні вимоги задоволено частково, з
відповідача на користь позивача має
бути стягнуто 590,00 грн. та 20 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.11,83, 17,190, 536,1212,
1213, 1214 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги представника
позивача ОСОБА_2-ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів, отриманих
без достатньої правової підстави,
відсотків за користування чужими
коштами та моральної шкоди
-зодовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові
кошти з урахуванням індексу інфляції в
розмір 55800 (п'ятдесят п'ять тисяч
вісімсот) гривень, відсотки за
користування чужими коштами в розмірі
3258 (три тисячі двісті п'ятдесят вісім)
гривень 90 копійок, а всього - 59058,90
(п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятдесят
вісім) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 завдану йому протиправними
діями моральну шкоду в розмір 2000 (дві
тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судові витрати по сплаті
судового збору в розмір 590 (п'ятсот
дев'яносто) гривень 59 копійок, 243 (двісті
сорок три) гривень 60 копійок.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити як необгрунтованих.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О. В.
Шумська