Справа № 367/4184/14-Ц Головуючий у І
інстанції Провадження № 22-ц/780/5660/14
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого:
Голуб С.А.

суддів:
Таргоній Д.О., Приходька К.П.

за участі секретаря:
Петленко І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 06 серпня 2014 року
про забезпечення позову у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріелторі Плюс» до
ОСОБА_1 про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння шляхом його
вилучення, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ТОВ «Ріелторі
Плюс» звернулося з вказаним позовом до
суду першої інстанції.

06 серпня 2014 року, ТОВ «Ріелторі
Плюс» подало до суду заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на об'єкти нерухомого майна,
зокрема на нежиле приміщення АДРЕСА_1 у
м. Буча Київської області.

Ухвалою Ірпінського міського
суду Київської області від 06 серпня 2014
року заяву ТОВ «Ріелторі Плюс» про
забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 у м. Буча Київської
області.

Не погоджуючись з такою ухвалою
суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

В доводах апеляційної скарги
зазначає, що судом першої інстанції не
було з'ясовано обставини, які б
пов'язувалися з необхідністю вжиття
заходів забезпечення позову. Також у
оскаржуваній ухвалі суду відсутні
обґрунтування того, що невжиття
заходів забезпечення може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення.

На підставі викладеного, просила
суд скасувати ухвалу про забезпечення
позову та постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що у відповідача існує реальна
можливість відчужити майно, що є
предметом спору до проголошення
судового рішення, що може ускладнити
його виконання, тому існували всі
правові підстави для задоволення заяви
про забезпечення позову.

З такими висновками суду першої
інстанції, колегія суддів, повністю
погоджується, враховуючи наступне.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог. Точне і
неухильне додержання судами України
норм чинного законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову
є необхідною умовою здійснення завдань
цивільного судочинства, які полягають
у справедливому, неупередженому та
своєчасному розгляді й вирішенні
цивільних справ із метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, що беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, відповідно до ч.1 ст. 152 цього
Кодексу шляхом накладення арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; у разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяви про забезпечення
позову, суди повинні враховувати
роз'яснення Верховного Суду України, що
містяться в Постанові Пленуму № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову».

Відповідно до п. 4 зазначеної Постанови
суд (суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися в тому, що
між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції постановив ухвалу з
врахуванням предмету спору і
вірогідної можливості відчуження
спірного майна до вирішення справи по
суті і набрання рішенням суду законної
сили.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, є необґрунтованими, а тому
оскаржувана ухвала не може бути
скасована з підстав зазначених в
апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст. 153, 303, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 06 серпня 2014 року
про забезпечення позову - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: