Справа №638/2324/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

7 жовтня 2014 року Дзержинський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого
Аркатової К.В.,

секретаря
Подосокорської А.А.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третіх осіб - нотаріусам
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом, в якому просила визнати
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 10.04.2007 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним та
зобов'язати відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції зареєструвати на її ім'я право
власності на зазначену квартиру. Також
просила стягнути з відповідачів
моральні збитки у сумі 5000 грн.. В
подальшому представником позивача
уточнені позовні вимоги та виключено з
числа третіх осіб - відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харківського управління юстиції та
вимоги до останніх щодо зобов'язання
реєстрації права власності на нерухоме
майно. В обґрунтування вимог
посилається на те, що 10.04.2007 року її син -
ОСОБА_4, перебуваючи у складному
матеріальному становищі та потребуючи
великої грошової суми, домовився із
невідомим позивачу ОСОБА_3 про
отримання грошей за договором позики.
Однак ОСОБА_3 передавати гроші лише під
розписку відмовився та запропонував
укласти договір купівлі-продажу
кватири, що належала позивачу на праві
власності, для забезпечення
своєчасного повернення боргу ОСОБА_4
Таким чином, зазначені вище особи
10.04.2007 року, на підставі виданої
позивачем довіреності, уклали договір
купівлі-продажу квартири,
зареєстрований приватним нотаріусом
ОСОБА_5, про що зроблено запис у
державному реєстрі правочинів.
Наступного дня, 11.04.2007 року, ОСОБА_3
написав розписку, в якій вказує, що
позичив ОСОБА_4 34300 грн., та для
забезпечення повернення цієї суми
уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, власником якої була
позивач по даній справі. Про існування
даного договору позивач дізналась лише
у лютому 2014 року. Враховуючи, що ОСОБА_2
є особою похилого віку і взагалі не
мала наміру залишати своє житло, а тим
паче, продавати свою квартиру за ціну
суттєво нижчою ніж ринкова, вважає, що
оскаржуваний договір був укладений
внаслідок обману відповідачів, а
відтак є недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності та
просив суд при вирішенні справи
врахувати, що він дійсно мав із ОСОБА_3
боргові зобов'язання, які стали
підставою укладення між відповідачами
договору купівлі-продажу квартири без
відома позивача на підставі
довіреності.

Треті особи - нотаріуси Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
та ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
надали до суду заяви, в яких просять
справу розглядати за їх відсутності та
прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до положень ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
14.03.2007 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 посвідчено довіреність
видану позивачем на ім'я ОСОБА_4 за
реєстровим номером №КПД-1190 з правом
продажу спірної квартири.

10.04.2007 року між ОСОБА_4, який діяв від
імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідчений нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований у
реєстрі за № 2017209.

Згідно витягу з державного реєстру
права власності на нерухоме майно на
час розгляду справи, право власності на
квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, ІПН
НОМЕР_1.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами
по справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановить наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення по справі. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема , звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до уваги докази, які не стосуються
предмета доказування.

Суд визнає неналежним доказом надану
позивачем копію розписки ОСОБА_3 від
11.04.2007 року, оскільки зазначений
документ не відповідає вимогам Закону,
а також пред'явлений не в оригіналі,
отже, суд позбавлений можливості
достовірно з'ясувати належність цього
документу ОСОБА_3.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України -
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце,
якщо сторона заперечує наявність
обставин, які можуть перешкодити
вчиненню правочину, або якщо вона
замовчує їх існування.

Суд констатує, що правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Позивачем та його представником надано
до суду достатніх доказів для
підтвердження того, що оскаржуваний
позивачем договір купівлі-продажу від
10.04.2007 року укладений під впливом
обману з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Суд вважає посилання позивача на те, що
відповідачі ввели її в оману,
переконавши про оформлення договору
позики, після чого вона погодилась
підписати необхідні документи не
перевіряючи їх і довіряючи синові, та
при укладенні договору уклали зовсім
іншу угоду, можуть свідчити, що мала
місце саме омана, оскільки позивач є
особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1,
юридично не обізнаною, ветераном.
Відповідачі при укладанні угоди
навмисно не розголошували дійсних
намірів щодо майна позивача,
замовчували про обставини, які можуть
перешкоджати укладенню угоди та про їх
існування взагалі. Стосовно предмета,
характеру, суб'єкта угоди або іншим
суттєвим моментам для угоди, яка
укладалась, судом встановлено оману і
в частині настання правових наслідків
такої угоди для її сторін.

На підтвердження наміру відповідачів
ввести позивача в оману суд сприймає й
письмові пояснення відповідача ОСОБА_4,
якими останній не заперечує факту
необізнаності позивача щодо дій із її
власністю в силу їх довірливих
відносин із позивачем.

Квитанції про сплату позивачем
комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1
за 2012-2014 роки та відомості про те, що
позивач та відповідач ОСОБА_4
зареєстровані за даною адресою,
висновків суду не спростовують.

Згідно статті 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку
з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи. (Пункт 4 частини другої статті
23 в редакції Закону 3261-IV ( 3261-15 ) від
22.12.2005);

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК
України моральна шкода, заподіяна
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка заподіяла
її, за наявності її вини.

Приймаючи до увагу доведеність
позовних вимог, суд з урахуванням віку
позивача, завданих моральних
страждань, приходить до висновку
стягнути з відповідачів в рахунок
відшкодування моральної шкоди на
користь позивача суму в розмірі 1000 грв..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212, 214, 215,
218, 226 ЦПК України, ст.ст. 23, 203, 230, 1167 ЦК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, який діяв
від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладений 10
квітня 2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 -
недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 243,60 грв..

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Харківської області через
Дзержинський районний суд м.Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий