Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3232/14
Головуючий у 1 інстанції Нікандрова С.О.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК»на рішення
Василівського районного суду
Запорізької області від 12 травня 2014
року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У 2014 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

В позові зазначало, що 25 липня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4
укладений кредитний договір №ZPDNAU19082181,
за умовами якого банк зобов'язався
надати відповідачу кредит в розмірі
48400,69 грн. на термін до 24.07.2013 року, а
відповідач повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановленими кредитним
договором. Відповідач неналежним чином
виконує зобов'язання за Кредитним
договором, в результаті чого за
розрахунком заборгованості станом на
08.01.2014 року має заборгованість в сумі
46124,70 грн., яка складається з: 10738,20 грн.
заборгованості за кредитом, 14429,63 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 2999,48 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 17957,39 грн. пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, яку позивач
просить стягнути з відповідача.

В ході судового розгляду справи ПАТ КБ
«ПриватБанк» уточнив свої позовні
вимоги. Мотивуючи тим, що рішенням
Василівського районного суду від 26.07.2012
року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто
заборгованість за кредитним договором
станом на 19.04.2012 року в розмірі 24342,10
грн., яка складалася з заборгованості
за кредитом в сумі 10397,35 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 6584,12 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 1976,93 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 5383,70
грн., просив стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі різниці між
сумою заборгованості станом на 08.01.2014
року та стягнутої рішенням суду
заборгованості станом на 19.04.2012 року, що
становить 17774,55 гривень, яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 340,85 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 7845,51 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 1022,55 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором за період з
09.01.2013 року по 08.01.2014 року в сумі 8565,64 грн.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 12 травня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, стягнути з відповідача
на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові
витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи і
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ „Приватбанк", суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав обґрунтованого розрахунку боргу
відповідача з урахуванням всіх
проведених останнім виплат по
кредитному договору, законності
підвищення процентної ставки за
договором.

Апеляційний суд не може погодитись з
даним висновком суду, оскільки він не
відповідає встановленим обставинам
справи та нормам закону, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 25.07.2006 року між
ЗАТ КБ „ПриватБанк" (ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № ZPDNAU19082181, за
умовами якого банк зобов'язався надати
відповідачу кредит в розмірі 48400,69 грн.
на термін до 24.07.2013 року, а відповідач
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановленими
кредитним договором. Банк свої
зобов»язання виконав, що не
заперечується відповідачем.

Забезпеченням виконання зобов»язання
за кредитним договором виступив
придбаний за рахунок кредитних коштів
автомобіль ВАЗ 21043, державний номер
НОМЕР_1. У зв»язку з неналежним
виконанням зобов»язань за кредитним
договором, рішенням Василівського
районного суду Запорізької області від
25.02.2009р. за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
було звернено стягнення на предмет
застави - автомобіль ВАЗ 21043 в рахунок
погашення заборгованості у розмірі 32
525,02 грн., яка склалася станом на 30.12.2008р.
Автомобіль було реалізовано за 28 300,00
грн. Отримані від реалізації кошти були
розподілені між рахунками
позичальника відповідно до п.3.3
кредитного договору. Залишок
заборгованості відповідача склав 10 546,62
грн. Після реалізації предмета застави,
не отримавши подальшого виконання умов
кредитного договору, з метою
примусового стягнення залишку
непогашеної заборгованості та
нарахованих до того часу відсотків,
комісії та пені, ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до Василівського районного
суду Запорізької області з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, яка станом на
19.04.2012р. складала 24 342,10 грн. Рішенням
Василівського районного суду
Запорізької області від 26.07.2012р. позов
ПАТ КБ «Приватбанк» був задоволений в
повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_4
суму боргу у розмірі 24 342,10 грн. При
винесенні рішення розрахунок було вже
проведено з урахуванням підвищення
відсоткової ставки. ОСОБА_4 не
заперечував проти позову та визнав
його. Зазначене рішення набрало
законної сили та на теперішній час
знаходиться на виконанні.

Разом з тим, подання до суду у 2012р.
позову про стягнення заборгованості не
припинило дію кредитного договору, а
відтак банк продовжував здійснення
нарахування заборгованості згідно з
умовами кредитного договору та для
стягнення боргу звернувся до суду з
зазначеним позовом, в якому просить
стягнути з ОСОБА_4 суму заборгованості
станом, яка станом на 08.01.2014р. складає 17
774,55 грн. Такі дії позивача узгоджуються
з нормами права.

Так, відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. За
положеннями ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів статті 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Тобто,
належне виконання зобов'язання є
однією із підстав припинення
зобов'язання, правоприпиняючим
юридичним фактом.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги закону, колегія суддів вважає,
що винесення рішення від 26.07.2012р.
Василівським районним судом
Запорізької області, не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених умовами Договору, та не
тягне за собою припинення договору,
оскільки договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань.

Крім того, винесення судом першої
інстанції вищезазначеного рішення
також не позбавляє кредитора права на
отримання сум відповідно до положень
статей 625, 1046, 1048 Цивільного кодексу
України та умов кредитного договору і
не тягне за собою припинення
зобов'язань за договором з дня набрання
чинності рішення.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в
п. 17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 Цивільного кодексу
України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526, 599
Цивільного кодексу України.

З наданого суду розрахунку боргу
вбачається, що позивачем враховані
суми, стягнуті з відповідача за
рішенням від 26.07.2012р., а також пеня
розрахована з урахуванням однорічного
строку давності за період з 09.01.2012р. по
08.01.2014р. Сума боргу таким чином станом
на 08.01.2014р. склала 17 774,55 грн., яка
складається з наступного: -
заборгованості за кредитом - 340,85 грн.; -
заборгованості за відсотками - 7 845,51
грн.; - заборгованості з комісії - 1 022,55
грн.; - пені - 8 565,64 грн. Даний розрахунок
підтверджений матеріалами справи та
відповідачем не спростований. Надані
відповідачем квитанції про сплату
боргу свідчать лише про виконання ним
рішення суду від 26.07.2012р. і не можуть
бути враховані при теперішньому
розрахунку боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Водночас колегія суддів
констатує, що загальними засадами
цивільного законодавства є, серед
іншого, судовий захист цивільного
права та інтересу; справедливість,
добросовісність та розумність (ст. 3 ч. 1
п.п. 5, 6 ЦК України). Виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою (штрафом, пенею); (ст.ст. 546, 548,
549 ЦК України); за загальним правилом,
сплата (передання) неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, не звільняє
боржника від виконання свого обов'язку
в натурі; сплата (передання) неустойки
не позбавляє кредитора права на
відшкодування збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (ст.ст. 552, 622 ЦК
України). Неустойка є засобом
забезпечення зобов'язання і засобом
цивільно-правової відповідальності за
порушення зобов'язання.

Розмір пені (8 565,64 грн.) суттєво
перевищує розмір боргу за кредитним
договором, сума якого становить 340,85
грн., а тому не відповідає вимогам щодо
співмірності із характером порушення
прав кредитора, отже - несправедливий, а
також суперечить правовій природі
неустойки, яка не може розглядатися як
засіб збагачення.

За встановлених обставин, апеляційний
суд приходить до висновку про
наявність підстав, передбачених
частиною третьою статті 551 ЦК України,
для зменшення розміру пені до суми у
1000,00 грн., яка, на переконання колегії, є
достатньою як для захисту законних
прав та інтересів кредитора, так і для
забезпечення ефективності неустойки
як засобу цивільно-правової
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК
України апеляцію слід задовольнити
частково, рішення суду, яке не
відповідає вимогам, установленим ст.ст.
212-215 цього Кодексу, слід скасувати,
позов задовольнити частково, стягнувши
з відповідача заборгованість за
кредитним договором, розраховану з
20.04.2012р. по 08.01.2014р. у розмірі 10 208,91 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стягненню з
відповідача на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягає судовий збір в
розмірі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.303,304, 307,313-315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК»- задовольнити
частково.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 12 травня 2014
року у цій справі скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ZPDNAU19082181 від 25.07.2006 року в сумі 10 208,91
(десять тисяч двісті вісім) гривень 91
коп., з яких 340,85 грн. - заборгованість
за кредитом, 7 845,51 грн. - заборгованість
за відсотками, 1 022,55 грн. -
заборгованість з комісії, 1 000,00 грн. -
пеня.

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» з ОСОБА_4 судовий
збір в розмірі 365,40 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: