Справа №592/7595/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Чернобай О. І.Номер
провадження 22-ц/788/1666/14 Суддя-доповідач -
Собина Ольга. Іванівна. Категорія - 50
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Таран С. А.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 19 серпня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по
аліментам та пені за прострочення
сплати аліментів ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19 серпня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
за необґрунтованістю.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на необґрунтованість
ухваленого рішення, на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги позивачка
зазначає, що відповідач умисно
приховував від державного виконавця
відомості про отримання ним пенсії.
Також зазначає, що відповідач не вжив
усіх заходів щодо належної сплати
аліментів, а тому необхідно стягнути з
нього заборгованість по аліментам та
пеню за прострочення їх сплати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апелянта, заперечення
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи
позивачка у липні 2014 року звернулася до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що з 05 березня 1993 року по 12
березня 1999 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Від цього шлюбу має дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Після розірвання
шлюбу дочка залишилася проживати разом
з нею. Рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 18 червня 1996
року з відповідача на її користь були
стягнуті аліменти на утримання дочки у
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку щомісячно, але не менше 1/2
частини неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, починаючи стягнення
з 04 червня 1996 року і до повноліття
дитини (а.с.32). Виконавчий лист №2-992 від
18 червня 1996 року, виданий Ковпаківським
районним судом м. Суми перебував на
примусовому виконанні у ВДВС Сумського
міського управління юстиції.
Постановою від 14 листопада 2013 року
виконавче провадження закінчено, у
зв'язку з досягненням дитиною
повноліття та відсутністю
заборгованості по аліментам (а.с.24).
Відповідач отримав травму на
виробництві і йому встановлена П група
інвалідності (а.с.22) .Відповідно до
довідки УПФ України в м. Сумах № 935 від 19
травня 2014 року, відповідач знаходиться
на обліку в УПФ України в м. Сумах та
отримує пенсію по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва (а.с.9,21).

Позивачка просила суд стягнути з
відповідача на її користь
заборгованість по аліментам з пенсії
відповідача за період з грудня 2012 року
до досягнення дитиною повноліття, у
розмірі 2231,15 грн. та пеню у розмірі 9606,11
грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
обов'язок по виконанню в повному обсязі
виконавчого листа про стягнення
аліментів на утримання дитини виданого
на підставі рішення місцевого суду
покладено саме на державних
виконавців, а тому суд не має
повноважень державного виконавця і не
може нарахувати заборгованість по
аліментам з пенсії боржника відповідно
до Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки це прерогатива
саме державного виконавця.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно встановлений
судом, та відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.195 СК України розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» встановлено, що
передбачена ст.196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Всупереч цим вимогам позивачка не
надала належних та допустимих доказів
наявності заборгованості по сплаті
аліментів ОСОБА_4 обчисленої державним
виконавцем відповідно до ст.195
Сімейного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду щодо
необхідності оскарження постанови
державного виконавця від 14.11.2014 року
про закінчення виконавчого
провадження, оскільки рішення суду про
стягнення аліментів було виконане не в
повному обсязі і саме в рамках
проведення виконавчих дій державний
виконавець, з урахуванням усіх
отриманих ним відомостей про доходи
боржника, має можливість визначити
розмір заборгованості по аліментах.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 19 серпня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -