Справа № 682/3032/14-ц
Провадження № 2/682/905/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014

Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Мелашенко О.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Славута
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом ОСОБА_2 про виселення. В
обґрунтування позову вказувала, що
позивачу належить на праві приватної
власності однокімнатна квартира
АДРЕСА_1 . 04.01.2013 року на прохання
відповідача, який є її сином, вона
зареєструвала його у цій квартирі. Із
дня реєстрації у її квартирі він не
проживав, а проживав в м. Нетішині у
співмешканки. 05.01.2014 року відповідач
приїхав до неї із співмешканкою та
двома маленькими дітьми із проханням
пожити кілька днів. Того ж дня, у
вечірній час, відповідач вчинив сварку
із нею, під час якої тягав її за волосся,
наніс удар кулаком в обличчя,
заподіявши тілесне ушкодження.
Позивачка звернулася до лікаря та до
правоохоронних органів, останніми було
заведено кримінальне провадження.
Відповідач проживаючи у квартирі
позивачки вчиняв із нею сварки, кричав,
обзивав її, заявляв про те, що виживе її
із квартири, що це його квартира,
вимагав від неї щоб вона сплатила йому
одинадцять тисяч доларів США, а якщо
вона цього не зробить, то він вижене її
до хліва. Під час проживання
відповідача із його співмешканкою у
квартирі позивача, вони створювали для
неї нестерпні умови для нормального
проживання своєю присутністю та
поведінкою, дивлячись до опівночі
телевізор. Позивач хворіє, перебуває на
диспансерному обліку в Славутській
ЦРЛ, і в результаті негативної
поведінки відповідача її хвороби
загострюються. У квітні 2014 року
відповідач знову вчиняв сварки із
позивачкою та вимагав сплатити йому
гроші нібито за його частину квартири,
погрожував викинути її на вулицю, а
квартиру продати. Відповідач не
приймає участі в утриманні квартири.

Із посиланням на ст. 116 ЖК України, ст. 321,
391 ЦК України позивач просила ухвалити
рішення про виселення ОСОБА_2, 1970 р.н. з
квартири АДРЕСА_1, стягнути із
відповідача на її користь судові
витрати.

В судовому засіданні позивач та її
представник просили позов задоволити
на заявлених підставах. Суду пояснили,
що кримінальне провадження за фактом
нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1
закрите.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечив, просив
відмовити. Суду пояснив, що дійсно
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1,
однак у даній квартирі не проживав та
не проживає, в квартирі є його речі.
Жодних перешкод для матері він не
створює, він не наносив їй тілесних
ушкоджень, не погрожував, не вимагав
коштів. У них бувають суперечки,
непорозуміння, але то через поведінку
матері. Він дійсно не сплачує за
користування квартирою, але там і не
проживає, а позивачка як
користувалася, так і продовжує
користуватися пільгами.

Заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши письмові докази,
суд знаходить позов таким, що до
задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
одноособовим власником квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
на право власності на житло, яке видано
12.05.1994 року. У квартирі проживає ОСОБА_1,
що сторонами в судовому засіданні не
заперечувалося. Із 04.01.2013 року у цій
квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2,
який у ній не проживає із дня такої
реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК якщо наймач, члени
його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Із висновку по результатах розгляду
заяви ОСОБА_1 від 25.09.2014 року ДІМ
Славутського РВ УМВСУ в Хмельницькій
області слідує, що було встановлено
наявність одного словесного конфлікту
14.09.2014 року між сторонами.

Жодних доказів щодо нанесення ОСОБА_1
тілесних ушкоджень 05.01.2014 року ОСОБА_2
не надано. У кримінальному провадженні
за цим фактом винесено постанову про
закриття на що вказано представником
позивачки та сторонами в судовому
засіданні не заперечувалося.

Позивач не надала суду доказів того, що
відповідач систематично порушує
правила співжиття, і заходи
попередження судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, не дали
результату.

Не сплата комунальних платежів, не
проведення поточних ремонтів та
благоустрою квартири відповідачем
відповідно до вимог житлового
законодавства не є підставою для
виселення, а при підтвердженні
відповідними доказами може бути
підставою для стягнення збитків.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено
позовні вимоги, тому у їх задоволенні
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення з квартири АДРЕСА_1, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Маршал І. М.