Справа № 185/2836/14-ц
Провадження № 2/185/3232/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 листопада 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі : головуючого -
судді Головіна В.О., при секретарі
Гончар С.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
місті Павлограді Дніпропетровської
області цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк « Приватбанк » до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С
Т А Н О В И В

У березні 2014р. Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором у сумі

13972,13 гривен.

В обґрунтування позову зазначив,
що 10.03.2006р. між банком та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір без
номеру про надання йому кредиту у
вигляді встановлення ліміту на
платіжну картку у розмірі 2500 гривен,
на строк дії платіжної картки, зі
сплатою відсотків за користування
кредитними коштами у розмірі 3
відсотки на місяць.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за
кредитним договором, виникла
заборгованість, яка станом на 18.02.2014р.
складає 15296,60 гривен, яка складається
із суми боргу за основною сумою
кредиту - 2477,00 гривен; із суми боргу
за відсотками - 12830,60 гривен та
штрафних санкцій 500,00 гривен і
641,53гривен.

У зв'язку з тим, що раніше на
підставі рішення Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від
10.04.2007р. сума боргу за основною сумою
кредиту у розмірі 2466,00 гривен вже
була стягнута з відповідача, позивач
просить суд зменшити суму загального
боргу відповідача ОСОБА_1 перед ним
на 2466,00 гривен та стягнути на його
користь заборгованість у розмірі 13
972,13 гривен, яка складається із суми
відсотків за користування кредитом
12830,60 гривен та штрафних санкцій 500,00
гривен і 641,53гривен.

Представник позивача Заліско В.С.
у своїй письмовій заяві підтримав
позовні вимоги банку у повному
обсязі та просив суд розглянути
справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_1
адвокат ОСОБА_3 у своїй письмовій
заяві позовні вимоги банку не
визнала повністю, просила суд
розглянути справу у її відсутність
та відмовити позивачу у задоволені
позову повністю з підстав,
зазначених відповідачем у його
запереченні на позов.

Суд, дослідивши та вивчивши
матеріали цивільної справи дійшов до
висновку, що позовні вимоги позивача
не підлягають задоволенню з огляду
на наступне :

10.03.2006р. між ПАТ комерційний банк
« Приватбанк » та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір бн про
надання йому кредиту у вигляді
встановлення кредитного ліміту на
пластикову картку у розмірі 2500,00
гривен зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 3% на
місяць, на строк дії платіжної
картки, тобто на 1 рік до
10.03.2007р.(а.с.7-13).

Позивач у своїй позовній заяві
(а.с.2-3) не заперечує, що рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області по
цивільній справі № 2-122207 від 10.04.2007р.
за позовом ПАТ Комерційний банк «
Приватбанк » до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, даний предмет спору
вже був судом розглянутий і з
відповідача на користь банка була
стягнута заборгованість за кредитним
договором № бн від 10.03.2006р. за
основною сумою кредиту у розмірі
2466,00 гривен та заборгованість по
відсоткам на час ухвалення рішення
суду у розмірі 637,14 гривен, між тим
доказів, підтверджуючих не виконання
рішення Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області по
цивільній справі № 2-122207 від 10.04.2007р.,
а саме виконавчого листа з відміткою
державного виконавця про причини
невиконання рішення суду, або
довідки державного виконавця про
перебування виконавчого листа на
виконанні в органах ДВС позивач не
надав.

За таких обставин наданий банком
розрахунок заборгованості (а.с 5-6)
про нарахування заборгованості по
відсоткам за користування кредитом
за період з 10.03.2006р. по 18.02.2014р. не
відповідає дійсності, так як до
10.04.2007р. відсотки за користування
кредитом вже були судом стягнуті з
відповідача на підставі рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від
10.04.2007р. і не можуть бути стягнуті
повторно.

В свою чергу відповідач у
наданому ним до суду письмовому
запереченні на позов борг перед
позивачем не визнає повністю з
причини повного погашення боргу
одразу після прийняття
Павлоградським міськрайонним судом
Дніпропетровської області рішення по
цивільній справі № 2-122207 від 10.04.2007р.,
яке він визнав повністю і не
оскаржував в апеляційному
порядку(а.с.4).

З квітня 2007р. та до подачі даного
позову у березні 2014р. банк до нього
будь-яких претензій щодо наявності
заборгованості за кредитним
договором не заявляв, а тому
квитанції з відміткою банка про
перерахування сум платежів за
кредитним договором були ним знищені
після спливу строку позовної
давності.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012р. зі змінами і
доповненнями наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не
позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
2 статті 625 Цивільного кодексу
України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином.

Між тим позивач не надав доказів
невиконання відповідачем рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області по
цивільній справі № 2-122207 від 10.04.2007р.
і не заявив позовних вимог щодо
стягнення на його користь відсотків
в порядку, передбаченому частиною 2
статті 625 Цивільного кодексу України.

Що стосується позовних вимог
позивача в частині стягнення на його
користь штрафних санкцій за
неналежне виконання умов кредитного
договору у розмірі 1141,53 гривен, то
дані позовні вимоги не підлягають
задоволенню за тих обставин, що
згідно наданої позивачем копії
кредитного договору бн від 10.03.2006р.
умовами даного кредитного договору
нарахування будь-яких штрафних
санкцій за неналежне виконання умов
кредитного договору не передбачено.

Крім того, згідно пункту 1 частини
2 статті 258 Цивільного кодексу
України для стягнення неустойки (
штрафу, пені ) передбачена спеціальна
позовна давність в один рік.

Керуючись статтями 10, 11, 88, 209, 212, 214,
215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: В. О. Головін