АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
1 інстанції - Гайдук С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 липня 2014 року про
повернення позовної заяви для подання
до належного суду в справі за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської державної
адміністрації, Деснянської районної в
м. Києві державної адміністрації про
встановлення юридичного факту,
зобов'язання вчинити дії, переведення
приміщення з нежитлового в житловий
фонд та передачу квартири в приватну
власність, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду з
позовом до Київської міської державної
адміністрації, Деснянської районної в
м. Києві державної адміністрації про
встановлення юридичного факту,
зобов'язання вчинити дії, переведення
приміщення з нежитлового в житловий
фонд та передачу квартири в приватну
власність.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.07.2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 до Київської міської
державної адміністрації, Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про встановлення
юридичного факту, зобов'язання вчинити
дії, переведення приміщення з
нежитлового в житловий фонд та
передачу квартири в приватну власність
- повернуто позивачу для подачі до
належного суду.

Не погодившись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

В скарзі посилався на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права. Зазначив, що суд
першої інстанції помилково застосував
ч.1 ст. 114 ЦПК України, так як предметом
спору не є нерухоме майно - житлове
приміщення. Предметом спору є
порушення цивільного, конституційного
права фізичної особи, ліквідатора
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інваліда II групи на отримання житла.
Тобто, враховуючи, що предметом позову
є житлове питання, то відповідно до ЦК
України, ЦПК України, дана заява
попадає під юрисдикцію, компетенцію та
повноваження суду цивільної
юрисдикції (ст.15ЦПК), (що було зазначено
в абзаці 56 Позовної заяви) і на що суддя
не звернув уваги.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення позивача та його
представників, які підтримали доводи
скарги, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення
позовної заяви для подання до
належного суду, суд першої інстанції
вірно виходив з того, що спір виник з
приводу нерухомого майна, а тому
повинні застосовуватись положення
виключної підсудності.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції є
обґрунтованим та в повній мірі
відповідає вимогам
цивільно-процесуального
законодавства України.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до
фізичної особи пред'являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування;
позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Згідно з п. 42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», виключну підсудність
встановлено для позовів, що виникають
із приводу нерухомого майна (частина
перша статті 114 ЦПК). Згідно з
положеннями статті 181 ЦК до нерухомого
майна належать: земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на них,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (стаття 358
ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності та виділ
частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК);
про поділ нерухомого майна, що є у
спільній сумісній власності та виділ
частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК);
про право користування нерухомим
майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач зокрема просив: «Передати
безплатно в приватну власність займану
ним квартиру державного та
громадського житлового фонду шляхом
переведення приміщення в будинку
АДРЕСА_1, що використовується під
офісне приміщення Міжнародною Спілкою
громадських організацій потерпілих
«Союз робочих Чорнобиля», президентом
якої являється позивач, ОСОБА_1, з
нежитлового в житловий фонд, та
встановити відповідний номер квартири,
що є останньою цифрою від загальної
кількості квартир в цьому житловому
будинку за № 27, а саме номер квартири 67»

А також просив: «Передати ОСОБА_1,
ліквідатору І категорії
Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ
групи, що є наслідком впливу
Чорнобильської катастрофи, як
громадянину відповідного статусу, який
жодного разу не скористався своїм
правом на отримання житла, право яке
гарантоване державою, безкоштовно в
приватну власність в житловому будинку
№ АДРЕСА_1, приміщення, яке зараз займає
позивач, у приватну власність, як
квартиру за № 67».

В даному випадку спір виник з приводу
переведення нерухомого майна з
нежитлового в житловий фонд та
передачу його у власність позивачу, а
тому суд першої інстанції вірно
застосував правила ст. 114 ЦПК України,
яка регулює правила виключної
підсудності у цивільних справах щодо
нерухомого майна.

Висновки суду про те, що позовна заява
подана з порушенням правил підсудності
відповідають фактичним обставинам
справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
справа повинна розглядатися в
Шевченківському районному суді м.
Києва, так як предметом спору є
порушення цивільного, конституційного
права фізичної особи, ліквідатора
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інваліда II групи на отримання житла,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки предметом позову є передача у
власність нерухомого майна, а тому
відповідно до ст. 114 ЦПК України справа
не підсудна Шевченківському районному
суді м. Києва.

Інші доводи апеляційної скарги на
висновки суду першої інстанції про
повернення позовної заяви для подання
до належного суду, з врахуванням правил
виключної підсудності, не впливають.

Колегія суддів роз'яснює позивачу, що
він має право пред'явити даний позов до
відповідного суду за місцем
знаходженням нерухомого майна, з
дотриманням правил виключної
підсудності.

Крім того, колегія суддів не може
задовольнити прохання позивача
викладене в апеляційній скарзі про
задоволення позовних вимог, оскільки
вказані позовні вимоги не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Ухвала суду постановлена з
додержанням вимог закону, а тому
відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія
суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 25 липня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: