АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/7691/14
Головуючий у 1 інстанції Цокол Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого
Панченка М.М.

суддів
Мазурик О.Ф., Кирилюк Г.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
04 квітня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року позивач ОСОБА_2
звернувся з позовом до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про
солідарне відшкодування шкоди у
зв»язку з залиттям належної йому
квартири АДРЕСА_1.

Зазначав, що з вини відповідачів, які є
власниками квартири АДРЕСА_5 в
зазначеному будинку, яка розташована
поверхом вище квартири позивача,
сталося залиття належної позивачу
квартири, в результаті чого йому
заподіяно матеріальну шкоду у сумі 44.532
грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 04 квітня 2012 року позов
задоволено /т.1 а.с.178-179/., 219-223/.

Судовим рішенням солідарно стягнуто з
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4
на користь позивача ОСОБА_2 44.532 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди та
судові витрати.

За апеляційною скаргою ОСОБА_4, ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 13.06.2012
року залишено без змін рішення
Печерського районного суду м. Києва від
04 квітня 2012 року /т.1 а.с.219-223/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від11.10.2012 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено та
залишено без змін рішення Печерського
районного суду м. Києва від 04 квітня 2012
року та ухвала Апеляційного суду
м.Києва від 13.06.2012 року /т.1 а.с.256-257/.

У травні 2014 року з апеляційною скаргою
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 04 квітня 2012 року звернулась
відповідачка ОСОБА_1 і просила
скасувати указане рішення та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі /т.2 а.с.2-6/.

Послалася на те, що рішення суду
ґрунтується на припущеннях, позивачем
не доведено факт спричинення саме
відповідачами залиття, зокрема, акт
обстеження квартири АДРЕСА_1 за
вищевказаною адресою від 25 травня 2010
року складено без присутності
відповідачів, а також в ньому не
вказано дату та причину залиття. Крім
того, зазначає, що суд не відобразив у
рішенні результати оцінки доказів
позивача та заяви про фальшивість
доказів у заперечення вини
відповідачів у заподіянні шкоди, та не
навів у рішенні мотивів, з яких не взяв
їх до уваги. Також вказує на те, що судом
першої інстанції неправомірно
стягнуто з відповідачів судові
витрати, понесені позивачем, оскільки в
матеріалах справи відсутні
документальні підтвердження сплати
ОСОБА_2 державного мита та витрат на
ІТЗ.

Судом неодноразово відкладався
розгляд справи у зв»язку з неявкою у
судове засідання відповідачів, які
ухилялись від явки до суду.

Судом вживались всі можливі заходи,
передбачені ЦПК для виклику їх у судове
засідання.

З заявами про відкладення розгляду
справи до суду не звертались, у зв"язку
з чим, суд розглядає неявку сторін
безпричинною та, в силу ст.169 ЦПК
України, вважає за правомірне
розглянути справу за їх відсутності на
підставі доказів, які містяться в
матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді Панченка
М.М., пояснення представника позивача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 на праві власності
належить позивачу - ОСОБА_2. Право
власності на квартиру АДРЕСА_5 цього ж
будинку зареєстровано за ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем якої є її
чоловік відповідач ОСОБА_3.

Встановлено, що в період відсутності
позивача (кінець березня - середина
травня 2010 року) сталося залиття
належної позивачу квартири АДРЕСА_1 з
вище розташованої квартири АДРЕСА_5.

Зазначене підтверджується Актом
комісії Комунального підприємства
Печерської районної у м.Києві ради з
утримання житлового господарства
«Хрещатик» від 25.05.2010 року /т.1 а.с. 6/.

Згідно вказаного Акту, складеного та
підписаного комісією у складі майстра
ремдільниці ОСОБА_6, майстра
техдільниці ОСОБА_7, слюсаря -
сантехніка ОСОБА_8 встановлено, що
квартира позивача складається з двох
поверхів. В кімнаті площею 10,6 кв.м.,
розташованій на 2 поверсі, стеля
підвісна гіпсокартонова з освітленням,
на всій площині якої спостерігаються
сліди залиття в місцях з'єднання
гіпсокартонових плит. На стіні біля
вікон та по всій площині
спостерігаються сліди залиття. Також
спостерігаються сліди залиття площею
2,5 кв.м. на стіні біля дверей. Згідно
вище зазначеного Акту від 25.05.2010 року
залиття сталося із квартири АДРЕСА_5,
розташованої поверхом вище. Дату та
причини залиття встановити неможливо,
так як мешканці квартири АДРЕСА_1
тривалий час з кінця березня до
середини травня 2010 року в квартирі були
відсутні, точну дату залиття вказати не
можуть.

Відповідно до даних кошторису,
складеного ТОВ «Регул» та наданого
суду позивачем, вартість ремонту
пошкоджених частин квартири АДРЕСА_1
складає 44 532 грн. /т.1 а.с.7-14/.

Колегія суддів вважає, що, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, суд першої інстанції правомірно
виходив з того, що відповідачами не
спростовано факт того, що залиття
сталося з квартири відповідачів та з їх
вини, а також не надано доказів на
спростування розміру спричиненої
шкоди.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
та юридичної особи, а також, завдана
майну фізичної та юридичної особи,
відшкодовуються в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Із наведеного вбачається, що обов'язок
доказування відсутності вини лежить
саме на відповідачах. На підтвердження
розміру матеріальної шкоди позивачем
надано кошторис виконання ремонтних
робіт. В той же час доказів на
спростування факту спричинення
залиття з вини відповідачів і вартості
ремонтних робіт апеляційна скарга
ОСОБА_1 та матеріали справи не містять

Стосовно посилання відповідачки в
апеляційній скарзі на фальшивість
доказів, а саме: акту КП «Хрещатик» від
25 травня 2010 року, плану за поверхами
квартири АДРЕСА_1, акту огляду квартири
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 стосовно
затвердження виконаного
перепланування та об'єднання їх в одну
квартиру від 07.09.2001 року, Розпорядження
Старокиївської районної державної
адміністрації м.Києва № 808 від 10
вересня 2001 року, варто зазначити
наступне.

Матеріали справи не містять доказів, що
спростовують значення вказаних
документів і могли бути підставою
неприйняття їх до уваги під час оцінки
доказів, а обставини, зазначені
заявником у заяві про фальшивість
доказів, не є такими, що підтверджують
факти фальшування та за наявності яких
докази можуть вважатись фальшивими.

Щодо доводів скаржника в частині
неправомірності стягнення з
відповідачів судових витрат, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
таке.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів
справи /т.1 а.с. 1/, позивачем
документально підтверджено сплату
державного мита та витрат на ІТЗ, а тому
судом першої інстанції здійснено
розподіл судових витрат відповідно до
норм процесуального законодавства.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що оскаржуване судове
рішення ухвалено на повно з'ясованих
обставинах з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване з підстав,
наведених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 04 квітня 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: