АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик О.Ф.,
Кирилюк Г.М.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2

на ухвалу Голосіївського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат
на утримання дитини та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 08.07.2014 року
відкрите провадження в даній справі і
справа призначена до розгляду на 23.07.2014
року.

У судовому засіданні 23 липня 2014 року
представник відповідача заявив
клопотання про прийняття зустрічного
позову та передачу справи для розгляду
по суті до Автозаводського районного
суду м. Кременчука, пославшись на те, що
там зареєстрований його довіритель.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м.Києва від 23.07.2014 року справу передано
до Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області.

Не погоджуючись із цією ухвалою
представник позивачки ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій ставить
питання про скасування оскаржуваної
ухвали та передачу справи на розгляд
Голосіївського районного суду м. Києва
в іншому складі. Посилається на те, що
відповідач працює в ДПІ Печерського
району, постійно проживає в Києві, саме
Голосіївським районним судом
розглянуті справи про розірвання
шлюбу, визначення місця проживання
дитини, про надання дозволу на виїзд за
кордон та перебуває у стадії розгляду
позов про стягнення аліментів, що
безпідставно не ураховано судом.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4
апеляційну скаргу підтримала з підстав
наведених в ній.

ОСОБА_5, яка є представником ОСОБА_3
просила апеляційну скаргу відхилити і
передати справу на розгляд до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Передаючи справу на розгляд до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області, суд
виходив з того, що даний позов повинен
розглядатися за зареєстрованим місцем
проживання відповідача яким є м.
Кременчук Полтавської області.

Проте, колегія суддів не може
погодитися із такими висновками суду у
повній мірі.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_2
звертається з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення додаткових витрат на
утримання дитини.

Виходячи з предмету позову він
підлягає розгляду судом за
зареєстрованим в установленому
законом порядку місцем проживання або
перебування відповідача (ст. 109 ЦПК
України).

Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», Тимчасовим
порядком реєстрації фізичних осіб за
місцем проживання, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2003 р. N 35, визначено, що
місцем проживання є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. Особа зобов'язана зареєструвати
своє місце проживання, відомості про
реєстрацію вносяться до паспортного
документа (ст. ст. 3, 6 Закону, п. 5
постанови). Відповідно до п. 3
зазначеної постанови Кабінету
Міністрів України місцем проживання
фізичної особи є місце, де вона
постійно або переважно проживає як
власник житлового будинку (приміщення),
за договором його наймання,
піднаймання, оренди або на інших
підставах, передбачених
законодавством України. Як місце
проживання визначаються житлові
будинки (приміщення), придатні для
проживання і включені до відповідного
житлового фонду, у тому числі
гуртожитки, заклади для дітей-сиріт і
дітей, позбавлених батьківського
піклування, дитячі будинки сімейного
типу, спеціальні заклади для
престарілих, інвалідів, ветеранів.

Місцем реєстрації відповідача у
позовній заяві зазначено квартиру
АДРЕСА_1, а місцем фактичного
проживання квартиру АДРЕСА_2. При цьому
позивач стверджує, що відповідач на
постійній основі працює у ДПІ
Печерського району м. Києва з 2012 року,
що дає підстави вважати, що ОСОБА_3
проживає у м. Києві понад 6 місяців на
рік.

Разом із цим у порушення вимог ч.3 ст.122
ЦПК України, суд не звернувся до
Відділу адресно-довідкової роботи
ГУДМС в м. Києві із запитом щодо надання
інформації про зареєстроване місце
проживання (перебування) ОСОБА_3 і місце
проживання та реєстрації відповідача
на час постановлення ухвали належним
чином з'ясовано не було.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду про
непідсудність даної справи
Голосіївському районному суду м. Києва
є передчасним, питання підсудності
справи вирішено з порушенням
встановленого законом порядку, тому
ухвала суду підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м.Києва від 23 липня 2014 року - скасувати
з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 752/10762/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 11734
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Антонова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.