РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/971/13- ц

2/643/102/14

20.11.2014 р.
м.
Харків

Московський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Терещенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Московського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої
залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона проживає у
приватизованій двокімнатній квартирі
АДРЕСА_1. Разом з нею за цією ж адресою
постійно проживають її мати - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та її донька - ОСОБА_4,
2008р.н.

Поверхом вище, у квартирі АДРЕСА_2,
проживає відповідач ОСОБА_2.

31.12.2012 року о 20.30 годині квартиру
позивача було затоплено гарячою водою
з системи загального опалення.
Затоплення сталося з вини відповідача,
ОСОБА_2, яка при переобладнанні
радіаторів загального опалення не
скористалася послугами працівників
«Харківських теплових мереж»,
самовільно за допомоги сумнівних
працівників встановила недоброякісні
запчастини, що і стало причиною
затоплення. Цей факт підтверджується
актом КП «ХТМ» №175/3418 від 02.01.2013.

Як тільки вода почала проникати в
квартиру позивача, вона одразу
піднялась на поверх вище, але двері їй
ніхто не відчинив. Стоячи за дверима
квартири № 46 позивачу було чути, що
витікання води непереривне, та
джерелом затоплення є система
загального опалення, після чого
позивач викликала аварійно-ремонтну
бригаду.

Повернувшись до своєї квартири,
позивач та її мати, ОСОБА_3, намагалися
якомога більше врятувати свої речі від
пошкодження, під час вимкнення
електроприладів з джерела напруги
позивача вдарило струмом, після цього
позивач знеструмила всю квартиру, щоб
не спровокувати пожежі, наступні три
доби позивач з родиною провели без
світла в оселі.

Увесь час,з 20.30 год. 31.12.2012 року і до 03.00
год. 01.01.2013 року , чотирирічна дочка
позивача, ОСОБА_4, сиділа на дивані в
цілковитій темряві під поліетиленом,
не розуміючи, що діється навколо .

Під час затоплення відповідача ОСОБА_2
не було вдома, близько 23.00 години
аварійно-ремонтна бригада «ХТМ»
припинила надходження води перекривши
весь стояк з опаленням, що підтверджує
акт «ХТМ» ,таким чином опалення у
квартирах відновили після появи
відповідача,а саме 02.01.2013 року близько
10.00. години.

Внаслідок затоплення квартири
позивача пошкоджені стелі, стіни та
підлога в кухні, коридорі і спальній
кімнаті, у зв'язку з чим квартира
потребує ремонту, вартість якого за
висновками спеціалістів, які додані до
заяви, складає 12162,00грн.

Крім того, пошкоджені належні позивачу
речі, які знаходилися у квартирі, а
саме: кухонний куток «СКІФ-1»- ціна
846,00грн.; диван «Сказка» - ціна 1155,00грн.;
стіл журнальний - ціна 330,00грн.; система
меблів «Віктор» - ціна 4570,00грн.; тумба
під телевізор «Амбасадор» - ціна
260,00грн., а всього загальною вартістю
9811,00 грн.

Крім того, позивач зазначила, що
лінолеум в квартирі потребує
демонтажу, бо після затоплення під ним
виникають сприятливі умови для росту і
розмноження пліснявих грибів, які
розповсюджуючи спори можуть викликати
захворювання верхніх дихальних шляхів,
або загострити вже існуючі хвороби цих
органів.

Хімічної чистки потребують килими що
були на підлозі підчас затоплення.
Вартість такої послуги становить 60грн.
за кв.м. Килими, після затоплення
гарячою водою, стали джерелом
зловонного запаху. Кількість
пошкоджених килимів-5шт, вартість
проведення хімічної чистки килимів
складає : 750,00 грн.

Крім майнових збитків позивачу та
членам її родини, які безпосередньо
були присутні при залитті, було
заподіяно також і моральну шкоду, яку
позивач оцінює в 1000 грн. на кожного, а
саме 3000 грн. взагалі. Вона полягає у
погіршені емоційного стану, та стану
здоров'я ОСОБА_3, яка 13.11.2012 р. була
госпіталізована до 7 міської лікарні в
предінсультному стані та стаціонарно
лікувалася до 19.11.2012р. цей факт
затверджує додана до заяви виписка . А
після перенесеного емоційного стресу
потребувала виклику бригади «швидкої
медичної допомоги», яка в письмовій
формі засвідчила виклик у амбулаторній
картці, фотокопію додано. Донці
позивача, ОСОБА_4, було завдано великого
емоційного стресу, який став причиною
значного загострення хронічних
захворювань. Усі вище наведені факти
завдали позивачу значних душевних
страждань, які вона зазнала у зв'язку із
знищенням і пошкодженням належного їй
та її родині майна.

У зв'язку з тим, що в запереченнях до
позовної заяви відповідач
розповсюджує недостовірну інформацію,
яка принижує честь та гідність
позивача, завдаючи їй моральну шкоду, а
саме зазначається, що до залиття
позивач та її родина мешкали в
непридатному для цього, та навіть
аварійному житлі. Ця інформація не
відповідає дійсності, ніяк не
обґрунтовується, в зв'язку із чим
позивач просила додатково стягнути з
ОСОБА_2 на її користь у порядку
відшкодування моральної шкоди,
внаслідок приниження честі та гідності
5000 гривень.

Так, позивач вказує, що відповідач
ОСОБА_2 у присутності працівника «ХТМ»
визнавала свою провину та обіцяла
відшкодувати повністю всі витрати,
пов'язані з ремонтом квартири,
пошкоджених особистих речей та меблів.
Позивач повідомляла відповідача про
наслідки залиття та стан пошкоджених
речей, із запропонованою позивачем
вартістю компенсації ознайомлена в
усній формі, добровільно відшкодувати
завдану шкоду відмовляється, в зв'язку
із чим позивач змушена звернутися до
суду із позовом.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та,
посилаючись на вищевикладені
обставини, просила суд позовні вимоги
повністю задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала,
надала суду письмові заперечення проти
позову, в яких зазначила, що з моменту
набуття нею права власності на
квартиру АДРЕСА_2 в квітні 2008 року,
жодних ремонтних робіт із системою
опалення вона в квартирі не проводила,
ніяких приладів самостійно не
встановлювала.

28.02.2013 року відповідач звернулась із
листом до попереднього власника
квартири - ОСОБА_5, яка, в свою чергу,
повідомила, що з 07.04.2008 року по 06.05.2008
року вона була власником квартири та
зважаючи на аварійний стан
опалювальних приладів здійснила їх
заміну без узгодження з відповідними
службами.

Крім того, відповідач зазначила, що
після того, як відповідач дізналась про
залиття квартири позивача, вона
запропонувала позивачу відшкодувати
вартість відновлювальних робіт з
пошкоджених поверхонь, обсяг яких
встановлено актом обстеження
санітарно-технічного стану квартири
від 02.01.2013 року, складеного комісією
дільниці №33 КП «Жилкомсервіс».

На думку відповідача, наданий
позивачем кошторис оформлений
неналежним чином,а також не відповідає
акту від 02.01.2013 року, в зв'язку із чим
вона не визнає заявленого до стягнення
позивачем розміру збитків. Так,
відповідач надала до суду належним
чином оформлений кошторис, виконаний
ФО-П ОСОБА_6 на ремонт приміщень
квартири позивача, який виконаний з
урахуванням Акту обстеження від 02.01.2013
року. Відповідач зазначила, що
позивачем не надано до суду жодних
доказів на підтвердження факту
пошкодження меблів та килимів, доказів
на підтвердження необхідності чистки
килимів та вартості такої роботи. З
урахуванням вищевикладеного, вважала
позовні вимоги ОСОБА_1,
необґрунтованими та недоведеними.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
надані докази в їх сукупності,
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
співвласником квартири АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 27.05.2011 року р.№ 5-11-301391
виданого на розпорядження Відділу ПЖФ
№672 від 27.05.2011 року, копія якого є в
матеріалах справи.

Відповідно до технічного паспорту на
вказану квартиру, виданого КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», вона розташована на 2
поверсі 9-ти поверхового жилого будинку
АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 10.04.2008
року, копія якого є в матеріалах справи,
власником квартири АДРЕСА_2 є
відповідач у справі, ОСОБА_2

Відповідно до акту обстеження від
02.01.2013 року санітарно-технічного стану
квартири №42, що розташована в АДРЕСА_1,
під час обстеження встановлено, що в
житлових кімнатах, кухні та коридорі
вказаної квартири на стелі та стінах
вбачаються сліди залиття. В результаті
обстеження комісія дійшла висновків,
що залиття квартири №42 сталось з
квартири №46 31.12.2012 року о 21-40 годині. В
квартирі №46 проведено заміну
опалювальних приладів, на одному з
опалювальних приладів різьбове
з'єднання між шар краном та
опалювальним приладом лопнуло, що
призвело до залиття. Вказані висновки
комісії ґрунтуються на Акті,
складеному працівниками КП «ХТМ».

Згідно акту №1753418 від 02.01.2013 року, копія
якого є в матеріалах справи, складеного
працівниками КП «ХТМ» під час
обстеження квартири АДРЕСА_2,
встановлено, що 31.12.2012 року в 21-40 год.
аварійною службою Московської філії КП
«ХТМ» було відключено 2 стояки
центрального опалення в двох кімнатах,
внаслідок залиття з квартири №46.
Встановити причину залиття на той
момент не було можливості, оскільки
мешканця квартири №46 не було вдома. Під
час відвідування квартири №46 02.01.2013
року о 10-00 годині, з метою встановлення
причини залиття квартир №38 та №42 - які
розташовані нижче, було встановлено, що
мешканець квартири № 46 замінив
опалювальні прилади у всій квартирі. На
кожному опалювальному приладі
встановлено відсікаючі ш.крани. На
одному з опалювальних приладів
різьбове з'єднання між шар краном та
опалювальним приладом лопнуло, що
призвело до залиття. Під час обстеження
квартири та складання акту була
присутня ОСОБА_2

З наданого до справи позивачем
локального кошторису №1, складеного на
її замовлення ТОВ «Меридіан»,
вбачається, що вартість поточного
ремонту квартири АДРЕСА_1, внаслідок
залиття з квартири 46, з урахуванням цін
станом на 15.01.2013 року, складає 12162,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України
власник має право на відшкодування
завданої йому майнової шкоди.

Відповідачем та її представником під
час розгляду справи судом не
заперечувався факт володіння ОСОБА_2
квартирою АДРЕСА_2, а також факт її
реєстрації за вказаною адресою.

У відповідності до ст. 177 ЖК України
громадяни, зобов'язані забезпечувати
схоронність, жилих приміщень, бережно
ставитись до санітарно-технічного та
іншого обладнання, до об'єктів
благоустрою, додержувати правил
утримання жилого будинку і придомової
території, правил пожежної безпеки,
додержувати чистоти і порядку в
під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових
клітках та в інших місцях загального
користування. Безгосподарне утримання
громадянином належного йому будинку
(квартири) тягне за собою наслідки,
передбачені Цивільним кодексом
України.

Так, в розумінні вказаної норми суд
доходить висновку щодо
безгосподарного утримання
відповідачем, як власником та наймачем,
квартири №46, оскільки нею не дотримано
обов'язку забезпечувати та слідкувати
за технічними приладами, а саме
опалювальними приладами, оскільки
пошкодження різьбового з'єднання на
одному з них призвело до залиття
квартири позивача, що свідчить про
бездіяльність відповідача. Крім того,
суд вважає доведеним, що залиття
сталося внаслідок недбалого ставлення
до інженерного обладнання та
несанкціонованого втручання в
внутрішньо будинкову систему
центрального опалення, оскільки, як
було встановлено судом, роботи по
демонтажу та монтажу, підключенню та
відключенню, опалювальних приладів в
квартирі відповідача виконувались
попереднім власником квартири без
залучення відповідних служб, які мають
право проводити такі роботи.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода , завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Відповідно
до ст. 1192 ЦК України з урахуванням
обставин справи суд може зобов'язати
особу, яка завдала шкоду майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню, визначається
відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року, із відповідними
змінами, «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодування в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року, із відповідними
змінами, «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

До цього часу заподіяні позивачу
збитки не відшкодовані.

Відповідно до п.3 Постанови №4 від 31
березня 1995 року Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику по
справах про відшкодування морального
(немайнового) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Оскільки відповідач не вживала заходів
щодо утримання обладнання належної їй
квартири в належному стані, що
спричинило пошкодження майна позивача,
то останній спричинена і моральна
шкода, яка виразилась у душевних
стражданнях у зв'язку з пошкодженням її
майна та у необхідністю прикладення
додаткових зусиль для відновлення
свого порушеного права, зокрема, збір
документів та звернення до суду з
позовною заявою про відшкодування
шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню позивачу суд
враховує характер та обсяг душевних та
психічних страждань позивача, характер
немайнових втрат, порушення нормальних
життєвих зв'язків, тривалість
немайнових втрат, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану квартири, меблів та
речей, при цьому суд виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості оцінює моральну шкоду,
спричинену позивачу протиправною
бездіяльністю відповідача в 1000
гривень, які стягує з відповідача на
користь позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди, завданої членам її
родини, суд вважає за доцільне в цій
частині в задоволенні позовних вимог
відмовити, оскільки ці особи не є
позивачами у справі, із позовними
вимогами до ОСОБА_2 не звертались, не
брали участі в розгляді справи, не
подавали до суду доказів.

Також суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення
вартості пошкоджених внаслідок
залиття меблів та вартості хімічної
чистки килимів в її квартирі, оскільки
позивачем не надано до суду належних
доказів на підтвердження факту
пошкодження вказаного майна, ступеню
їх пошкодження, необхідності їх повної
чи часткової заміни, розміру килимів,
які потребують чистки, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. З урахуванням
вищевикладеного, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача понесені нею судові
витрати в сумі 110,2 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК,
ч.3 ст.386, п.1 ч.2 ст.22, ч.1 ст.1166, ч.2 ст. 23 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків 12162,00 грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди в сумі
1000 грн., в рахунок відшкодування
понесених позивачем судових витрат в
сумі 110,2 грн.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова протягом десяти дні з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Сиротников Р.Є.