АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 789/734/14Головуючий у 1-й
інстанції Лисюк І.О. Провадження №
22-ц/789/1077/14 Доповідач - Міщій
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Шевчук Г. М., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - представника
апелянта ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Гусятинського
районного суду від 14 листопада 2011 року
по справі за позовом ПАТ КБ "Надра" в
особі філії ПАТ КБ "Надра"
Тернопільського регіонального
управління до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 р. ПАТ КБ "Надра" в особі
філії ПАТ КБ "Надра" Тернопільське
регіональне управління звернулось в
суд із вказаним позовом, посилаючись на
те, що відповідач ОСОБА_3 не виконує
умов кредитного договору від 13.10.2006 р.
та додаткової угоди до вказаного
договору від 24.06.2009 р., згідно яких банк
надав йому кредитні кошти в сумі 15000
дол. США на строк до 13.10.2012 р. під 9,5 %
річних для придбання транспортного
засобу.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
укладено договір поруки з ОСОБА_2,
згідно якого відповідачка
зобов'язалась у випадку невиконання
позичальником умов договору кредиту
нести солідарну відповідальність з
повернення суми кредиту, відсотків та
штрафних санкцій.

Заочним рішенням Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 14.11.2011 р. позовну заяву ПАТ КБ "Надра"
в особі філії ПАТ КБ "Надра"
Тернопільське регіональне управління
про стягнення заборгованості по
кредитному договору - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 24907 доларів США 35 центів, що
еквівалентно 198568 грн. 86 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 04.08.2014 р.
заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення Гусятинського районного суду
від 14.11.2011 р. - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволення
позову про стягнення з неї як із
поручителя боргу за кредитом,
посилаючись на те, що порука припинена.

Апелянт зазначила, що згідно додатку до
кредитного договору від 13.10.2006 р.
позичальник зобов'язаний повертати
отримані кошти шляхом щомісячних
платежів. ОСОБА_3 вперше прострочив
виконання зобов'язання 24.09.2007 р., а з
січня 2010 р. перестав взагалі вносити
платежі за договором. Однак, банк лише
15.09.2011 р. надіслав вимогу про погашення
заборгованості, тобто порушив
шестимісячний строк, встановлений ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що
ОСОБА_3 не виконував умов кредитного
договору, тому стягнув з відповідачів
як із солідарних боржників
заборгованість за вказаним договором.

З таким висновком слід погодитись,
оскільки він відповідає вимогам закону
і грунтується на зібраних матеріалах
справи.

Судом встановлено, що 13.10.2006 року між
ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_3, було укладено
кредитний договір №700/2006-Ф, за умовами
якого банк надав відповідачу кредит у
розмірі 15 000 доларів США, на строк до
13.10.2012 року під 9,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та ОСОБА_2 було укладено договір поруки
від 13.10.2006 року.

24 червня 2009 р. між сторонами спору було
укладено додаткову угоду №1 до
договору "Автокредитування №700/2006-Ф від
13 жовтня 2006 р., оригінал даної
додаткової угоди ОСОБА_2 отримала, з
тарифами банку погодилась, про що
свідчить її підпис.

15.09.2011 р. ПАТ КБ "Надра" направило ОСОБА_3
та ОСОБА_2 претензії про необхідність
погашення заборгованості за кредитним
договором (а.с. 31, 33).

Згідно cт. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору,
відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок у встановлений договором
строк.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 не
виконував умов кредитного договору від
13.10.2006 р. та додаткової угоди від 24.06.2009
р., у зв'язку з чим банком йому
нараховано заборгованість на загальну
суму 24907,35 дол. США, що еквівалентно
198568,86 грн., яка складається із
заборгованості з основної суми
кредиту, відсотків, пені та штрафу.

Відповідачі не оспорювали суму
нарахованої заборгованості.

Враховуючи наведені обставини справи
та вимоги закону, суд підставно
задовольнив позовні вимоги банку.

Колегія суддів перевірила доводи
апелянта про те, що порука припинилась,
і вважає їх безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Згідно п. п. 1.4, 3.4.4. договору кредиту від
13.10.2006 р. кінцевий строк повернення
кредиту встановлено 13.10.2012 р.

Додатковою угодою від 24.06.2009 р.
встановлено новий строк повернення
кредитних коштів - 13.10.2013 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_3 неналежно виконував
умови договору кредиту, 15.09.2011 р.
позивач надіслав йому та поручителю
ОСОБА_2 вимогу про дострокове
повернення усієї заборгованості за
кредитом, сплати нарахованих
відсотків, пені та штрафних санкцій, що
передбачено п. 4.2.3 додаткової угоди від
24.06.2009 р.

Оскільки в договорі поруки не
встановлено строк припинення поруки, а
кредитор пред'явив вимогу до
поручителя до настання строку
виконання основного зобов'язання,
колегія суддів вважає, що порука,
встановлена договором від 13.10.2006 р., не
може вважатись припиненою.

Той факт, що позичальник зобов'язувався
повертати кредит щомісячними
платежами і прострочив виконання
зобов'язання з повернення чергових
платежів ще в 2007 р., а з січня 2010 р.
взагалі перестав платити за кредитом,
не може бути підставою для припинення
поруки, оскільки позивач пред'явив
вимогу про повернення усієї
заборгованості за кредитним договором
ще до закінчення його строку, а з
вимогою про стягнення заборгованості з
окремих платежів до суду не звертався.

Вказане відповідає роз'ясненням,
викладеним у інформаційному листі ВСС
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 10 - 1393/0/4-12 від
27.09.2012 р.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 14 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.Я. Міщій