Справа № 186/1201/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2014 р. Першотравенський
міський суд Дніпропетровської області
в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Труняковій А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Першотравенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про усунення перешкод у праві
користування житловим приміщенням,
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до ОСОБА_3,
третя особа головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у праві користування
житловим приміщенням, визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначають, що вони є власниками
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло № 3832 від 09 січня 1996 року видане
Першотравенським управлінням
житлово-комунального господарства
Павлоградського виробничого
об'єднання по видобутку вугілля
«Павлоградвугілля».

Відповідач по справі є їх сином. 11
червня 2002 року вони прописали його у
квартиру на правах члена сім'ї. У 2008
році відповідач разом зі своєю сім'єю
виїхав до м. Ялта АР Крим, де і мешкає до
теперішнього часу. З моменту виїзду
відповідач фактично перестав бути
членом їх сім'ї.

Починаючи з 2008 року відповідач
фактично самостійно пішов з спірної
квартири і до теперішнього часу там не
мешкає, тобто він не мешкає у спірному
приміщенні понад встановлені ст. 72 ЖК
України строки, а саме шість місяців, що
підтверджується актом ПП
«Комунальщик-3» від 03 липня 2014 року.
Відповідач має інше житло але
добровільно не хоче виписатись з їх
квартири. Своїми протиправними діями
відповідач створює їм перешкоди у
праві власності, не несе ніяких витрат
на утримання квартири, всі комунальні
послуги вони сплачують самостійно,
самі несуть витрати на утримання
квартири в належному стані.

У судове засіданні позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не з'явились, надали суду заяву,
в якій просять розглянути справу за їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився. В ході телефонної розмови,
позовні вимоги визнав у повному обсязі,
підтвердив суду, що не проживає за
спірною адресою більше року, та не
заперечував проти розгляду справи за
його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є власниками квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло №3832 від 09
січня 1996 року, видане Першотравенським
управління житлово-комунального
господарства Павлоградського
виробничого об'єднання по видобутку
вугілля «Павлоградвугілля».

Відповідач по справі ОСОБА_3 є рідним
сином позивачів. 11 червня 2002 року
позивачі прописали його у спірну
квартиру на правах члена сім'ї, що
підтверджується копією виписки з
фінансово-особового рахунку. У 2008 році
відповідач добровільно разом зі своєю
сім'єю виїхав до м. Ялта, АР Крим, де і
мешкає до теперішнього часу.

Відповідно до акту виданого Приватним
підприємством «Комунальщик-3» №182 від 03
липня 2014 року, ОСОБА_3 прописаний, але не
проживає за адресою АДРЕСА_1

Оскільки відповідач добровільно
виїхав у 2008 році зі спірної квартири,
відсутній без поважної причини в
зазначеній квартирі понад один рік, не
виявляє наміру та бажання вселитися у
спірну квартиру, тому суд вважає, що
позовні вимоги слід задовольнити
частково, визнавши відповідача ОСОБА_3
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_2, а що стосується позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зняття ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку, то в цій частині
позову слід відмовити, оскільки
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового і цивільного законодавства
(статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; статті 405
ЦК України).

Зняття особи з реєстрації місця
проживання здійснюється на підставі
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місце
проживання» на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 212, 214-215 ЦПК України, 319, 321, 328, 382,
386, 391, 405 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у праві користування
житловим приміщенням, визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Першотравенський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: С. С. Кривошея