Яготинський районний суд Київської
справа № 382/1511/14
РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2014 року
Яготинський районний
суд
Київської області, в
складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

При секретарі Шипота Я.В.

З участю представника
позивача-адвоката ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготині, справу за
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, Редакції
газети "Яготинські вісті", про захист
честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в офіційному виданні
газети «Яготинські вісті» на З (третій)
сторінці була опублікована стаття
«ІНФОРМАЦІЯ_2»

В даній статті викладені недостовірні
відомості, які не відповідають
дійсності.

Неправдиві відомості, зазначені в
статті, принижують його честь ,
гідність і ділову репутацію, оскільки
характер висловлювань в статті створює
негативне враження і відношення до
нього як до особи сільського голови,
який зловживає службовим становищем та
не відповідає зайнятій посаді.

Наведені висловлювання зі статті є
припущенням і неправдивою інформацією,
яка порочить його ділову репутацію,
оскільки він не має відношення до
жодних вищезазначених надуманих
фактів.

Відповідно до ст. 32 Конституції України
кожному гарантується судовий захист
права спростувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї та права вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також право па
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої інформації.

Згідно зі ст. 297, 299 ЦК України право на
повагу до честі і гідності особи, а
також па повагу до ділової репутації.
Ці права в даному випадку п о руш єн і
від по в ід а ч ам и.

В силу ст. 302 ЦК України, обов'язок особи
яка поширює інформацію, переконатися в
її достовірності. В даному випадку
інформація перевірена не була, що дало
змогу поширити недостовірну
інформацію.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про друковані
засоби масової інформації (пресу) в
Україні», громадяни, юридичні особи і
державні органи, а також її законні
представники мають право вимагати від
редакції друкованого засобу масової
інформації опублікування ним
спростування поширених про них
відомостей, що не відповідають
дійсності або принижують їх честь та
гідність.

Відповідно до Конституції України та
ст. ст. 270, 275,297 ЦК України фізична особа
має право як на повагу до гідності та
честі, так і право на захист свого
особистого немайнового права.

Згідно ч. 6 п. 15 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 № 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» згідно з
ч. З ст. 277 ЦК негативна інформація,
поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі та ділової репутації.

Тому інформація, яка викладена у
публікаціях в друкованому ЗМ1
«Яготинські вісті» щодо нього, має бути
визнана судом недостовірною та
підлягає спростуванню шляхом
публікації в цьому ж ЗМ1 тим же
способом, що і недостовірна інформація.

У зв'язку з розповсюдженням про нього
недостовірної інформації
відповідачами, він зазнав значної
моральної шкоди, яка виразилася в
емоційних, душевних стражданнях та
хвилюваннях. Відповідачі змусили його
переживати і морально страждати.
Недостовірна інформація сформувала у
людей з якими він спілкується, враження
про нього як про непорядну людину, в їх
очах він втратив перед ними довіру.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода, яка полягає у душевних
стражданнях та у приниженні честі та
гідності полягає відшкодуванню.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», судам
слід мати па увазі, що у разі заподіяння
особі моральної шкоди неправомірно
вчиненими діями кількох осіб, розмір
відшкодування визначається з
урахуванням ступеня вини кожного з них.
На осіб, які заподіяли моральну шкоду
спільно (взаємопов'язаними, сукупними
діями з єдиним наміром) покладається
солідарна відповідальність по її
відшкодуванню.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди становить 20000 грн.
такий розмір компенсації за завдану
моральну шкоду він встановлює залежно
від глибини його душевних страждань,
ступеня вини відповідача та приниження
його честі та гідності серед інших
осіб.

А також враховуючи, що він на даний час
є сільським головою с. Ничипорівка, це
ще більше підірвало його ділову
репутацію.

Просив:

Визнати недостовірною
інформацію, яка розміщена в газеті
«Яготинські вісті» від ІНФОРМАЦІЯ_1, в
статті «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Зобов'язати редакцію газети
«Яготинські вісті» в місячний строк з
дня набрання рішенням законної сили,
навести спростування недостовірно
інформації надрукованої в статті
«ІНФОРМАЦІЯ_2» від 4.07.2014 року, шляхом
опублікування в газеті «Яготинські
вісті» резолютивної частини рішення
суду, на такій же площині друкованого
видання, на якій було розміщено статтю
«ІНФОРМАЦІЯ_2».

Стягнути з відповідачів завдану
йому моральну шкоду в розмірі 20000
гривень.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги

Позивача в частині вимог про захист
честі, гідності та ділової репутації.
Вимоги в частині стягнення моральної
шкоди, зменшив до 5 тисяч гривен.
Відповідачі; ОСОБА_34,
ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7.,ОСОБА_9,ОСО
БА_11,ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_22, ОСОБА_26,
ОСОБА_35, та ОСОБА_33позов не визнали.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_12,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21
ОСОБА_23, ОСОБА_28, та ОСОБА_32 в судове
засідання не з»явились, в заявах до
суду позов не визнал та п росили
розглянути с праву у їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_36, ОСОБА_25,
ОСОБА_27, ОСОБА_30, ОСОБА_31 в судове
засідання не з'явились, про день та
час розгляду справи повідомлені
належним чином.

Представник відповідача -
Редакція газети» Яготинські вісті»,
позов не визнав.

Із пояснень представника позивача
видно, що ОСОБА_2 три рази

вибирався громадою села Ничипорівка
на посаду Ничипорівського сільського
голови, а саме; в квітні 2002 року, в
квітні 2006 року та в листопаді 2010 року.
Як у кожного керівника, у ОСОБА_2 також
були недоліки в роботі, але інформація
яка викладена у « відкритому листі»
яка опублікована була в районній
газеті « Яготинські вісті», та яку
читали жителі Яготинського району та
жителі інших міст, явно порочать
честь та гідність сільського голови
ОСОБА_2. В статті наведені фактичні
дані, які нічим не підтверджуються.

Із пояснень відповідачів / фізичних
осіб / видно, що інформація яка
викладена у відкритому листі
сільському голові ОСОБА_37 відповідає
дійсності, і всі факти вказані в ній
мали своє місце з боку ОСОБА_37

Із пояснень представника відповідача -
Редакції газети « Яготинські вісті-її
головного редактора ОСОБА_38 видно, що
факти вказані у «відкритому листі»
працівниками редакції не
перевірялись. В статті в одному із
абзаців вказано наступне; Чим же ви
займаєтесь, пане голово?. Продовжуєте
дери банити землю? Відновлюєте ставки,
закопуючи в землю по 300 тисяч гривен
бюджетних коштів щорічно? Слово «
щорічно» у рукописі наданої до
редакції не було, і в статті воно було
опубліковано помилково. Проте дану
помилку / описку / в газеті редакція не
с простувала.

В судовому засіданні встановлено
наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_1, в офіційному виданні
газети «Яготинські вісті» на З (третій)
сторінці була опублікована стаття
«ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій вказано
наступне:

«Якось і язик не повертається
називати вас « головою» і тим паче «
шановним». Але на жаль, за правилами
діловодства змушені звертатися до вас
саме так. Та все жодну помилку ми
свідомо дозволили собі зробити; ну, не
можемо ми займенник «Ви» по
відношенню до вас писати з великої
букви. Бо цього треба заслужити.

У вас же ніяких заслуг перед громадою
немає, про що говорити: ви навіть своїх
посадових обов'язків не виконуєте і не
хочете їх викону вати! Адже вас ніколи
немає на робочому місці, вас не
турбують проблеми простого люду, бо вже
давно свій бізнес, своє власне "я" ви по
ставили над своїми односельцями. Хоча
який ви односелець? Що хорошого ви
зробили для них, для всіх нас нарешті?
До сільської школи та її проблем ви не
маєте ніякого відношення, бо за Вашими
словами, цим має займатися відділ
освіти; культура на селі це справа
районного відділу культури; ФАП -
Яготинської ЦРЛ; дороги, світло, тепло -
районної влади. Забезпечення людей
питною водою - теж, ви являється, не ваша
парафія.

Чим же ви займаєтесь, пане голово? Про
довжуєте дерибанити землю?
"Відновлюєте" ставки, закопуючи в землю
по 300 тисяч гривень бюджетних коштів
щорічно? Хизуєтесь тим, що на
вимушеному звіті перед громадою в
серпні 2012 року, за вашими словами,
"районна рада і райдержадміністрація
відремонтували дорогу, дали 5 тисяч
гривень на ремонт даху в школі". Про яку
дорогу і які гроші йшлося? Невже про ту
"заасфальтовану стежку" до току, над
якою і досі регоче все село? Чи, може,
про "асфальтну" до рогу до "кринички", по
якій після дощу не те що автомашиною,
трактором не можна проїхати! А в погожі
дні за курявою світу Божого не видно, не
те що святого джерела!

Дали 5 тисяч гривен школі? Смієтеся з
дітей, своїх односельців і навіть Бога
не боїтеся. Бо хіба ж не ви, пане,
відібрали тоді у школи 20 гектарів землі
і віддали в оренду (щоправда, не відомо
за які заслуги) іншому пану? Адже ж
навіть за найменшими підрахунками
школа від цієї землі мала б прибуток у
рік не менше 20 тисяч гривень! І не
довелося б директору школи ходити з
простягнутою рукою до вас та місце вих
олігархів, а, отримавши "подачку"
(іншими словами таке не можна назвати),
знову просити, а то й змушувати батьків
учнів "надати добро вільну допомогу"
для потреб школи, до речі, поки що не
приватної, а державної.

Ні для кого не секрет, що ви як
сільський го лова, будучи головою
осередку Партії регіонів, повністю
перейняли ідеологію і методи управ
ління цієї ганебної партії. Здійснював
керівницт во громадою, застосовуючи
гумовий кийок до неслухняних жителів
села. А коли ініціативна група
зініціювала схід села, на якому
розкрила земельні афери та порушила
питання про висловлення вам недовіри,
ви, виконуючи вка зівки з району,
натиснувши на керівника гос подарства,
домоглися звільнення з роботи голо ви
ініціативної групи ОСОБА_3. І в дні, коли
вся Україна висловлювала жалобу за
загиблими хлопцями з Небесної сотні, ви
не спромоглися навіть приспустити на
приміщенні сільської ради прапор на їх
честь.

Але, мабуть, вам вигідніше працювати не
на громаду, яка вас обрала, щоб ви
скрізь і всюди відстоювали її інтереси,
а отримувати дивіденди з інших джерел.
Недарма ж з ваших "віднов лених" ставків
залишилися дві калюжі, в яких води
навіть жабам по коліна. Зате у вас у цей
період з'явилися два автомобілі
іноземного ви робництва, і не з дешевих.
Ми переконані, що і ваших доходів,
задекларованих за два роки, на ці
автомобілі не вистачить.

Та Бог із ним. Це ваша справа і справа
пра воохоронних органів. Ви самі роками
ство рювали собі "авторитет і повагу",
на які заслу говуєте. Своєю зневагою,
презирством, грубіс тю, хамством,
зверхністю і байдужістю до люд ських
проблем, намаганням ухвалювати рі
шення нишком від громади ви заробили
те, що маєте сьогодні від людей, -
недовіру. Тож виникає питання: чому в
той час, коли вся держава очи щається
від корости минулої влади, ми дозво
ляємо її прибічникам хизуватися
безкарністю та вседозволеністю?
Люстрація має торкнутися кожного
населеного пункту, кожної громади. Чи
не пора спитати вас, скільки ще треба
револю цій, щоб ви пішли, "шановний"? Ви
маєте служи ти людям, а не зневажати і
попихати їх.

Тому, якщо у вас залишилася ще хоч
крапли на совісті, адже ж ви все-таки за
освітою вчи тель і мусите сіяти
"розумне, добре і вічне", - ідіть
добровільно у відставку. Для вас - це
найкращий вихід. Ідіть собі з Богом! У
против ному разі ми змушені будемо
ініціювати повтор но схід села, але
тоді вже прощення вам не-бу-де.

Всього 31 підпис жителів Ничипорівки.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України « про судову
практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи»

п.15- При розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин; а/- поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б/- поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в/-
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г/- поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
пер6шкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти; опублікування її у пресі,
передавання по радіо, тощо.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
України, - негативна інформація
поширена про особу вважається
недостовірною, якщо особа яка її
поширила, не доведе протилежного /
презумпція добропорядності /.
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій / наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи
політичному житті, тощо / і яка, на
думку позивача, порушує його право на
повагу до гідності, честі чи ділової
репутації.

Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснюватись
незалежно від вини особи, яка її
поширила.

п.19. Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Фактичними твердженнями на думку
суду, які можна перевірити на предмет
їх відповідності дійсності, в даній
статті є наступна інформація;

- «Чим же ви займаєтесь, пане голово?
Про довжуєте дерибанити землю?
"Відновлюєте" ставки, закопуючи в землю
по 300 тисяч гривень бюджетних коштів
щорічно?»

- «Дали 5 тисяч гривен школі? Смієтеся з
дітей, своїх односельців і навіть Бога
не боїтеся. Бо хіба ж не ви, пане,
відібрали тоді у школи 20 гектарів землі
і віддали в оренду (щоправда, не відомо
за які заслуги) іншому пану?»

- «Але, мабуть, вам вигідніше працювати
не на громаду, яка вас обрала, щоб ви
скрізь і всюди відстоювали її інтереси,
а отримувати дивіденди з інших джерел.
Недарма ж з ваших "віднов лених" ставків
залишилися дві калюжі, в яких води
навіть жабам по коліна. Зате у вас у цей
період з'явилися два автомобілі
іноземного ви робництва, і не з дешевих.
Ми переконані, що і ваших доходів,
задекларованих за два роки, на ці
автомобілі не вистачить.».

Згідно з положеннями статті 277 ЦК
України та статті 10 ЦПК України,
обов'язок довести, що поширена
інформація є Достовірною, покладається
на відповідача. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності / неповні або перекручені /.

В судовому засіданні відповідачі на
ствердження про правдивість
інформації, посилались на результати
перевірки проведеної за їх зверненням
Баришівською ОДФІ.

Відповідно до звернень жителів села
Ничипорівка, народного депутата
ОСОБА_41 працівниками Баришівської ОДФі
проведено ревізію сільського бюджету
фінансово-господарської діяльності
Ничипорівської сільської ради за
період з 01.01 2011 року та по 30.11. 2013 року. В
зверненні жителів села Ничипорівка
серед інших звернень, ставилося
питання про надання оцінки
законності користування земельною
ділянкою площею 20 га депутатом
Яготинської райради ОСОБА_42 та його
дружиною, виділеної для сільської
школи. Також ставилось питання про
встановлення суми грошових витрат з
упорядкування водойм на території с
Ничипорівка та с. Трубівщина впродовж
2011-2012 року витрачені Ничипорівською
сільською радою./ т.1 а.с. 216-225/.

Як видно із інформації проведеної
перевірки, під час перевірки не
встановлено передачу іншим особам
земельної ділянки площею 20 га яка
рахується за сільською школою. В
матеріалах перевірки також відсутні
докази безпідставних витрат державних
коштів сільським головою ОСОБА_2 на
упорядкування водоймищ.

Не дивлячись на висновки перевірки,
якими не підтверджено факт вчинення
сільським головою ОСОБА_2 вище
вказаних вчинків, відповідачі виклали
в статті « Відкритий лист» сільському
голові с. Ничипорівка ОСОБА_2 не
достовірну інформацію, що начебто
сільський голова «закопував в землю по
300 тисяч гривень бюджетних коштів
щорічно», що він «відібрав у школи 20
гектарів землі і віддав в оренду
(щоправда, не відомо за які заслуги)
іншому пану, та те що він придбав два
автомобілі іноземного виробництва за
сумнівні доходи.

Відповідачами не надано до суду
жодного доказу достовірності та
правдивості даної інформації.

Розповсюдженням даної неправдивої
інформації були порушені особисті
немайнові права сільського голови с.
Ничипорівка ОСОБА_2, який починаючи з
2002 року тричі вибирався громадою села
на посаду сільського голови, та
протягом 12 років займав та займає на
даний час дану посаду. В листопаді 2014
року закінчується строк повноважень
Ничипорівського сільського голови
ОСОБА_2, а тому суд розцінює
розповсюдження даної неправдивої
інформації яка принижує його честь,
гідність та ділову репутацію з метою
компрометувати його в очах виборців,
з метою недопущення його обрання на
цю посаду на наступний строк.

Відповідно до частини другої статті 471
Закону України « Про інформацію»
оціночним судженням, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання,
які не містять фактичних даних,
зокрема критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіперболи, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК
України, не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх
відповідності дійсності / на відміну
від перевірки істинності фактів / і
спростувати, що відповідає прецедент
ній судовій практиці Європейського
суду з прав людини при тлумачення
положень статті 10 Конвенції.

«Відкритий лист» починається з
наступної інформації» Якось і язик не
повертається називати вас « головою» і
тим паче «шановним». Але на жаль, за
правилами діловодства змушені
звертатися до вас саме так. Та все
жодну помилку ми свідомо дозволили
собі зробити; ну, не можемо ми
займенник «Ви» по відношенню до вас
писати з великої букви. Бо цього треба
заслужити. У вас же ніяких заслуг перед
громадою немає, про що говорити: ви
навіть своїх посадових обов'язків не
виконуєте і не хочете їх викону вати!»

На думку суду дана інформація є
образою на адресу сільського голови
ОСОБА_2, який протягом 12 років займав
та продовжує займати дану посаду. Вся
інша інформація викладена в даній
статті, є оціночним судженням, яку не
можна перевірити на предмет її
відповідності дійсності.

Вся інша інформація викладена в
даній статті, яка не містить образи,
та не є фактичним твердженням, на
думку суду є оціночним судженням, яку
не можна перевірити на предмет її
відповідності дійсності. / на відміну
від перевірки істинності фактів.

Відповідно до ст. 32 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист права спростувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї та права вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також право па
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої інформації.

В силу ст. 302 ЦК України, обов'язок особи,
яка поширює інформацію, переконатися в
її достовірності. Враховуючи ст. 37 ЗУ
«Про друковані засоби масової
інформації (пресу) в Україні»
встановлює, що громадяни, юридичні
особи і державні органи, а також її
законні представники мають право
вимагати від редакції друкованого
засобу масової інформації
опублікування ним спростування
поширених про них відомостей, що не
відповідають дійсності або принижують
їх честь та гідність.

Відповідно до Конституції України та
ст. ст. 270, 275,297 ЦК України, фізична особа
має право як на повагу до гідності та
честі, так і право на захист свого
особистого немайнового права.

Вступивши 9 листопада 1995 р. до Ради
Європи і ратифікувавши Законом України
від 17 липня 1997 р. Конвенцію про захист
прав людини і основних свобод (далі -

Конвенція) і Перший протокол та
протоколи № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції,
Україна визнала її чинність в
національній правовій системі та
обов'язковість рішень

Європейського Суду з прав людини (далі -
Суд), що стосуються тлумачення і
.застосування Конвенції. Закон України
про ратифікацію Конвенції був
підписаний 1 вересня 1997 р. і з цього
часу для громадян України та інших осіб
відкрито доступ до європейської
системи захисту прав і свобод.

Європейський суд з прав людини, який у
своєму рішенні від 29 березня 2005 року, за
заявою №72713/01 у справі «Українська
Прес-група» проти України» вирішив, що
публікації містили критику двох
політиків, яка була викладена жорсткою,
полемічною, саркастичною мовою. І що
для позивачів вони були образливими і
навіть шокуючими. Проте, обираючи свою
професію, вони залишили себе
відкритими для суворої критики і
пильного нагляду; це той тягар, який
політики мають прийняти в
демократичному суспільстві. Він також
дійшов висновку, що у даній справі було
порушено сталю 10 Конвенції. Тому він
вирішив, що Держава-відповідач має
сплатити заявникові наступну суму: 588,12
ЄВРО компенсації матеріальної шкоди, 33
000 ЄВРО компенсації моральної шкоди та 5
521,07 ЄВРО відшкодування судових витрат.

Відповідно до п.38 вищезазначеного
рішення зазначено, що преса відіграє
суттєву роль у демократичному
суспільстві. І хоча вона не може
переступати певні межі зокрема щодо
репутації та прав інших осіб, тим не
менш, її обов'язком є передавати у
спосіб, сумісний із її обов'язками та
відповідальністю, інформацію та ідеї з
усіх питань загального інтересу (див. De
Haes and Gijsels v. Belgium, рішення від 24 лютого 1997
р.. Reports of Judgments and Decisions 1997-1, с. 233-234. § 37).
На пресу не лише покладено обов'язок
поширювати таку інформацію та ідеї:
суспільство також має право отримувати
їх. Якби було інакше, преса була б
неспроможна відігравати свою важливу
роль «вартового суспільства» (див. Thorgeir
Thorgeirson v. Iceland. рішення від 25 червня 1992 р..
Серія А, № 239, с. 28, § 63).

Згідно п.40-42 рішення зазначено, що
стаття 10 захищає не лише суть
висвітлених ідей та інформації, але
також і форму, в якій вони надані (див.
Oberschlick v. Avstria (№1)рішення від 23 травня 1991
р.. Серія А, № 204, с. 25. § 57). Журналістська
свобода морального характеру».
(Рішення Верховного Суду України від 03
березня 2010 року в справі № 6-21048св09).

У своїй практиці Суд розрізняє факти та
оціночні судження. Якщо існування
фактів може бути підтверджене,
правдивість оціночних суджень не
піддається доведенню. Вимога довести
правдивість оціночних суджень є
нездійсненною і порушує свободу
висловлювання думки як таку, що є
фундаментальною частиною права, яке
охороняється ст. 10 Конвенції (див.
наведене вище рішення у справі Lingens v.
Austria с. 28. § 46).

Однак навіть якщо висловлювання є
оціночним судженням, пропорційність
втручання має залежати від того, чи
існує достатній фактичний базис для
оспорюваного висловлювання. Залежно
від обставин конкретної справи,
висловлювання, яке є оціночним
судженням, може бути перебільшеним за
відсутності будь-якого фактичного
підгрунтя (див. зазначене вище рішення
De Haes Gijsels v. Belgium, стор. 236, § 47)

Пунктом 45 Рішення передбачено, що суд
повторює, що це втручання становитиме
порушення ст. 10 Конвенції, якщо воно не
підпадатиме під одне з виключень,
встановлених § 2 ст. 10 Конвенції, (див.
рішення у справі Handyside v. the United Kingdom від 7
December 1976, Серія А. №. 24, с. 21. § 43). Тому Суд
по черзі має розглянути чи було
втручання у цій справі «визначене
законом», чи переслідувало воно
мету/мети, яка/які є законною/ними
відповідно до § 1 ст. 10. та чи було воно
«необхідним у демократичному
суспільстві» задля досягнення
зазначеної мети.

Розуміння суті дифамації для
національної судової практики є вкрай
важливим з огляду на необхідність
вірно розуміти та застосовувати
правові позиції Європейського Суду,
оскільки його юрисдикція поширюється
на звернення громадян України,
пов'язані з дифамацією у ЗМІ. особливо у
частині обмежень свободи масової
інформації.

У Рішенні Європейського Суду в справі
„Українська прес-група" проти України"
зазначено, що українське право щодо
дифамації на даний момент не розрізняє
оціночних суджень і констатації факту
(п. 59). При цьому за основу для такого
висновку в своєму Рішенні Суд, зокрема,
взяв звіти Державного департаменту США
шодо свободи вираження думки в Україні
(2003 р.), рекомендації ПАРЄ „Свобода
вираження поглядів у ЗМІ в Європі" (2003
р.), резолюцію Європарламенту щодо
України (2004 р.). Комітету міністрів Ради
Європи „Дотримання зобов'язань та
обов'язків: ситуація в Україні" (2004 р.) та
інші, а також відповідним чином
проаналізувавши національне
законодавство та справу в цілому.

Згідно статті 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також і урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Вказане також підтверджується
позицією Верховного Суду України,
викладеною в Постанові від 05.03.2012 року,
номер рішення 22547734 в справі номер
6-96цс11.

В силу п.п.9, 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди), розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо та з
урахуванням інших обставин.

При заподіянні особі моральної шкоди
обов'язок по її відшкодуванню
покладається на осіб незалежно від
того, чи була заподіяна потерпілому
майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно Конституції України людина, її
життя і здоров'я, честь і гідність. §
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю,
а ! утвердження і забезпечення прав і
свобод людини - головним обов'язком
держави (ст.3 Конституції України).

Саме закріплення за державою обов'язку
забезпечення прав і свобод людини дає
можливість у випадку порушення
останніх, звернутися до суду з метою їх
захисту та поновлення, а також за
компенсацією шкоди, завданої таким
порушенням.

Із пояснень представника позивача
видно, що в зв'язку з розповсюдженням
відносно позивача недостовірної
інформації відповідачами, позивач
зазнав значної моральної шкоди, яка
виразилася в емоційних та душевних
стражданнях та хвилюваннях.
Відповідачі змусили позивача
переживати і морально страждати.
Внаслідок протиправної поведінки
відповідача позивач на деякий час був
позбавлений можливості реалізували
свої уподобання та бажання, як звичайна
людина, що викликало у позивача
моральні страждання. В зв'язку з цією
ситуацією, позивач відчув себе
ошуканим, що негативно позначилося на
його психічному стані, змусило
позивача сильно нервувати і
переживати. Крім цього, протиправні дії
відповідачів спричинили . порушення
його звичного життєвого укладу, тому що
у нього з'явилася необхідність
відстоювати свої права у судовому
порядку. Недостовірна інформація
сформувала у людей, з якими позивач
спілкується, враження про нього як не
про непорядну людину, в їхніх очах
позивач втратив перед ними довіру та
вимушений переконувати їх що
інформація розповсюджена є
недостовірною, для того шоб їхнє
попереднє дружелюбне ставлення до
позивач відновилося, крім того позивач
втратив авторитет як професіонал своєї
справи. Відшкодування заподіяної
позивачу моральної шкоди судом
визначено у сумі 3000 гривень. Ця сума
обумовлена глибиною душевних
страждань позивача пов'язана з
приниженням його авторитету серед
жителів села, району як сільського
голови.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від ЗІ
березня 1995 р. «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»: «... 11. ...Критична
оцінка певних фактів ... не можуть бути
підставою для задоволення вимог про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди. Однак якшо, при цьому
допускаються образа чи порушення інших
захищених законом прав особи
(розголошення без її згоди
конфіденційної інформації, втручання в
приватне життя тощо), то це може тягти
за собою відшкодування моральної
шкоди...»

Верховний Суд України в своєму
судовому рішенні, в справі даної
категорії сформулював правову позицію,
з якої вбачається, що «моральною шкодою
визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків.

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст..
ст.. 23, 277, 297 ЦК України,Ю Постановою
Пленуму Верховного суду України «№
Про судову практику в справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 та
Редакції газети "Яготинські вісті", про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди, задоволити частково.

Визнати відомості викладені в статті
під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2», яка
надрукована в офіційному виданні
газети « Яготинські вісті» на третій
сторінці за НОМЕР_1/ від ІНФОРМАЦІЯ_1
такими, що не відповідають дійсності,
ганьблять честь та гідність ОСОБА_2 а
саме таке;

-«Чим же ви займаєтесь, пане голово? Про
довжуєте дерибанити землю?
"Відновлюєте" ставки, закопуючи в землю
по 300 тисяч гривень бюджетних коштів
щорічно?»

-«Дали 5 тисяч гривен школі? Смієтеся з
дітей, своїх односельців і навіть Бога
не боїтеся. Бо хіба ж не ви, пане,
відібрали тоді у школи 20 гектарів землі
і віддали в оренду (щоправда, не відомо
за які заслуги) іншому пану?»

-«Але, мабуть, вам вигідніше працювати
не на громаду, яка вас обрала, щоб ви
скрізь і всюди відстоювали її інтереси,
а отримувати дивіденди з інших джерел.
Недарма ж з ваших "віднов лених" ставків
залишилися дві калюжі, в яких води
навіть жабам по коліна. Зате у вас у цей
період з'явилися два автомобілі
іноземного ви робництва, і не з дешевих.
Ми переконані, що і ваших доходів,
задекларованих за два роки, на ці
автомобілі не вистачить.»

Зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 та Редакцію
газети "Яготинські вісті"надрукувати в
найближчому номеріна третій сторінці
районної газети « Яготинські вісті»,
накладом 5284 / п»ять тисяч двісті
вісімдесят чотири / примірники
спростування відомостей, які не
відповідають дійсності, викладених в
статті під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2»,
надрукованої в офіційному виданні
газети « Яготинські вісті» за № 53/10823/
від ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме таке;

«Чим же ви займаєтесь, пане голово? Про
довжуєте дерибанити землю?
"Відновлюєте" ставки, закопуючи в землю
по 300 тисяч гривень бюджетних коштів
щорічно?»

-«Дали 5 тисяч гривен школі? Смієтеся з
дітей, своїх односельців і навіть Бога
не боїтеся. Бо хіба ж не ви, пане,
відібрали тоді у школи 20 гектарів землі
і віддали в оренду (щоправда, не відомо
за які заслуги) іншому пану?»

-«Але, мабуть, вам вигідніше працювати
не на громаду, яка вас обрала, щоб ви
скрізь і всюди відстоювали її інтереси,
а отримувати дивіденди з інших джерел.
Недарма ж з ваших "віднов лених" ставків
залишилися дві калюжі, в яких води
навіть жабам по коліна. Зате у вас у цей
період з'явилися два автомобілі
іноземного ви робництва, і не з дешевих.
Ми переконані, що і ваших доходів,
задекларованих за два роки, на ці
автомобілі не вистачить.»

В решті позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33 та Редакції газети "Яготинські
вісті", про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 та Редакції
газети "Яготинські вісті" на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 3000 /
три тисячі / гривен.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області,
протягом 10 днів, з дня його
проголошення.

Суддя
Карпович В.Д.