Номер провадження: 22-ц/785/5874/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Сидоренко І.П.,

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ПАТ
«Держаний ощадний банк України» в
особі філії Одеське обласне управління
на рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 10 січня
2013року по справі за позовом ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі - Одеське обласне управління,
територіально відокремлене
безбалансове відділення №10015/0365 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитом, -

встановила:

18 вересня 2012р. представник ПАТ
«Державний ощадний банк України»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3, в обґрунтування якого
послався на те, що 28 листопада 2006р. між
Банком та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, за умовами якого
ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000грн.
зі сплатою 24% річних строком до 28
листопада 2009р.

28 листопада 2006р. з метою забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, між Банком та
ОСОБА_2 був укладений договір застави
рухомого майна та між Банком та ОСОБА_3
був укладений договір поруки. У зв'язку
з неналежним виконанням відповідачами
своїх зобов'язань, станом на 02 липня
2012р. виникла заборгованість у розмірі
14576грн.91коп., яку позивач просив
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку та судові витрати (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги Банку
не визнала в повному обсязі та пояснила
суду першої інстанції, що вона не
укладала з Банком кредитний договір
від 28листопада 2006р., оскільки вона в
2005р. була знята з реєстраційного обліку
та виїхала за межі м. Котовська
Одеської області (а.с.69а).

Рішенням суду від 10 січня 2013року у
задоволені позову ПАТ «Державний
ощадний банк України» було відмовлено
у повному обсязі (а.с.88).

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний
ощадний банк України» просить рішення
суду від 10 січня 2013р. скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
в повному обсязі позовних вимог Банку.
При цьому апелянт посилається на те, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Судом першої
інстанції не враховано вимоги ст.60 ЦПК
України, що кожна сторона повинна
довести обґрунтованість своїх вимог та
заперечень, оскільки представник
позивача надав суду всі необхідні
докази на підтвердження своїх вимог, а
відповідачі не довели обґрунтованість
своїх заперечень. Суд не надав жодних
роз'яснень як саме було встановлено
факт не підписання кредитного договору
ОСОБА_2 Судом не враховані рекомендації
п.20 Постанови Пленуму ВСУ за №8 від 30
травня 1997р. щодо обов'язку сплати за
проведення експертизи (а.с.101-104).

Справа у відповідності до вимог ст.77
ЦПК України розглянута у відсутності
відповідачів, які були повідомлені про
слухання справи в апеляційній
інстанції належним шляхом за останнім
місцем проживання.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, представника Банку,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову Банку з
наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 10 січня 2013р.
вищевказаним вимогам ЦПК України не
відповідає.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 27 листопада 2006р. ОСОБА_2
звернулася до ВАТ «Державний ощадний
банк України» з заявою про надання їй
кредиту в сумі 5000грн. для споживчих
потреб (а.с.11,12-13).

28 листопада 2006р. між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір за №440-н,
згідно якого кредитор надав
позичальнику кредит у сумі 5000грн. під 24%
річних строком на 36 місяців з терміном
остаточного погашення Кредиту не
пізніше 28 листопада 2009р. (а.с.14-15).

28 листопада 2006р. між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_2 був
укладений договір застави майна за
№440-н, згідно п.1.2. якого предметом
застави є: стінка - шафа для посуду; шафа
для книжок, платтяна шафа, тумбочка;
холодильник; м'який куточок - диван, 2
крісла; кухня - навісні шафи - 2шт., стіл,
табурети - 4 шт., пенал (а.с.18-19).

В якості забезпечення зобов'язання по
кредитному договору між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_3 28
листопада 2006р. був укладений договір
поруки, за умовами якого ОСОБА_3
поручився перед банком за виконання
зобов'язань ОСОБА_2, які виникають із
кредитного договору (а.с.16-17).
Зазначеним договором була встановлена
солідарна відповідальність боржника і
поручителя перед кредитором, що
відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України.

На аркуші справи 10 міститься заява на
видачу готівки від 28 листопада 2006р., де
в графі «отримувач» зазначена ОСОБА_2,
її паспортні данні та стоїть підпис
отримувача, видано готівкою 5000грн.
(а.с.10).

Ухвалою суду першої інстанції від 21
грудня 2012р. по справі було призначено
судову почеркознавчу експертизу для
з'ясування питання: «Чи виконанні
підписи в кредитному договору від 28
листопада 2006р. № 440-н ОСОБА_2 чи іншою
особою?». Обов'язок по оплаті
проведення експертизи було покладено
на позивача. Провадження по справі було
призупинено (а.с.70).

Однак, представник банку та ОСОБА_2
відмовились від оплати за проведення
експертизи (а.с.68,69).

Ухвалою суду від 21 грудня 2012р. було
відновлено провадження по справі
(а.с.71).

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у
зв'язку з відмовою сторін від оплати
проведення експертизи, не доведений
факт підписання ОСОБА_2 кредитного
договору за №440-н від 28 листопада 2006р. з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Представник позивача надав суду
відповідні та належні докази на
підтвердження своїх позовних вимог, а
відповідачі не надали суду жодного
доказу на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Відповідач ОСОБА_2 не довела суду, що
підпис в кредитному договорі від
28листопада 2006р. виконаний ні нею, хоча
це є підставою для її заперечення проти
позову Банку.

Тому судова колегія вважає, що ОСОБА_2
не надала суду першої та апеляційної
інстанції ніяких доказів, що
оформлення кредитного договору та
отримання кредитних коштів відбулося
шахрайським шляхом, що також свідчить
про законні підстави стягнення з неї
заборгованості за кредитним договором.

Наявна в матеріалах справи копія заяви
чоловіка відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_2
до начальника Котовського РО від 11
грудня 2012р., не підтверджує дійсне
звернення до органів міліції, оскільки
не містить штампу реєстрації даної
заяви (а.с.67).

На підставі вищевказаного судова
колегія, вважає, що ОСОБА_2 умови
кредитного договору належним чином не
виконала, внаслідок чого перед Банком
за договором кредитування, станом на 02
липня 2012р. виникла заборгованість в
розмірі 14576грн.91коп., що складається з :

- заборгованості за кредитом -
4166грн.66коп.;

- заборгованості за відсотками -
5086грн.43коп.;

- пені за прострочення за несвоєчасне
погашення кредиту - 5323грн.82коп. (а.с.9).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чи ном відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

На підставі ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодав цеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором. За
ст. 1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частин позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до вимог ст.525 ЦПК України
одностороння відмова від виконання
договірного зобов'язання не
допускається.

Частиною І статті 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ч.3 цієї же статті, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Виходячи з аналізу зазначених статей,
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
певну суму, яка залежить не тільки від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

На підставі наведеного, оцінюючі
зібрані по справі докази в їх
сукупності, приймаючи до уваги
недопустимість односторонньої відмови
від виконання договірного
зобов'язання, судова колегія прийшла до
висновку, що позов Банку підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
солідарному порядку заборгованості за
кредитом в розмірі 14576грн.91коп. та з
кожного судові витрати у розмірі
168грн.20коп. (а.с.3, 100).

Прохання апелянта про скасування
ухвали суду від 21 грудня 2012року про
призначення по справі судової
почеркознавчої експертизи задоволенню
не підлягає, оскільки це не передбачено
ЦПК України і наявність вказаної
ухвали не впливає на вирішення питання
про задоволення або відмову у
задоволені позову по суті.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Державний
ощадний банк України» - задовольнити
частково.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 10 січня
2013року - скасувати, ухвалити нове
рішення.

Позов ПАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитом
задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Одеське обласне управління
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 14576грн.91коп., що складається з
заборгованості за кредитом в сумі
4166грн.66коп.; заборгованості за
відсотками в сумі 5086грн.43коп.; пені за
прострочення за несвоєчасне погашення
кредиту в сумі 5323грн.82коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеське обласне управління
понесені судові витрати в розмірі по
168грн.20коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
Т.В.Цюра

Є.С.Сєвєрова