УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Україна»,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк», про стягнення
страхового відшкодування, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 21 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, посилаючись на те, що
йому на праві власності належить
автомобіль марки «MITSUBISHI Lanser 2.0 INVITE»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2007
року випуску. Зазначений автомобіль
був придбаний ним за кошти отримані за
кредитним договором, укладеним з ПАТ
«УкрСиббанк».

Відповідно до умов кредитування, 15
листопада 2010 року автомобіль був
застрахований у Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ
«СК «АХА Страхування») шляхом
укладення договору страхування
автотранспорту серії ИБ № 1140891/05АВ на
умовах програми КАСКО «Все включено» -
Базова. Строк дії договору страхування
з 16 листопада 2010 року по 15 листопада 2011
року включно.

Відповідно до умов договору автомобіль
був оснащений протиугінною
сигналізацією фірми «Шериф» з
двостороннім зв'язком. На виконання
договору ним були внесені страхові
платежі: 15 листопада 2010 року у розмірі 1
805 грн та 14 лютого 2011 року - 1 805 грн.

12 січня 2011 року позивач виявив
відсутність автомобіля, про що в той же
день повідомив працівників міліції та
страхову компанію. За даним фактом було
порушено кримінальну справу. 13 січня 2011
року він звернувся до страхової
компанії із заявою про сплату
страхового відшкодування та надав
письмові пояснення з приводу втрати
реєстраційних документів та
викрадення автомобіля. У квітні 2011 року
ПрАТ СК «АХА Страхування» письмово
повідомила його про відмову у виплаті
страхового відшкодування з тих
підстав, що страхувальник порушив
умови договору та не надав страховику
обумовлених договором документів.
Вважає, що умови викладені у п. п. 21.4.15
договору страхування є
несправедливими та відповідно до п. п. 3,
15, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист
прав споживачів», такими що обмежують
його у праві на отримання страхового
відшкодування.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 березня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано п.п. 21.4.15 договору страхування
від 15 листопада 2010 року серії ИБ №
114089105АВ між ПрАТ «СК «АХА Страхування»
та ОСОБА_4, а саме: «Страхувальник не
надав у разі викрадення транспортного
засобу основний та/або додатковий
комплекти ключів до замку запалювання
транспортного засобу, ключі
механічного протиугінного пристрою
та/або пристрою дистанційного
управління протиугінною системою
та/або документи, що надають право на
управління застрахованим транспортним
засобом (в тому числі, але не виключно
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, довіреність,
тимчасовий реєстраційний талон,
подорожній лист службового автомобіля)
за виключенням викрадення
транспортного засобу шляхом грабежу
та/або розбою» недійсним, стягнуто із
ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у
розмірі 91 856 грн, 10122 грн 53 коп. - пені, 8310
грн 60 коп. - 3% річних, 4703 грн 03 коп. -
інфляційні втрати. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 21 серпня 2014
року рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 27 березня 2014 року
скасовано, ухвалено нове рішення. У
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просив
скасувати рішення апеляційного суду
Харківської області від 21 серпня 2014
року, справу направити на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Харківської області
від 21 серпня 2014 року, оскільки воно
законне та обґрунтоване, так як за
змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

У ст. 627 ЦК України вказано, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач при підписанні договору
страхування був ознайомлений з його
змістом, погодився з ним та виконував
умови договору. Під час дії договору
страхування жодна із сторін не
зверталася одна до одної з
пропозиціями щодо включення або
виключення окремих частин правочину, а
з вимогою про недійсність окремих умов
договору позивач звернувся лише після
відмови йому страховій виплаті.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального та матеріального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 21 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна
І.М. Завгородня