Справа № 653/3277/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р. Генічеський районний
суд Херсонської області у складі:

головуючого судді
Венглєвської Н.Б.,

при секретареві
Мустафаєві Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_1,
зацікавлена особа: ОСОБА_2, про
встановлення факту, що має юридичне
значення – проживання однією сім’єю
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою у якій вказує що в період з 200
року по 2007 рік спільно проживала з
ОСОБА_2 однією сім’єю без реєстрації
шлюбу, вели спільне господарство. За
час спільного проживання ними було
набуте спільне майно. Після розірвання
шлюбу виникло питання про поділ майна,
яке фактично було набуте під час
фактичного та юридичного шлюбу. У
зв’язку з чим просить суд встановити
факт проживання між нею та ОСОБА_2 в
період з 2000 року по 04.07.2007 року як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В судовому засіданні представник
заявника за довіреністю ОСОБА_3 вимоги
викладені у заяві підтримав повністю,
посилаючись на обставини, викладені у
позові.

Зацікавлена особа – ОСОБА_2 в судове
засідання не з’явився, подавши
клопотання про залишення заяви ОСОБА_1
без розгляду, у якій вказує, що в
провадженні Генічеського районного
суду Херсонської області знаходиться
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя в ході
розгляду якої доцільно буде вирішити
питання, викладене заявником у даній
заяві. Вказує, що оскільки у даній
справі вбачається спір про право, то
відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України
вказана заява має бути залишена без
розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши клопотання
зацікавленої особи, дослідивши
матеріали справи, вважає, що заява
ОСОБА_1 підлягає залишенню без
розгляду, виходячи з наступного.

Підсудністю у цивільному судочинстві
визначено розмежування компетенції
між окремими ланками судової системи і
між судами однієї ланки щодо розгляду і
вирішення підвідомчих їм цивільних
справ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 114 Цивільного
процесуального кодексу України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", при
застосуванні ст.74 Сімейного кодексу
України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ним
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

А згідно п.п. 23, 24 цієї Постанови,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Майно, яке належало
одному з подружжя, може бути віднесено
до спільної сумісної власності судом з
тих підстав, що за час шлюбу його
цінність істотно збільшилася
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох. Не
належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте до шлюбу, або за час шлюбу, але за
кошти, що належали одному з подружжя
особисто.

Зокрема, обов'язковому встановленню та
доказуванню підлягають факти
придбання одним з подружжя майна під
час спільного чи окремого проживання
незалежно від реєстрації чи розірвання
шлюбу, обсяг спірного майна, обсяг
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох при створенні
спільної власності подружжя та,
залежно від установленого, розмір
часток подружжя у спільній сумісній
власності.

Виходячи з практики Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ позиція судів щодо розгляду в
окремих провадженнях справ про поділ
майна, набутого в цивільному шлюбі, та
встановлення факту проживання однією
сім'єю, є неправильною, а питання щодо
поділу спільного майна, набутого
особами як у цивільному, так і в
зареєстрованому шлюбі, має
розглядатись в одному провадженні.

Так, в одному із своїх роз'яснень
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ чітко зазначає: „Вказівка в
рішенні апеляційного суду про те, що
майно, придбане в період спільного
проживання однією сім'єю чоловіка і
жінки без реєстрації шлюбу, може бути
визнане спільною власністю таких осіб
лише в разі подання про це позову, є
помилковою". При цьому суд вказав, що
правове значення в цьому випадку має
доведеність обставин, на які
посилається позивач для обґрунтування
вимог щодо поділу майна, а тому
неможливо погодитись з посиланням в
ухвалі апеляційного суду на те, що
поділ такого майна виходить за межі
позову.

Таким чином, у випадку, якщо особи
спочатку перебували в цивільному
шлюбі, а потім зареєстрували його, суд
повинен встановити наявність факту
проживання жінки та чоловіка однією
сім'єю та вирішити питання про поділ
майна, набутого як за час цивільного,
так і за час офіційного шлюбу, за однією
позовною заявою та в межах одного
провадження. Однак у цьому випадку
сторони повинні обґрунтувати та
довести ті обставини, які вказують на
статус майна як спільного.

Як убачається з матеріалів поданої
заяви, предметом спору є встановлення
факту проживання позивача ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу у період з 2000 року по 04.07.2007 року, з
метою подальшого поділу сумісно
набутого нерухомого майна.

Таким чином, ураховуючи положення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", а також
приймаючи до уваги судову практику
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яким встановлено неправильність
розгляду в окремих провадженнях справ
про встановлення факту проживання
жінки та чоловіка однією сім'єю у
незареєстрованому шлюбі поза межами
позову про поділ сумісно нажитого
майна під час незареєстрованого шлюбу,
що передбачає встановлення обставин,
які мають цивільно-правове значення
щодо такого поділу, а також приймаючи
до уваги предмет спору за заявою ОСОБА_1
про встановлення факту проживання з
ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу у період з 2000 року по 04.07.2007 року, з
метою поділу сумісно набутого
нерухомого майна, що також передбачає
вирішення спору у позовному
провадженні за правилами виключної
підсудності за місцем знаходження
майна, що підлягає поділу, - суд дійшов
висновку про наявність підстав для
залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду
для реалізації права позивача щодо
поділу сумісного майна, набутого за час
цивільного шлюбу, що підлягає розгляду
в межах одного провадження з вимогою
про встановлення факту проживання
жінки та чоловіка однією сім'єю, з
урахуванням правил виключної
підсудності за місцезнаходженням
майна, поділ якого є метою встановлення
факту згідно предмету спору за заявою
ОСОБА_1

Враховуючи наведене та керуючись ст. 256
Цивільного процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа:
ОСОБА_2, про встановлення факту, що має
юридичне значення – проживання однією
сім’єю чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу - залишити без
розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Генічеський районний суд шляхом подачі
в 5-денний строк, з дня винесення ухвали,
апеляційної скарги, у відповідності до
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:
Н.Б. Венглєвська