АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1073/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2946/14
Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д.
Доповідач Бутенко С. Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Ленінського району м. Полтави в
інтересах держави в особі Полтавської
міської ради

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 28 травня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Полтавської міської ради та
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, третя особа: Виробничо
-комерційне товариство з обмеженою
відповідальністю «Саланг»,Інспекція
державного архітектурно - будівельного
контролю у Полтавській області,
Державна інспекція сільського
господарства в Полтавській області про
визнання права власності на об'єкт
самочинного будівництва.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому просила визнати за нею право
власності на самочинно збудовані:
пункт охорони літ. «А-1» площею 13,9 кв. м.,
баню літ. «Б-2» площею 77,1 кв. м.,
вбиральню літ. «В-1» площею 4,4 кв. м.,
навіс літ. «Г», навіс літ. «Д», тимчасову
будівлю літ. «Е», тимчасову будівлю літ.
«Є», навіс літ. «Ж», огорожу № 1, ворота
№2, піч АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави від 28 травня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, прокурор
Ленінського району м. Полтави, діючи в
інтересах держави в особі Полтавської
міської ради, подав на нього апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Вказує, що при винесенні рішення
місцевим судом не досліджено питання
щодо передачі позивачеві в
користування земельної ділянки, на
якій здійснено самочинне будівництво
нерухомого майна. Крім того, дана
земельна ділянка розташована в межах
прибережної захисної смуги р. Ворскла і
є водоохоронною зоною та відноситься
до ІІІ поясу зони санітарної охорони
підземних джерел господарсько-питного
водопостачання, на яких згідно ч. 1, п.
«г» ч. 2 ст. 61 Земельного кодексу
України, ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 89 Водного
кодексу України заборонено
будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, гідромеханічних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, заслухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України, встановивши за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції невідповідність висновків
суду обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права, апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до рішення Полтавської
міської ради від 08 вересня 2010 року та
договору суборенди землі, укладеного 08
вересня 2010 року між
Виробничо-комерційним товариством з
обмеженою відповідальністю «Саланг»
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
остання отримала у тимчасове
користування терміном по 05 березня 2012
року земельну ділянку по АДРЕСА_1
загальною площею 943 кв. м., кадастровий
номер :12:001:003 з цільовим
призначенням - землі рекреаційного
призначення для експлуатації та
обслуговування комплексу відпочинку з
рятувальною станцією.

Вказаний договір 11 жовтня 2010 року
зареєстровано у виконавчому комітеті
Полтавської міської ради у книзі
реєстрації записів державної
реєстрації договорів суборенди землі
за № 6.

Пунктом 5 рішення Полтавської міської
ради від 08 вересня 2010 року, на підставі
якого земельну ділянку було передано в
суборенду ФОП ОСОБА_1, заборонено
землекористувачам, вказаним в даному
рішенні (в тому числі - ОСОБА_1)
перепрофілювання, реконструкція всіх
існуючих споруд, добудова нових
об'єктів, зміна меж земельної ділянки
без відповідного дозволу виконкому.

Між тим, попри існуючу заборону та
відсутність належного дозвільного
документу, ОСОБА_1 здійснила на
орендованій земельній ділянці
самочинне будівництво капітальних та
тимчасових споруд: пункту охорони літ.
«А-1» площею 13,9 кв. м., бані літ. «Б-2»
площею 77,1 кв. м., вбиральні літ. «В-1»
площею 4,4 кв. м., навісу літ. «Г», навісу
літ. «Д», тимчасової будівлі літ. «Е»,
тимчасової будівлі літ. «Є», навісу літ.
«Ж», огорожі № 1, воріт № 2, пічки № 3.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка здійснила самочинне
будівництво, будучі належним
користувачем земельної ділянки,
відповідач по справі - територіальна
громада м. Полтави, як власник
земельної ділянки не заперечує проти
визнання за нею права власності на
вказані об'єкти самочинного
будівництва, звернення позивача до
Інспекції ДАБК в Полтавській області з
приводу введення в експлуатацію
самочинних будівель є дотриманням
встановленої законом процедури, а
самочинне будівництво не порушує права
інших осіб.

Проте, з такими висновками місцевого
суду колегія суддів погодитись не може
з огляду на наступне.

За загальним правилом ч.ч. 1-3 ст. 376 ЦК
України нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо воно
збудоване або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові від 30.03.2012 р. № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» під наданням земельної
ділянки слід розуміти рішення
компетентного органу влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у власність або
надання у користування, або передачу
права користування земельною ділянкою
на підставі цивільно-правових
договорів із фізичною чи юридичною
особою.

Не може вважатися наданням земельної
ділянки лише рішення компетентного
органу влади про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або для
розробки проекту забудови.

Під метою надання земельної ділянки
слід розуміти вид використання
земельної ділянки (стаття 19 ЗК,
Класифікація видів цільового
призначення земель, затверджена
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 23 липня 2010 року
№ 548), зазначений у рішенні
відповідного компетентного органу
державної влади чи місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у користування або передачу у
власність з урахуванням цільового
призначення земельної ділянки.

Під належним дозволом слід розуміти
передбачений Законом України № 3038-VI
дозвільний документ (статті 35-37), що дає
право виконувати підготовчі та
будівельні роботи саме того об'єкту і
на тій земельній ділянці, яка передана
з цією метою певній особі.

Як встановлено по справі, рішення про
надання у користування ОСОБА_1 вказаної
земельної ділянки Полтавською міською
радою не приймалось, а дія договору
суборенди землі від 08 вересня 2010 року
згідно його умов припинена 05 березня 2012
року внаслідок закінчення строку, на
який договір було укладено, та
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
про що до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 18.06.2012 р. внесено
відповідний запис.

Крім того, як вбачається з проколу №
Пр3/08 засідання тимчасової комісії з
розгляду питань самочинного
будівництва в м. Полтава від 25 квітня 2014
року, зазначена земельна ділянка
розміщена в межах території
рекреаційного призначення - у
прибережній захисній смузі р. Ворскла.

Відповідно до ч. 1, п. «г» ч. 2 ст. 61
Земельного кодексу України, ч. 1, п. 4 ч. 2
ст. 89 Водного кодексу України
прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності. У
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється будівництво будь-яких
споруд (крім гідротехнічних,
гідромеханічних та лінійних), у тому
числі баз відпочинку, дач, гаражів та
стоянок автомобілів.

За вказаних обставин, передбачених
законом підстав визнання за ОСОБА_1
права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно по справі не
встановлено, рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України та підлягає скасуванню з
постановленням по справі нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м. Полтави в
інтересах держави в особі Полтавської
міської ради - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 28 травня 2014 року -
скасувати.

Постановити по справі нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Полтавської міської ради та
виконавчого комітету Полтавської
міської ради про визнання права
власності на об'єкт самочинного
будівництва - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом 20 днів.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/
О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б.Бутенко