Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3892/14
Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 21 липня 2014 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дана» до
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пахар», третя особа:
Головне управління Державне земельне
агентство у Запорізькій області про
визнання недійсним договору оренди та
визнання права користування земельною
ділянкою та по зустрічному позову
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дана», третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пахар», Головне
державне земельне агентство про
розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ТОВ «Дана» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Пахар»
про визнання недійсним договору оренди
та визнання права користування
земельною ділянкою, який в ході
судового розгляду уточнив.

У позові зазначалось, що 18.01.2008 року між
позивачем та ОСОБА_3 було укладено
договір оренди землі, який
зареєстрований 25.03.2008 року за №94.
Договір оренди було укладено на п'ять
років, тобто до 18.01.2013 року. 28.10.2011 року
до вищевказаного договору оренди було
зареєстровано додаткову угоду №1. У
червні 2012 року позивач отримав від
ОСОБА_3 заяву, в якій остання зазначала,
що додаткової угоди не підписувала та
просила її розірвати. Позивач подав до
суду відповідний позов та рішенням
суду скасовано державну реєстрацію
цієї додаткової угоди, а орендні
відносини продовжувалися по основному
договору оренди.

Восени 2012 року позивач та ОСОБА_3 дійшли
згоди про продовження строку оренди
землі на п'ять років, при цьому було
узгоджено, що орендна плата
збільшується та буде складати 2,5 тони
зерна та 100 кг насіння соняшника або 15
літрів олії соняшникової. 09.10.2012 року на
адресу ОСОБА_3 було направлено
повідомлення про продовження строку
договору. До повідомлення додавалися
додаткові угоди. Додаткову угоду №2
ОСОБА_3 не підписала. Позивач на протязі
всього 2013 року сплачував земельний
податок за її земельну ділянку. Таким
чином, позивач продовжував належним
чином виконувати обов'язки орендаря. У
листопаді 2013 року позивач, отримавши
листа від ТОВ «Пахар», дізнався, що
ОСОБА_3 уклала договір оренди земельної
ділянки з ТОВ «Пахар». Вказаний договір
позивач вважає недійсним.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати укладеною
додаткову угоду №2 від 09.10.2012 року до
договору оренди земельної ділянки №132
від 18.01.2008 року; визнати за ним право
користування земельною ділянкою №132 на
підставі договору оренди від 18.01.2008
року, зареєстрованого в ЗЦДЗК 25.03.2008
року за номером №94 та додаткової
угоди №2 від 09.10.2012 року на строк до
25.03.2018 року; визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки №132 укладений
між ОСОБА_3 та ТОВ «Пахар» 05.07.2013 року,
який зареєстрований в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
10.07.2013 року за №1852715 та скасувати його
державну реєстрацію.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ТОВ «Дана»
про розірвання договору оренди землі.

У зустрічному позові зазначала, що 18
січня 2008 року між нею та відповідачем
було укладено договір оренди земельної
ділянки 132 загальною площею 4,8971 га,
кадастровий номер :03:002:0012 строком
до 18 січня 2013 року. Вказаний договір був
зареєстрований 25.03.2008 року за №9.
Відповідач не направив в строк
будь-якого листа про намір продовжити
дію договору, у зв'язку з чим вона
вважала, що договір закінчив свою дію
зі строком, на який був укладений. 05.07.2013
року вона уклала договір оренди
земельної ділянки №132 з ТОВ «Пахар»
терміном на десять років. 10.07.2013 року
вказаний договір було зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №1852715.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд розірвати договір оренди
землі б/н, укладений 18 січня 2008 року між
нею та відповідачем у зв'язку із
закінченням строку його дії та
скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 21 липня 2014 року
позовну заяву ТОВ «Дана» задоволено.

Визнано укладеною додаткову угоду №2
від 09.10.2012 року до договору оренди
земельної ділянки від 18.01.2008 року.

Визнано за ТОВ «Дана» право
користування земельною ділянкою №132 на
підставі договору оренди від 18.01.2008
року, зареєстрованого в ЗЦДЗК 25.03.2008
року за номером 94 та додаткової
угоди №2 від 09.10.2012 року на строк до
25.03.2018 року.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки №132 укладений між
ТОВ «Пахар» та ОСОБА_3 05.07.2013,
зареєстрований в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 10.07.2013
року за індексом 1852715 та скасовано його
державну реєстрацію.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 до
ТОВ «Дана» про розірвання договору
оренди землі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
в особі представника ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
зустрічні позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта та
представника ТОВ «Пахар», заперечення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
ТОВ «Дана», суд виходив із того, що
позивачем на адресу ОСОБА_3 09.10.2012 року
було направлено повідомлення про
переважне право орендаря про
поновлення договору оренди земельної
ділянки на новий строк, яке
зареєстровано в журналі реєстрації
вихідної кореспонденції за №48 та
підтверджується Реєстром відправлення
рекомендованих листів. До повідомлення
були долучені три примірники
додаткових угод №2, де зазначалося, що
строк оренди продовжується ще на 5
років, а орендна плата буде складати 2,5
тони зерна та 100кг насіння соняшника
або 15 літрів олії соняшникової. Хоча
ОСОБА_3 не підписала Додаткову угоду №2,
однак фактично її прийняла.

Проте, погодитися з такими
висновками суду не можна, оскільки
судом порушені норми матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_3 на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого 01 червня 2003
року Запорізькою
райдержадміністрацією, є власником
земельної ділянки площею 4,90 га,
розташованої на території
Балабинської селищної ради (а.с.9).

18 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3
було укладено договір оренди землі,
який зареєстрований 25.03.2008 року за
№94 строком на п'ять років, тобто
до 18 січня 2013 року. Відповідно до п.8
цього договору зазначено, що після
закінчення строку договору оренди
орендар має переважне право поновлення
його на новий строк. У цьому разі
орендар повинен не пізніше 90 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його.

28 жовтня 2011 року до вищевказаного
договору оренди було зареєстровано
додаткову угоду №1, якою передбачалося
продовження строку дії договору на 25
років. Рішенням Запорізького районного
суду від 02 липня 2012 року за позовом ТОВ
«Дана» було скасовано державну
реєстрацію зазначеної додаткової
угоди №1, реєстраційний № 01142 від
29 грудня 2011 року, оскільки цю додаткову
угоду позивачка не підписувала.

05 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«Пахар» було укладено договір оренди
належної відповідачці земельної
ділянки строком на десять років,
зареєстрований в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 10.07.2013
року за №1852715.

Відповідно до ст. 33 Закону
України "Про оренду землі" по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавця до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди і за відсутності протягом
одного місяця після закінчення строку
договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі такий
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. У цьому
випадку укладання додаткової угоди про
поновлення договору оренди землі
здійснюється із власником земельної
ділянки (щодо земель приватної
власності).

Додаткова угода до договору оренди
землі про його поновлення має бути
укладена сторонами у місячний строк в
обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в
укладенні додаткової угоди до договору
оренди землі може бути оскаржено в
суді.

У разі зміни межі або цільового
призначення земельної ділянки
поновлення договору оренди землі
здійснюється у порядку одержання
земельної ділянки на праві оренди.

Зазначеною нормою визначено
порядок продовження договору оренди та
зобов'язання учасників такого договору
щодо здійснення певних дій задля
продовження або припинення дії
договору.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Із матеріалів справи
вбачається, що ТОВ «Дана» надало суду
першої інстанції копію
листа-повідомлення від 09 жовтня 2012
року, в якому зазначено про
повідомлення ОСОБА_3 про намір
скористатися їх переважним правом на
укладення договору оренди земельної
ділянки на новий строк і додало
додаткову угоду №2 та про направлення
їм листа-повідомлення про наявність
заперечень до кінця березня 2013 року
(а.с. 98, 99).

До матеріалів справи позивачем
надано журнал реєстрації вихідної
кореспонденції, реєстр відправки
рекомендованих листів поштою від ТОВ
«Дана», де зазначено прізвище
відповідачки - ОСОБА_3 (а.с.102).

Відповідно до інформації
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» №03-17/11 від
17.11.2014 року підтвердженням надання
послуги з приймання згрупованих
внутрішніх рекомендованих листів є
виданий відправникові з додержанням
вимог Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» розрахунковий
документ (касовий чек, розрахункова
квитанція) та оформлений в
установленому порядку список. Також
зазначено, що 09.10.2012 року у ВПЗ
Григорівка не було прийнято
рекомендованих листів від ТОВ «Дана».
Із наданої до інформації копії
відбитку календарного штемпелю, який
використовувався у ВЗП Григорівка у 2012
році при візуальному порівняні з
відбитком календарного штемпелю, який
міститься в наданому суду реєстрі
відправки рекомендованих листів
поштою від ТОВ «Дана» 09.10.2012 року,
вбачається, що вони є різними (а.с. 234).

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача пояснила, що при відправленні
відповідачці листа-повідомлення від 09
жовтня 2012 року поштовим відділенням їм
не було надано касового чеку, але
відповідачка отримувала від ТОВ «Дана»
на протязі 2013 року орендну плату, тому
позивач має право користування
земельною ділянкою №132 на підставі
договору оренди від 18.01.2008 року

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційного суду пояснила,
що наданий позивачем реєстр відправки
рекомендованих листів від 09.10.2012 року
не відповідає вимогам «Правил надання
послуг поштового зв'язку», та відсутній
розрахунковий документ на відправку
пошти, тому позивач не довів суду, що
ним направлявся зазначений
лист-повідомлення та додаткова угода
та, що позивачка отримувала його і
додаткову угоду №2, тому не мала
можливості повідомити позивача
письмово про свої заперечення. Вважає,
що після 18.01.2013 року закінчився строк
дії договору оренди земельної ділянки
від 18.01.2008 року.

Представник ТОВ «Пахар» в судовому
засіданні апеляційного суду пояснив,
що відповідачка після закінчення
строку дії попереднього договору
оренди 05 липня 2013 року уклала договір
оренди земельної ділянки з ТОВ «Пахар»,
було визначено межі земельної ділянки
в натурі (на місцевості), розроблено
схему розташування земельної ділянки,
кадастровий план та підписано акт
приймання-передачі об'єкта оренди.
Також, оскільки ТОВ «Дана» не
використовувало земельну ділянку ТОВ
«Пахар» безперешкодно на земельній
ділянці проведено дискування та орання
землі. Ці обставини підтверджені
наданими суду актами та копіями
договорів про виконання
сільськогосподарських послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що позивачем не надано суду касового
чеку про відправку зазначеної
кореспонденції 09.10.2012 року, реєстр
відправки рекомендованих листів
містить інший відбиток календарного
штемпелю ніж той, що використовувався у
ВЗП Григорівка у 2012 році та в
матеріалах справи відсутні будь-які
належні докази на підтвердження того,
що ОСОБА_3 отримала зазначений
лист-повідомлення та додаткову угоду
№2 від ТОВ «Дана» та відсутні належні
докази на підтвердження того, що
відповідачка була дійсно обізнана про
намір позивача скористатися його
правом на укладення договору оренди
належної їй на праві власності
земельної ділянки, тому колегія суддів
вважає, що позивачем не виконані вимоги
ст. 33 Закону України «Про оренду землі»
щодо належного повідомлення
орендодавця про наміри укладення
договору на новий строк. На ці
обставини також посилається в
письмових поясненнях представник
третьої особи - Головного управління
Державного земельного агентства у
Запорізькій області.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з ч. 9 ст. 33 цього Закону відмова,
а також наявне зволікання в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
землі може бути оскаржено в суді. Проте,
позивач не звертався до суду щодо
зобов'язання відповідачки укласти
додаткову угоду та не здійснив
будь-яких дій щодо укладення з
відповідачкою договору оренди на новий
строк.

Отже, позивачем не доведено
належними доказами факт виконання ним
вимог законодавства ( ст. 33 Закону)
щодо процедури поновлення договору
оренди землі, тому після 18.01.2013 року
закінчився строк дії цього договору і
у відповідачки ОСОБА_3 були відсутні
перешкоди для укладення спірного
договору оренди земельної ділянки з
ТОВ «Пахар» від 05 липня 2013 року. Також
позивачем не надано суду доказів того,
що він після закінчення строку
договору оренди (після 18 січня 2013 року)
користувався земельною ділянкою, яка
належить на праві власності
відповідачці.

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст. 16 ЦПК
України.

Разом із тим особа, право якої порушено,
може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Спосіб захисту порушеного права
частіше за все визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Заявлені позивачем вимоги щодо
визнання укладеною додаткової угоди №2
від 09.10.2012 року до договору оренди
земельної ділянки від 18.01.2008 року
суперечать ст. 16 ЦК України, якою не
передбачено такий спосіб захисту
цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його сторонами. Проте, зазначена
додаткова угода не підписувалася
відповідачкою та між сторонами не було
досягнуто домовленості про її
укладення.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає,
що рішення суду в частині визнання
укладеною додаткову угоду №2 від 09.10.2012
року, визнання за ТОВ «Дана» право
користування земельною ділянкою №132,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки №132 укладеного 05.07.2013
року між ТОВ «Пахар» та ОСОБА_3 та
скасування його державної реєстрації,
не відповідає вимогам ст. 33 Закону
України « Про оренду землі», ст. 213 ЦПК
України, тому на підставі п.3, п. 4 ч.1 ст.
309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні цих позовних вимог.

Статтею 31 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що договір оренди
землі припиняється в разі закінчення
строку, на який його було укладено.
Тобто, виходячи із норм закону та
наданих суду доказів, які досліджені в
судовому засіданні, право власності
позивача на земельну ділянку підлягає
захисту, оскільки договір оренди
укладений між сторонами строком до 18
січня 2013 року і, орендар (позивач) не
скористався в установлений договором
строк переважним правом подовжити
строк дії договору, тому договір оренди
вважається припиненим.

З огляду на зазначене, рішення
суду в частині відмови у задоволенні
зустрічного позову підлягає також
скасуванню, оскільки у задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про
розірвання договору оренди та
скасування державної реєстрації також
слід відмовити, але з тих підстав, що
строк дії договору оренди закінчився
18.01.2013 року, тому з цього часу він
вважається припиненим.

Керуючись ст. ст. 307, 309,
314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 21 липня 2014
року по цій справі скасувати та
ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дана» про визнання
укладеною додаткову угоду №2 від 09.10.2012
року, визнання за ТОВ «Дана» права
користування земельною ділянкою №132,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки №132, укладеного
05.07.2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Пахар».

Відмовити у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 з інших
підстав.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: