22-ц/775/1640/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У х в а л а

Іменем України

3 грудня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого - Бугрим
Л.М.

Суддів -
Зайцевої С.А., Лоленко А.В.

При секретарі
Одінцові Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
заявою Маріупольської міської ради про
забезпечення позову у справі за
позовом Маріупольської міської ради до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним та скасування
рішення про державну реєстрацію за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на ухвалу Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
16 жовтня 2014 року,

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2014 року Маріупольська міська
рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, в якому просила визнати договір
дарування нерухомого майна недійсним,
скасувати рішення про державну
реєстрацію договору дарування та
задовольнити клопотання про
забезпечення позову.

Посилалася на те, що заочним рішенням
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 20.09.2011 року було визнано
право власності на самочинно збудовані
нежитлові приміщення по АДРЕСА_1. Під
час розгляду справи відповідачкою
ОСОБА_1 було надано суду неправдиві
дані про наявність належно оформленої
земельної ділянки під зазначеними
будівлями.

На підставі рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 20.09.2011
року, 29.08.2013 року був укладений договір
дарування нежитлової будівлі між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

У зв'язку з порушенням прав
Маріупольської міської ради, заочне
рішення суду першої інстанції від
20.09.2011 року було скасовано ухвалою того
ж суду від 19.09.2014 року та розгляд справи
було продовжено.

Ухвалою Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
16 жовтня 2014 року задоволено клопотання
позивача про забезпечення позову
шляхом заборони вчинення будь-яких
правочинів та реєстрацію правочинів
щодо нежилого приміщення літ.А, площею
10,9 кв м, нежилого приміщення літ Б-1
площею 1,0 кв м по АДРЕСА_1, реєстраційний
номер 23 нерухомого майна , що
належить ОСОБА_2.

На вказану ухвалу суду відповідачі
ОСОБА_1та ОСОБА_2 подали апеляційну
скаргу в якій ставиться питання про її
скасування. В обґрунтування доводів
скарги вони посилались на те, що судом
були допущені порушення вимог
процесуального закону. Судом першої
інстанції їх не було повідомлено про
місце та час розгляду клопотання
міської ради про заборону на
відчуження майна,копія ухвали на їх
адресу не направлялась і про наявність
ухвали їм стало відомо лише при
ознайомленні адвоката з матеріалами
справи. Міська рада не є стороною за
договором дарування укладеного між
ними . Окрім того, накладена заборона на
відчуження майна повинна бути
співмірною з заявленим міською радою
вимогами.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили
увалу суду скасувати та відмовити
міській раді у задоволенні клопотання .

Представник ОСОБА_1- адвокат ОСОБА_3
підтримувала доводи апеляційної
скарги, просила скасувати увалу суду
посилаючись на порушення вимог закону
при її постановленні

Представник міської ради Затворницька
О.М. просила відхилити апеляційну
скаргу , а ухвалу суду залишити без
зміни.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення сторін,
дослідивши обставини справи , надані
докази, доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає ухвалу
без змін , якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Із матеріалів справи вбачається , що
16 жовтня 2014 року Іллічівським районним
судом м. Маріуполя було відкрите
цивільне провадження за позовом
Маріупольської міської ради до
ОСОБА_1,та ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним та скасування
рішення про державну реєстрацію
правочину.

13 жовтня 2014 року Маріупольська
міська рада звернулась до суду з
клопотання про заборону вчинення
правочинів та їх реєстрації щодо
нежилого приміщення літ.А, площею 10,9 кв
м, нежилого приміщення літ Б-1 площею 1,0
кв м по АДРЕСА_1 нерухомого майна , що
належить ОСОБА_2

Приймаючі рішення про задоволення
клопотання про заборону вчинення
правочинів та їх реєстрацію зі спірним
майном належним ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того , що невжиття
заходів забезпечення позову може
ускладнити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Такий висновок суду слід визнати
правильним та відповідаючим
обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема,згідно з положенням ч.1 ст. 152
ЦПК України заява про забезпечення
позову розглядається судом у
провадженні якого перебуває справа, в
день її надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно з ч.2 цієї статті заява про
забезпечення позову, подана до подання
позовної заяви розглядається судом ,не
пізніше двох днів з дня її подання. У
разі обґрунтованої вимоги заявника
заява про забезпечення позову, подана
до подання позовної заяви,
розглядається лише за його участю без
повідомлення особи, щодо якої просять
вжити заходи забезпечення позову.

Таким чином, суд першої інстанції у
відповідності до зазначених положень
закону обґрунтовано розглянув
клопотання про забезпечення позову у
відсутності відповідачів , а тому
посилання апелянтів на порушення
процесуального закону при
постановленні оскаржуваної ухвали
суду без їх участі є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
міська рада не є стороною угоди
дарування . а тому не може звертатись до
з позовом про визнання її недійсною не
впливає на висновки суду та не входить
в предмет доказування щодо
правовідносин з приводу забезпечення
позову..

Інші доводи скарги висновків суду не
спростовують

Ухала суду постановлена з дотриманням
вимог закону і підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.. 303, 304. 307. 312 ЦПК
України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
16 жовтня 2014 року залишити без зміни

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Л.М.Бугрим

Судді
С.А. Зайцева

А.В. Лоленко