УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Львівської області від 02 червня 2014 року
та за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 02 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, посилаючись на приписи ст. ст.
1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, про відшкодування майнової та
моральної шкоди, обґрунтовуючи позов
тим, що 09 червня 2011 року рішенням
Миколаївського районного суду
Львівської області було визнано
недійсним договір купівлі-продажу
транспортного засобу марки Fiat Scudo, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, укладений ОСОБА_4, яка діяла на
підставі довіреності, що у зв'язку зі
смертю 19 жовтня 2010 року довірителя
ОСОБА_6 припинила свою дію, та її
батьком ОСОБА_5

Указане рішення Миколаївського
районного суду Львівської області було
залишено в силі рішенням апеляційного
суду Львівської області від 25 жовтня 2011
року, однак з моменту набрання чинності
вказаним рішенням і до сьогодні ні
ОСОБА_5, ні ОСОБА_4 не виконують рішення
та не повертають спірний автомобіль і
правовстановлюючі документи на нього.

Крім того, у провадженні
Миколаївського районного суду
Львівської області також знаходилась
цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до
неї - ОСОБА_3, ОСОБА_7 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання права на спадкування разом із
спадкоємцями першої черги за законом
та визнання права власності на 1/9
частки квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та на 1/3 частки гаража
НОМЕР_2, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, визнання недійсними свідоцтв
про право на спадщину за законом від 29
квітня 2011 року № № 769, 771, виданих на ім'я
ОСОБА_3 Миколаївською ДНК Львівської
області, про визнання права власності
на 2/3 частки автомобіля марки Fiat Scudo, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, яка була залишена судом без
розгляду.

15 червня 2012 року Миколаївський
районний суд Львівської області за
результатами розгляду цивільної
справи № 1313/1286/2012 за її позовом до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
автомобіль ухвалив рішення, згідно з
яким її - ОСОБА_3 - визнано повноправним
власником спірного автомобіля.
Апеляційний суд Львівської області
залишив вказане рішення без змін. Як в
рішенні Миколаївського районного суду
Львівської області від 15 червня 2012
року, так і в ухвалі апеляційного суду
Львівської області від 31 жовтня 2012 року
встановлено, що вона - ОСОБА_3 -
неодноразово вживала різноманітних
заходів для повернення їй автомобіля.
Крім того, вказаний автомобіль
знаходиться у розшуку за фактом його
незаконного заволодіння, про що
порушено кримінальну справу. Через
такі неправомірні дії їй заподіяно
збитки як майнового, так і немайнового
характеру, зокрема, шкоду завдано
умисними діями відповідача та членів
її родини щодо уникнення вирішення
питання повернення їй автомобіля марки
Fiat Scudo, що призвело до його викрадення.
Через протиправні дії відповідача вона
переживає стрес, біль, моральні
страждання, порушення нормальних
життєвих зв'язків, ділової активності.
Заподіяну їй моральну шкоду оцінила у 15
тис. грн.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 12 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 122
629 грн 80 коп. шкоди, завданої внаслідок
незаконного відчуження транспортного
засобу Fiat Scudo, 2008 року випуску,
державний номерний знак 2510СН.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1
тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 02 червня 2014 року зазначене
судове рішення змінено та зменшено
суму на відшкодування шкоди, завданої
внаслідок незаконного відчуження
транспортного засобу, з 122 629 грн 80 коп.
до 79 930 грн. На відшкодування моральної
шкоди зменшено суму з 1 тис. грн до 500
грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення суду першої інстанції
скасувати; рішення апеляційного суду
скасувати в частині задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

ОСОБА_3 у касаційній скарзі просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 09 червня 2011 року
рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області визнано
недійсним договір купівлі-продажу
транспортного засобу марки Fiat Scudo, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_4, яка діяла
на підставі довіреності, що у зв'язку зі
смертю 19 жовтня 2010 року довірителя
ОСОБА_6 припинила свою дію, та її
батьком ОСОБА_5 У рішенні зазначено, що
транспортний засіб було відчужено у
зв'язку з тривалим лікуванням ОСОБА_6,
який помер (батька позивача), оскільки
ОСОБА_4 позичила значну суму на його
лікування, які повинна була повернути.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 15 червня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 31 жовтня 2012 року, ОСОБА_3 визнано
власником автомобіля марки Fiat Scudo, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1. У задоволенні позову ОСОБА_4 про
визнання за нею права власності на Ѕ
частини автомобіля відмовлено.

Зазначені рішення набрали законної
сили, однак спірний автомобіль і
правовстановлюючі документи на нього
позивачу, як єдиному власнику
автомобіля марки Fiat Scudo, не повернуто.

За фактом незаконного заволодіння
автомобілем марки Fiat Scudo, державний
номерний знак НОМЕР_1, в с. Сокільники
Пустомитівського району Львівської
області за ч. 1 ст. 288 КК України відкрито
кримінальне провадження № 0000582.

Постановою про порушення кримінальної
справи і прийняття її слідчим до свого
провадження від 15 грудня 2011 року
вартість вказаного автомобіля
визначена в сумі 79 900 грн.

У заяві ОСОБА_5 від 12 грудня 2011 року
начальнику Пустомитівського РВ ГУ МВС
України у Львівській області про
незаконне заволодіння його
автомобілем сума заподіяних йому
збитків вказана у 10 тис. доларів США.
Така ж сума у гривневому еквіваленті (79
900 грн) вартості даного автомобіля
визначена в наказі Пустомитівського РВ
ГУ МВС України у Львівській області від
15 грудня 2011 року № 341 про створення
слідчо-оперативної групи для розкриття
розслідування злочину у кримінальній
справі № 124-0454, постанові про визнання
ОСОБА_5 потерпілим, цивільним позивачем
від 17 грудня 2011 року, протоколі допиту
потерпілого ОСОБА_5 від 17 грудня 2011
року, протоколі допиту в якості свідка
ОСОБА_4 - відповідача за цим позовом.

20 травня 2013 року заяву про визнання
потерпілою у вказаній кримінальній
справі подано ОСОБА_3

Задовольняючи частково позов і
стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 122
629 грн 80 коп., суд першої інстанції
виходив з наявності підстав для
відшкодування шкоди, передбачених ст.
ст. 1166, 1192 ЦК України

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду
першої інстанції в частині розміру
належної до відшкодування шкоди,
погодився із застосуванням норм
матеріального права та наявністю
підстав для відшкодування шкоди.

З висновками судів погодитись не можна
з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник з приводу
відшкодування позивачу вартості
автомобіля, щодо якого вона визнана
власником, проте на час вирішення спору
позбавлена фактичного володіння.

Статтею 1166 ЦК України визначені
загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду в межах
позадоговірних (деліктних) зобов'язань.
Зокрема, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала;
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування
такого виду відповідальності є
вчинення особою правопорушення.
Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправною поведінкою, вина.
Відсутність хоча б одного з цих же
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за
наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення
майнових чи немайнових благ, що
охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент
цивільного правопорушення виражає
зв'язок протиправної поведінки і шкоди,
що настала, при якому протиправність є
причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах
саме на позивача покладається
обов'язок довести наявність шкоди та її
розмір, протиправність поведінки
заподіювача шкоди та причинний зв'язок
такої поведінки із заподіяною шкодою.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи із ОСОБА_4 грошові кошти в
рахунок відшкодування шкоди, суд
наведених вимог закону в повній мірі
не врахував, всіх складових, що є
підставою для відшкодування шкоди, не
встановив, чи є спірні правовідносини
деліктними з огляду на наявні в
матеріалах справи докази знаходження
спірного автомобіля в розшуку з грудня
2011 року, в достатньому обсязі не
перевірив та висновків про задоволення
позову дійшов передчасно.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та касаційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Львівської області від 02 червня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко