УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, Фастівської міської
ради, треті особи: Орган опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації,
Держземагенство земельних ресурсів у
Фастівському районі Київської області,
про визнання недійсним рішення
Фастівської міської ради, визнання
недійсним державного акта на право
власності на землю, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Київської області від 13 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, просила
визнати незаконним рішення
Фастівської міської ради Київської
області № 2/54-ХХХ-ІV від 03 березня 2005
року про передачу у власність ОСОБА_4
земельної ділянки площею 0,0814 га,
розташованої по АДРЕСА_1 у м.
Фастові Київської області, визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
на ім'я ОСОБА_4 11 травня 2005 року, та
скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування позову
посилалась на те, що 14 березня 2012 року
вона прийняла спадщину після смерті
чоловіка - ОСОБА_11 та отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом, згідно з яким їй належить 1/2
частини жилого будинку АДРЕСА_2 у м.
Фастові Київської області. В 2013 році
ОСОБА_3 звернулась до землевпорядної
організації з метою виготовлення
технічної документації з землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі, яка необхідна для
обслуговування вказаного будинку.
Управління Держземагенства у
Фастівському районі Київської області
повідомило позивача про неможливість
внесення належної їй земельної ділянки
до автоматизованої системи державного
кадастру, у зв'язку з неправильним
виготовленням державного акта на
землю, виданого на ім'я ОСОБА_4, який є
власником суміжної земельної ділянки
по АДРЕСА_1 у м. Фастові Київської
області, а саме: конфігурація його
земельної ділянки в державному акті на
землю не відповідає плану на
місцевості. Крім того, позивач
зазначала, що рішенням Фастівської
міської ради Київської області від 29
грудня 2012 року № 259/1 передано ОСОБА_4 у
власність земельну ділянку площею 0,0734
га по АДРЕСА_1 у м. Фастові Київської
області, та рішенням Фастівської
міської ради Київської області від 03
березня 2005 року № 2/54-ХХХ-ІV йому
затверджено технічну документацію на
земельну ділянку площею 0,0814 га, що
порушує межі належної їй земельної
ділянки.

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 01 листопада 2013 року позов
задоволено частково. Визнано недійсним
державний акт на право власності на
землю від 11 травня 2005 року №
01:05:032:00318, виданий на ім'я ОСОБА_4 на
земельну ділянку для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд площею 0,0814 га, розташовану по
АДРЕСА_1 у м. Фастові Київської області.
В решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Київської області від 13 січня 2014
року рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 01 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У касаційній скарзі
ОСОБА_3 просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із того, що
рішенням Фастівської міської ради від
29 грудня 1999 року № 259/1 ОСОБА_4 передано у
власність земельну ділянку площею 0,0734
га та рішенням Фастівської міської
ради від 03 березня 2005 року № 2/54-ХХХ-ІV
затверджено технічну документацію на
земельну ділянку площею 0,0814 га. Інших
рішень про передачу ОСОБА_4 у власність
земельної ділянки, крім зазначеного
рішення ради, Фастівською міською
радою не приймалось. Крім того,
невідповідність фактичних розмірів
земельної ділянки ОСОБА_4 розмірам
земельної ділянки, переданій йому у
власність, призвела до порушення меж
земельної ділянки позивача.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові, апеляційний суд
виходив із того, що ОСОБА_4 при
виготовленні технічної документації
зі землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку, 21
березня 2002 року погодив межі спірної
земельної ділянки в розмірі 0,0814 га із
суміжним землекористувачем ОСОБА_11,
який за життя не оспорював його право
на зазначену земельну ділянку у
вказаному розмірі, позивач успадкувала
лише 1/2 частини жилого будинку АДРЕСА_2
у м. Фастові Київської області після
померлого ОСОБА_11 та відсутні докази
того, що за життя у користуванні ОСОБА_11
перебувала земельна ділянка площею 0,534
га.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Фастівської
міської ради Київської області від 29
грудня 1999 року № 259/1 «Про передачу у
приватну власність земельних ділянок
громадянам міста» ОСОБА_4 передано
безкоштовно у приватну власність
присадибну земельну ділянку площею 0,0734
га для обслуговування жилого будинку
та ведення особистого підсобного
господарства, розташовану по АДРЕСА_1 у
м. Фастові Київської області.

Відповідно до рішення Фастівської
міської ради Київської області від 03
березня 2005 року № 2/54-ХХХ-ІV «Про
затвердження технічної документації
щодо складання державних актів на
право власності на землю громадян
міста» затверджено технічну
документацію щодо складання державних
актів на право власності на землю
громадянам м. Фастова Київської
області, розміри та площі земельних
ділянок, уточнені в результаті
проведення вишукувальних робіт,
зокрема, ОСОБА_4 - на земельну ділянку
площею 0,0814 га, розташовану по АДРЕСА_1 у
м. Фастові Київської області.

На підставі зазначеного рішення ради
ОСОБА_4 11 травня 2005 року отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0814 га.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що під час виготовлення
технічної документації зі землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на землю,
ОСОБА_4 погодив межі земельної ділянки
та її площу з суміжними
землекористувачами, зокрема, чоловіком
ОСОБА_3 - ОСОБА_11, що підтверджується
актом про встановлення в натурі (на
місцевості) та погодження зовнішньої
межі земельної ділянки та передачу на
зберігання встановлених межових
знаків від 21 березня 2002 року (а.с. 122).

03 вересня 2010 року ОСОБА_4 подарував
вказану земельну ділянку площею 0,0814 га
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_10 та
ОСОБА_10 у рівних частках кожному (а.с.
49-51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 помер.

14 березня 2012 року ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_11 на 1/2
частини жилого будинку по АДРЕСА_2 у м.
Фастові Київської області. Зазначена
частина будинку належала ОСОБА_11 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого Фастівською міською
державною нотаріальною конторою 18
серпня 1998 року (а.с. 9).

Згідно з рішенням Фастівської міської
ради Київської області від 09 липня 2013
року №13/19-ХLIІ-VІ «Про надання дозволу
громадянам міста на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в межах земель Фастівської
міської ради» ОСОБА_3 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки площею 0,534 га для
обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_2 у м. Фастові Київської області.

Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд
виходив із того, що ОСОБА_11 після смерті
матері - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 року
прийняв спадщину та отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом від 18
серпня 1998 року на 1/2 частини жилого
будинку АДРЕСА_2

Водночас ОСОБА_12 після смерті чоловіка
- ОСОБА_13, у якого на підставі рішення
виконавчого комітету Фастівської ради
від 21 червня 1976 року № 187 «Про
результати заміру земель забудованого
кварталу № 101 у м. Фастові Київської
області» (а.с. 91-92) у користуванні
перебувала земельна ділянка площею 518
кв. м по АДРЕСА_3 у м. Фастові Київської
області (номер змінено на 23), отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 26 липня 1996 року на 1/2
частини жилого будинку АДРЕСА_2 у м.
Фастові Київської області (а.с. 96).

За таким обставин апеляційний суд,
повно та всебічно дослідивши зібрані в
справі докази, дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків судів та не
дають підстав для скасування
оскаржуваного рішення апеляційного
суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 13 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.П. Касьян

Судді:

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко