АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при секретарі: Троц
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 29 травня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перофф», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Консалтинг Капітал» про визнання
договору недійсним,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/9266/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Тітов М.Ю. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перофф» (далі - ТОВ
«Перофф»), Товариства з обмеженою
відповідальністю «Консалтинг Капітал»
(далі - ТОВ «Консалтинг Капітал») про
визнання договору недійсним.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким визнати недійсним договір про
відступлення права вимоги № 05 від 09
квітня 2012 року, укладений між до ТОВ
«Перофф» та ТОВ «Консалтинг Капітал».
На думку апелянта, договір про
відступлення права вимоги № 05 від 09
квітня 2012 року по своїй суті є
договором факторингу. При цьому, ТОВ
«Перофф» не є фінансовою установою та
не набуло права здійснювати
факторингові операції, а тому, вказаний
договір має бути визнаний недійсним на
підставі ст. 227 ЦК України. Також,
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що оспорюваним
договором не зачіпаються права ОСОБА_2
та неправильно застосував положення
ст. ст. 215, 216, п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст.
ст. 514, 516 ЦК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримала та просила її задовольнити
з наведених в ній підстав.

ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Перофф» проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважав, що спір вирішений
судом правильно.

Особисто ОСОБА_2, а також представник
ТОВ «Консалтинг Капітал» в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, ОСОБА_2
забезпечила явку в судове засідання
свого уповноваженого представника, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за
можливе слухати справу у відсутності
позивачки та представника ТОВ
«Консалтинг Капітал».

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15 квітня 2008 року між
ВАТ КБ «Хрещатик», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Хрещатик», та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
093-пп, згідно з п. 1.1 якого ВАТ КБ
«Хрещатик» надало ОСОБА_2 кредит в сумі
800 000,00 доларів США строком на 12 місяців
з кінцевим терміном повернення до 14
квітня 2009 року із щомісячною сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 13,5 % річних (а.с.13-14).

10 грудня 2008 року ВАТ КБ «Хрещатик» та
ОСОБА_2 було внесено зміни № 1 до
кредитного договору № 093-пп, викладено
п. 1.1. кредитного договору в новій
редакції та визначено кінцевий термін
повернення кредиту до 25 листопада 2009
року (а.с.15).

05 листопада 2009 року ВАТ КБ «Хрещатик»
та ОСОБА_2 було внесено зміни № 2 до
кредитного договору № 093-пп, викладено
п. 1.1. кредитного договору в новій
редакції та визначено кінцевий термін
повернення кредиту до 30 вересня 2009 року
(а.с.16-18).

28 грудня 2011 року між ПАТ КБ «Хрещатик»
та ОСОБА_2 було укладено договір про
внесення змін до кредитного договору №
093-пп, відповідно до якого сторонами
було викладено п. 1.1. кредитного
договору в новій редакції та визначено,
що з метою переведення кредитної
заборгованості в сумі 800 000,00 доларів
США та заборгованості за відсотками в
сумі 320 939,89 доларів США в кредитну
заборгованість в національній валюті,
банк надав позичальнику кредит в сумі 6
440 000,00 грн. терміном повернення 30
вересня 2010 року зі сплатою за
користування кредитом 25% річних
(а.с.20-21).

Також, 28 грудня 2011 року між ПАТ «КБ
«Хрещатик» та ТОВ «Консалтинг Капітал»
було укладено договір відступлення
права вимоги №05, за яким ПАТ «КБ
«Хрещатик» передав, а ТОВ «Консалтинг
Капітал» одержав право вимоги
виконання ОСОБА_2 наступних кредитних
зобов'язань: за кредитом в сумі 6 440 000
грн. та за відсотками в сумі 2 587 977,08 грн.
по кредитному договору №093-пп від 15
квітня 2008 року (а.с.22-23).

09 квітня 2012 року між ТОВ «Консалтинг
Капітал» та ТОВ «Перофф» було укладено
договір відступлення права вимоги №05,
відповідно до якого ТОВ «Консалтинг
Капітал» передало, а ТОВ «Перофф»
одержало право вимоги виконання ОСОБА_2
наступних кредитних зобов'язань: за
кредитом в сумі 6 440 000 грн. та за
відсотками в сумі 2 587 977,08 грн. по
кредитному договору №093-пп від 15 квітня
2008 року. Пунктом 1.3. вказаного договору
передбачено, що за уступку права вимоги
за цим договором новий кредитор
сплачує кредитору суму кредитної
заборгованості в розмірі 9 027 977,08 грн.
протягом 3 робочих днів з дати
укладення цього договору шляхом
перерахування на рахунок кредитора
(а.с.24-25).

ОСОБА_2 порушила перед судом питання
про визнання недійсним договору
відступлення права вимоги №05 від 09
квітня 2012 року на підставі ст. ст. 203, 215,
227 ЦК України, мотивуючи свої вимоги
тим, що вказаний договір фактично є
договором факторингу, оскільки за його
умовами ТОВ «Перофф» було зобов'язане
здійснити фінансування ТОВ
«Консалтинг Капітал». При цьому, ТОВ
«Перофф» не має статусу фінансової
установи та не має право здійснювати
факторингові операції.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 203 ЦК України
визначено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України
правочин юридичної особи, вчинений нею
без відповідного дозволу (ліцензії),
може бути визнаний судом недійсним.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено,
що кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

При цьому, статтею 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

За договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відтак, суд першої інстанції дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
відступлення права вимоги №05 від 09
квітня 2012 року, встановивши, що в даному
випадку відбулася заміна кредитора
шляхом відступлення права вимоги
(цесії), посилання ОСОБА_2 на те, що
оспорюваний договір фактично є
договором факторингу, є
безпідставними.

Крім того, звертаючись до суду з
позовом, позивачкою не було доведено
порушення оспорюваним договором її
прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції положень ст. ст. 215, 216,
п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст. ст. 514, 516 ЦК
України.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 29 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов