Справа № 525/1031/14-ц
Провадження № 2/525/382/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі:
головуючого - судді Хоролець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Велика Багачка
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Українська Універсальна біржа
про визнання договору купівлі-продажу
жилого будинку та земельних ділянок
дійсним та визнання права власності на
них, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що
13.10.2000 року він, в особі брокера контори
№002 з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
від імені яких діяв за дорученням від
27.09.2000 року за р.№99 та р.№98 ОСОБА_4 в
особі брокера контори №001, з іншої
сторони, уклали договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 та складається з житлового
будинку, літньої кухні, погреба, двох
сараїв, гаража та колодязя. Також
ОСОБА_1 13.10.2000 року, діючи через брокера
контори № 002 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, від
імені яких діє за дорученням від 10.10.2000
року №108 та № 109 ОСОБА_4, ОСОБА_5, в особі
брокера контори № 001 уклали договір
купівлі - продажу земельної ділянки
площею 0,7706 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що договір №НМ-0139
від 13.10.2000 року купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями та договір №НЗМ-0140 від 13.10.2000
року купівлі - продажу земельної
ділянки було оформлено на Українській
Універсальній біржі в м. Миргород
Полтавської області. Договори
нотаріально посвідчені не були,
оскільки працівники біржі пояснили, що
договори не потребують такого
посвідчення і вони будуть дійсні, що на
той час дозволялось законодавством у
відповідності до діючої на той час ст.15
Закону України «Про товарну біржу». Про
це вказано і в п.6.5 укладених договорів
від 13.10.2000 року.

Дане домоволодіння він (ОСОБА_1.)
вважав своєю власністю, однак, як
вказує, у 2014 році йому стало відомо від
юристів, що вищевказані договори
необхідно посвідчувати нотаріально і
вони не відповідають вимогам ст. 227 ЦК
України (в редакції 1963 року), яка діяла
на час укладення договорів. Вказує, що в
даний час він не може розпорядитися
нерухомим майном та земельною
ділянкою, так як дані договори
купівлі-продажу не відповідають
вимогам чинного законодавства України.
Посвідчити дані договори нотаріально
не є можливим, оскільки йому не відомо,
де в даний час проживають (не на
території Великобагачанського району
Полтавської області) продавці
нерухомого майна.

Посилаючись на те, що сторони
виконали вищезазначений договір в
повному обсязі, він, як покупець,
сплатив обумовлену суму коштів,
прийняв жилий будинок з господарськими
будівлями та земельні ділянки у свою
власність, володіє ними безперервно та
користується, зареєстрований у
встановленому законом порядку та
проживає там, а колишні власниці
будинку та земельних ділянок, які
продали будинок та земельні ділянки та
уклали договір купівлі-продажу №НМ-0139
від 13.10.2000 року та договір
купівлі-продажу НЗМ-0140 від 13.10.2000 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнили будинок,
земельні ділянки та передали їх
позивачу у власність, однак в даний час
юридично договори купівлі-продажу
оформлені не вірно і посвідчити їх на
даний час нотаріально не можливо,
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом і просив суд визнати дійсним
договір купівлі-продажу №НМ-0139 від
13.10.2000 року житлового будинку АДРЕСА_1,
та договір купівлі - продажу земельної
ділянки №НЗМ-0140 від 13.10.2000 року,
укладений між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 на Українській універсальній
біржі в м. Миргород
Великобагачанського району
Полтавської області та визнати за ним,
ОСОБА_1 право власності на вищевказаний
житловий будинок з надвірними
будівлями (які також були добудовані)
та відповідні земельні ділянки площею
0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
площею 0,5206 га для ведення особистого
підсобного господарства (а.с.а.с.2-4).

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явився, від його представника за
довіреністю ОСОБА_6 надійшла заява про
підтримання позову ОСОБА_1 та про
проведення розгляду справи у її
відсутність (а.с.36).

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилась, вона належним
чином сповіщалась про день і час
розгляду справи (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явились, вона викликалась до суду
через оголошення у пресі, у
Всеукраїнській газеті «Урядовий
кур'єр» №216 від 20.11.2014 року мається
оголошення про виклик даного
відповідача в судове засідання (а.с.59),
тому, в силу положень ч.9 ст.74 ЦПК
України ОСОБА_3 вважається такою, що
повідомлена про день і час розгляду
справи. Представник третьої особи
Української універсальної біржі в
судове засідання не з'явився, з
поштового повідомлення вбачається, що
дана організація не існує (а.с.47).

Суд вирішив можливим розглянути
справу у відсутність сторін, на
підставі наявних у справі доказів, при
цьому керуючись положеннями ст.197 ЦПК
України та Рішення Конституційного
Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року
(справа про фіксування судового
процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали справи і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Українська Універсальна біржа про
визнання договору купівлі-продажу
жилого будинку та земельних ділянок
дійсним та визнання права власності на
них підлягає задоволенню, виходячи з
таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК
України).

Предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини пропуску
строку позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що 13.10.2000 року
ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, від імені яких діяв за
дорученням від 27.09.2000 року ОСОБА_4 в
особі брокера контори №001, з іншої
сторони, уклали договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 та складається з житлового
будинку, літньої кухні, погреба, двох
сараїв, гаража та колодязя. Також,
ОСОБА_1 13.10.2000 року, діючи через брокера
контори № 002 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, від
імені яких діє за дорученням від 10.10.2000
року №108 та № 109 ОСОБА_4, ОСОБА_5, в особі
брокера контори № 001 уклали договір
купівлі - продажу земельної ділянки
площею 0,7706 га (рілля - 0,4956 га,
багаторічні насадження - 0,05 га, кормові
угіддя - 0,1050 га, під будівлями (дворами) -
0,1200 га), що розташована в АДРЕСА_1
(а.с.а.с.5,6,7).

Як вбачається з вищевказаних договорів
купівлі-продажу, дані договори
нотаріально посвідчені не були,
оскільки на той час дозволялось
законодавством у відповідності до
діючої на той час ст.15 Закону України
«Про товарну біржу». Також, про це
вказано і в п.6.5 укладених договорів від
13.10.2000 року. Отже, сторонам на той час
(13.10.2000 року) було роз'яснено, що дані
договори є чинними і нотаріального
посвідчення не потребують.

Між тим, згідно ст. 227 ЦК України (в
редакції 1963 року), договір
купівлі-продажу жилого будинку з
надвірними будівлями та договір
купівлі - продажу земельної ділянки
повинні бути нотаріально посвідчені.

Сторони по справі цього не зробили,
помилялись щодо правової природи цих
договорів (про що їм було роз'яснено на
біржі) і мали підстави вважати, що
договори нотаріального посвідчення не
потребують (про що вказано і в самих
договорах), але умови договорів від
13.10.2000 року сторонами виконані
повністю.

Так, ОСОБА_1 як покупець будинку,
сплатив обумовлену суму коштів,
прийняв жилий будинок з господарськими
будівлями та земельні ділянки у свою
власність, володіє ними безперервно та
користується, зареєстрований у
встановленому законом порядку та
проживає в ньому, а колишні власниці
будинку та земельної ділянки, які
продали їх, отримали за це грошові
кошти, уклали договір купівлі-продажу
№НМ-0139 від 13.10.2000 року та договір
купівлі-продажу №НЗМ-0140 від 13.10.2000 року,
а також звільнили будинок та земельні
ділянки і передали його позивачу
ОСОБА_1 у власність, однак в даний час
юридично договори оформлені не вірно і
посвідчити їх на даний час нотаріально
не можливо, оскільки місце проживання
та знаходження продавців невідоме.

Як вбачається з довідки
Подільської сільської ради
Великобагачанського району
Полтавської області від 12.08.2014 року,
ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_1 та дійсно користується
земельними ділянками, належними йому
на праві власності (договір
купівлі-продажу №НЗМ-0140 від 13.10.2000 року:
земельна ділянка загальною площею 0,7706
га, в т.ч.: рілля - 0,4956 га, багаторічні
насадження - 0,05 га, кормові угіддя - 0,1050
га, під будівлями і дворами 0 0,1200 га),
розташованими за адресою АДРЕСА_1
(а.с.14).

З довідки Полтавського бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» від 01.08.2014 року
вбачається, що згідно технічного
паспорту станом на 21.07.2014 року
домоволодіння в АДРЕСА_1 відповідає
наступним характеристикам: житловий
будинок літ. «А-1» загальною площею 58,0
кв.м, житловою площею 35,7 кв.м;
господарські будівлі та споруди: літня
кухня літ. Б, погріб вхідний літ. В,
сарай літ. Г, навіс літ. г, навіс літ. г1,
гараж літ. Д, сарай літ.Е, вбиральня
літ.Ж, колодязь питний №1, огорожа №2,
ворота огорожі №3. Загальна та житлова
площі по житловому будинку А-1
змінилися в зв'язку з переобладнанням
кухонного вогнища, демонтажем та
встановленням перегородок; збудовано
навіс літ.г, навіс літ.г1, вбиральня
літ.Ж, огорожу №2, ворота огорожі №3, що
не являється самочинним згідно
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України №127 від 24.05.2001 року зі змінами.
Раніше погріб вхідний літ.В був
зазначений як погріб літ.В, колодязь
питний №1-як колодязь №1 (а.с.15).

З технічного паспорта, схематичного
плану земельної ділянки, плану будинку
та характеристики будинку,
господарських будівель по АДРЕСА_1 від
21.07.2014 року вбачається, що дане
домоволодіння складається з цього з
житлового будинку, позначеного (літ.
А-1), літньої кухні (літ. Б), погріба
вхідного (літ. В), сараю (літ. Г), навісу
(літ.г), навісу (літ.г1), гаража (літ.Д),
сараю (літ. Е), вбиральні (літ.Ж),
колодязя питного - (№1), огорожа (№2),
ворота огорожі (№3) (а.с.а.с.8-11).

З ОСОБА_4 з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки, виданої відділом
Держземагенства у Великобагачанському
районі Полтавської області вбачається,
що за адресою АДРЕСА_1 рахується
земельна ділянка площею 0,25 га з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
площею 0,5206 га для ведення особистого
підсобного господарства (а.с.16). Отже,
виходячи з відомостей, які вказані у
даному ОСОБА_4, вказані розміри площ
земельних ділянок є дійсними і саме їх
необхідно врахувати при прийнятті
рішення по суті позовних вимог ОСОБА_1

На підставі 2 ст. 47 ЦК України (в
редакції 1963 року) суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати її
дійсною.

Враховуючи, що спірні
правовідносини виникли до 01.01.2004 року
(день набрання чинності ЦК України в
редакції 2003 року, в якому норми ст.220 ЦК
України не можуть застосовуватись до
виниклих правовідносин), тому згідно п.4
Прикінцевих та перехідних положень
нового Цивільного кодексу України,
вони повинні регламентуватись
Цивільним Кодексом України (в редакції
1963 року).

Отже, виходячи з вищевикладеного,
є передбачені законом підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 47,227 ЦК України (1963
року), п.4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
(2003 року), ст.ст. 3,10, 11,60,ч.9 ст.74,179,197,212-215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Визнати дійсним договір купівлі -
продажу №НМ-0139 від 13.10.2000 року
житлового будинку №17 з господарськими
будівлями, що знаходиться по вулиці
Чапаєва в селі Поділ
Великобагачанського району
Полтавської області, укладений між
ОСОБА_1, з однієї сторони та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, з іншої сторони на Українській
універсальній біржі в м. Миргород
Полтавської області та визнати дійсним
договір купівлі - продажу № НЗМ-0140 від
13.10.2000 року земельних ділянок, що
розташовані в АДРЕСА_1 Полтавської
області - площею 0,25 га з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
площею 0,5206 га для ведення особистого
підсобного господарства, укладений між
ОСОБА_1, з однієї сторони та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, з іншої сторони на Українській
універсальній біржі в м. Миргород
Полтавської області.

2. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на увесь житловий будинок
АДРЕСА_1, позначений в характеристиці
будинку, господарських будівель і
споруд (літ.А-1) з господарськими
будівлями, позначеними: літня кухня
(літ. Б), погріб вхідний (літ. В), сарай
(літ. Г), навіс (літ.г), навіс (літ.г1),
гараж (літ.Д), сарай (літ. Е), вбиральня
(літ.Ж), колодязь питний - (№1), огорожа
(№2), ворота огорожі (№3).

3. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку площею
0,25 га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та земельну ділянку
площею 0,5206 га для ведення особистого
підсобного господарства, що
розташовані по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя .