Ухвала

08 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської
І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення суми боргу за договором
позики,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на те,
що 26 лютого 2010 року він у присутності
свідків передав ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 50 000 доларів США строком на
шість місяців, про що відповідачем була
надана розписка. Посилаючись на те, що
відповідач у зазначений строк кошти не
повернув, чим порушив свої
зобов'язання, позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив суд стягнути з
відповідача на свою користь 540 996,51 грн.
заборгованості, з яких: 399 650 грн. - борг
за зобов'язанням, 39 482,09 грн. - 3 % річних
від простроченої суми та 98 308,42 грн.
пені.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 22 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 10 квітня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 заборгованість за
договором позики у загальній сумі 435
684,20 грн., з яких: сума основного боргу 399
650 грн. та 3 % річних у сумі 36 034, 20 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
касаційну скаргу відхилено, рішення
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 22 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької
області від 10 квітня 2014 року залишено
без змін.

У листопаді 2014 року до суду касаційної
інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
статей 261, 267 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявник посилається
на:

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту наведених заявником доводів
в обґрунтування заяви та поданими ним
як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 вересня 2014 року, від 01
жовтня 2014 року, від 10 вересня 2014 року,
від 04 червня 2014 року не вбачається
наявних ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України є підставами для перегляду
судового рішення Верховним Судом
України, оскільки норми матеріального
права, на які посилається заявник,
застосовувались у справах,
правовідносини в яких є подібними,
однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Також слід зазначити, що в п. 9 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 ЦПК України»
роз'яснено, що судовими рішеннями, на
які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути
рішення: Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції, як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
судоустрій України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року. Зазначений
перелік таких судових рішень є
вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб
цими рішеннями, які набрали законної
сили, вирішено спір по суті, та в них
судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права.

Отже, виходячи із того, що постанова
Верховного Суду України
від 02 липня 2014 року не є рішенням суду
касаційної інстанції, ухваленим по
суті спору, вона також не може братися
до уваги на підтвердження підстав,
установлених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Таким чином, заява ОСОБА_3 про перегляд
судового рішення не містить ознак, які
згідно вимог ст. 355 ЦПК України є
підставами для перегляду судових
рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
договором позики, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська