Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Бондаренко О.
В. ,

при секретарі - Слюсаренко С.
А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення аліментів на дитину та
коштів на особисте утримання -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним
позовом 28.07.2014 року мотивуючи тим, що
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем з 2012 року,
від яких у них народився син -
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Син знаходиться на
утриманні та виховується позивачем
одноособово. Батько дитини, відповідач
по справі, ухиляється від утримання
дитини, добровільно матеріальної
допомоги не надає, хоча має таку
можливість, працездатний, інших осіб на
утриманні не має. Позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь
аліменти на дитину в розмірі 1200 грн.,
починаючи з дня подачі позову до
досягнення ним повноліття. Також,
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь кошти на особисте
утримання в розмірі 800 грн. до
досягнення сином трирічного віку
мотивуючи тим, що відповідач
матеріальної допомоги в добровільному
порядку не надає, вона не працює,
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною, доходів не має, тому також
потребує матеріальної допомоги
чоловіка.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала, просила задовольнити
в повному обсязі та пояснила, що
проживали з відповідачем однією сім'єю
з 2012 року за адресою: АДРЕСА_1; три
місяці тому припинили сімейні
відносини і відповідач усунувся від
виконання своїх батьківських
обов'язків, не надає ні матеріальну ні в
натуральній формі допомогу на дитину;
вона не працює, отримує державну
допомогу на дитину до досягнення ним
трирічного віку, інших доходів не має;
відповідач працює неофіційно і має
надавати кошти на дитину та її
утримання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав частково, не заперечує
проти стягнення з нього аліментів на
дитину в розмірі 500 грн. щомісячно
мотивуючи тим, що офіційно не
працевлаштований, проживає з батьками,
які утримують його та допомагають
утримувати сина, а саме: привозили з
села продукти, надавали кошти на ліки.
На сьогодні він перебуває на обліку в
Центрі зайнятості, має мінливий
заробіток, навчається на заочному
відділенні на платній основі ( 5500 грн. в
рік) в Університеті «Україна». Кошти на
утримання позивача сплачувати
відмовляється, оскільки вони три
місяці тому припинили сімейні
відносини, позивач вигнала його з хати,
а з коштів, які він заробляє, йому
потрібно сплачувати за навчання та на
особисте утримання.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у фактичних шлюбних
відносинах з 2012 року по липень 2014 року,
є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина
проживає разом з позивачем за адресою:
АДРЕСА_1 та знаходяться на її повному
утриманні, батько дитини добровільно
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає, що підтверджено показами
сторін та матеріалами справи ( 3,4,7).

Визначаючи розмір стягуваних
аліментів, суд врахував, що позивач
утримує дитину одноособово, відповідач
є здоровим та працездатним, іншим
особам аліменти не сплачує,
добровільно матеріальної допомоги на
сина не надає, проти стягнення з нього
аліментів на утримання дитини не
заперечує, має мінливий заробіток,
офіційно не працевлаштований.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу
України, дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Судом встановлено, що позивач не
працює, здійснює утримання малолітньої
дитини до 3-х років, перебуває на обліку
в Управлінні соціального захисту
населення, отримує допомогу в розмірі
810 грн., щомісячно, витрачає на
утримання дитини близько 1000 грн.
щомісячно та потребує додаткової
матеріальної допомоги, так як єдиний її
дохід це допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею 3-річного віку, яка
виплачується державою; відповідач
добровільно матеріальної допомоги не
надає, непрацездатних осіб на
утриманні не має, іншим особам аліменти
не сплачує, навчається на 4 курсі
економічного факультету Університету
«Україна» з 01.09.2013 року по 01.03.2016 року на
платній основі, має мінливий заробіток,
офіційно не працевлаштований, що
підтверджено показами сторін та
матеріалами справи ( а.с.24-30).

Визначаючи розмір коштів на особисте
утримання, суд врахував, що позивач
утримує одноособово дитину, не працює,
отримує допомогу в розмірі 810 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
трирічного віку; відповідач є
працездатним, інших осіб на утриманні
не має, навчається на платній основі,
отже має можливість надавати допомогу
позивачу, з якою проживає його син, до
досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу
України, регулювання сімейних відносин
має здійснюватись з максимально
можливим урахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Даючи оцінку встановленим обставинам
та зібраним по справі доказам,
враховуючи інтереси дитини та
керуючись засадами справедливості,
добросовісності, розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства, суд прийшов до висновку що
позов підлягає до задоволення частково
та стягує з відповідача на користь
позивача аліменти на утримання сина в
розмірі 600 грн., щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття та кошти
на особисте утримання позивача в
розмірі 400 грн. до досягнення дитиною
трирічного віку.

Також, в порядку ст.88 ЦПК України та ЗУ
«Про судовий збір» з відповідача в
дохід держави стягується судовий збір
в розмірі 243,60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.7, 80,84,180-184 СК України, ст.ст. 10, 11, 60,
61, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення
аліментів на дитину та коштів на
особисте утримання задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Веймар Німеччина аліменти
на сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Біла
Церква Київської області, в розмірі 600
грн. щомісячно, починаючи з 28.07.2014 року
до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Веймар Німеччина на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки
м. Біла Церква Київської області, кошти
на особисте утримання в розмірі 400 грн.
щомісячно, починаючи з 28.07.2014 року по
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко