Провадження № 2/161/351/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

(заочне)

23 жовтня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючого судді - Пушкарчук В.П.

при секретарі - Акайомовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 про
стягнення в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення страхових виплат в
порядку регресу.

Свій позов мотивує тим, що 05 лютого 2011
року приблизно о 22 год. 46 хв., водій
ОСОБА_1, керуючи автомобілем
«Фольксваген Туарег», реєстраційний
номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.
Львівській в м. Луцьку поблизу будинку
№ 63, не впоралась з керуванням, в
результаті чого здійснила наїзд на
осіб та транспортні засоби, у тому
числі і на припаркований біля тротуару
автомобіль Daewoo, реєстраційний
державний номер НОМЕР_2, який належить
на праві власності ОСОБА_2, завдавши
йому пошкоджень. Вказані факти
підтверджуються довідками про
дорожньо-транспортну пригоду та його
обставини, а також матеріалами
кримінальної справи. У зв'язку з
пошкодженням автомобіля
страхувальника, згідно з умовами
укладеного договору ОСОБА_2 було
виплачено страхове відшкодування в
повному обсязі. Просить суд стягнути з
ОСОБА_1 витрати по сплаті страхового
відшкодування в розмірі 25 385,31 гривень.

Представник позивача в судове
засідання подав заяву про слухання
справи у його відсутності, просить суд
позов задовольнити, не заперечує проти
заочного розгляду справи. Суд вважає за
можливе слухати справу у відсутності
представника позивача по наявним
матеріалам справи.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в
судове засідання не з'явилися по
невідомим суду причинам, хоч були
повідомлені про час та місце слухання
справи, про що свідчать письмові
матеріали справи.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по
справі докази, суд прийшов до висновку,
що позов підставний та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, керуючи автомобілем
«Фольксваген Туарег», реєстраційний
номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.
Львівській в м. Луцьку поблизу будинку
№ 63, не впоралась з керуванням, в
результаті чого здійснила наїзд на
осіб та транспортні засоби, у тому
числі і на припаркований біля тротуару
автомобіль Daewoo, реєстраційний
державний № НОМЕР_3, який належить на
праві власності ОСОБА_2, завдавши йому
механічних пошкоджень.

Згідно договору страхування наземного
транспорту № VOY0AN67345832 (договір
пролонговано до 28.10.2011 року), укладеного
між ЗАТ «СК «Інгосстрах», назву якого
відповідно до рішення Загальних зборів
акціонерів від 27.04.2011 року змінено на
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах», та
ОСОБА_2, автомобіль Daewoo, реєстраційний
державний номер НОМЕР_2, було
застраховано (а.с. 20-23).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
№ 6, шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки
незалежно від вини.

Постановою відділу розслідування ДТП
СУ УМВС України у Волинській області
від 15 вересня 2011 року, кримінальну
справу № 53-106-11, порушену по факту
вчинення вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди, за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України, закрито на підставі п. 2
ст. 6, ст.ст. 213, 214, 130 КПК України (а.с. 11-16).

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

ОСОБА_1, яка керувала автомобілем
«Фольксваген Туарег», реєстраційний
номер НОМЕР_1, на момент
дорожньо-транспортної пригоди, є
власником вказаного автомобіля, що
підтверджується довідкою про
обставини дорожньо-транспортної
пригоди № 8767396 (а.с. 8-9).

Відповідно до звіту про проведення
незалежної оцінки вартості
відновлюваного ремонту, колісного
транспортного засобу № 14076 від 04.05.2011
року, розмір відновлюваного ремонту
автомобіля ДЕУ МАТІЗ реєстраційний
номер НОМЕР_2, складає 25 728,95 грн. (а.с.
34-52).

Сума страхового відшкодування до
виплати страхувальнику на підставі
страхового акту № И-2227 від 13.05.2011 року
складає 25 385,31 грн. (а.с. 27-28).

Судом також встановлено, що ПрАТ «СК
«Інгосстрах» здійснило виплату
страхового відшкодування ОСОБА_2 в
розмірі 25 385,31 грн., дана обставина
підтверджується платіжним дорученням
№ 3258 від 13 травня 2011 року (а.с. 29).

Частиною 1 статті 1191 ЦК України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування.

Крім того, відповідно ч. 2 п. 11
постанови № 4 Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», з винної особи
за регресною вимогою стягується розмір
визначеного відшкодування за
зобов'язанням з відшкодування шкоди, а
якщо законом встановлено межі
відшкодування або межі
відповідальності винної особи, то
витрати з такої особи стягуються у цих
межах.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що з ОСОБА_1 в користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» слід
стягнути витрати по сплаті страхового
відшкодування в розмірі 25 385,31 гривень.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а тому з
відповідача в користь позивача слід
стягнути судові витрати в повному
об'ємі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 224
ЦПК України, на підставі ст.ст. 993, 1166, 1187,
1188, 1191, 1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» витрати по
сплаті страхового відшкодування в
розмірі 25 385 (двадцять п'ять тисяч
триста вісімдесят п'ять) гривень 31
копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» судовий збір в
розмірі 253 (двісті п'ятдесят три) гривні
86 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте Луцьким міськрайонним
судом за письмовою заявою ОСОБА_1, яку
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання скарги про апеляційне
оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання скарги
про апеляційне оскарження, якщо скаргу
про апеляційне оскарження не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук