Ухвала

іменем україни

8 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В.,
Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 липня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 3
липня 2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у
розмірі 3 600 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 12%
річних на суму залишку заборгованості
строком до 3 липня 2009 року. Посилаючись
на невиконання позивачем умов
кредитного договору, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 11
вересня 2013 року становила 23 002 грн 93
коп., просив суд стягнути з позивача на
користь банку зазначену
заборгованість.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 травня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» станом на 11 вересня 2013
року заборгованість по кредиту у
розмірі 2 880 грн 62 коп.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 9 105 грн 40 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 342 грн
80 коп., пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором - 9 102 грн 57
коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн,
штраф (процентна складова) - 1 071 грн 57
коп., судові витрати в розмірі 351 грн 83
коп., а всього - 23 354 грн 76 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 липня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 травня
2014 року.

У жовтні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 липня 2014 року, яка здана до
поштового відділення 2 жовтня 2014 року,
про що свідчить відбиток поштового
штемпеля на конверті.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема ст. 61
Конституції України, ч. 3 ст. 254,
ст. ст. 256-259, ч.ч. 1, 5 ст. 261, ст. ст. 549,
1050 ЦК України, заявником надано:

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 вересня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Суд касаційної інстанції в ухвалі, щодо
якої ставиться питання про її перегляд,
погодився з позицією апеляційного суду
про те, що оскільки відповідач порушив
умови кредитного договору, стягненню
підлягає заборгованість в межах
п'ятирічного строку позовної давності,
визначеного Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам, з
якими відповідач ознайомлений при
підписанні заяви про надання кредиту.

У той же час, в рішеннях суду касаційної
інстанції, на які робляться посилання
щодо неоднакового застосування норм
матеріального права, суди,
застосовуючи позовну давність, дійшли
висновку, що договір про збільшення
позовної давності має укладатися в
письмовій формі. Доводи позивача про
те, що сторони погодили збільшення
строку позовної давності до 5-ти років
при підписанні відповідачем заяви про
надання кредиту з відміткою про
ознайомлення з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
зазначені Умови не підписані
позичальником, а у самій заяві про
надання кредиту відсутні посилання на
збільшення строку позовної давності до
5-ти років (ухвали від 19 березня 2014 року
та 18 червня 2014 року).

Перевіривши доводи заяви та доданих до
неї матеріалів, колегія суддів дійшла
висновку про те, що наведені заявником
доводи, зокрема, щодо неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції статей 256-259, частин
1, 5 статті 261 України містять ознаки, які
згідно з вимогами статті 355
ЦПК України є підставою для перегляду
судового рішення касаційної інстанції,
а тому справа підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 липня 2014 року допустити до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В.
Попович В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін