Справа № 569/4203/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014
м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської
області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового
засідання Ющук О.С.,

представника позивача адвоката
ОСОБА_2,

представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» Станкевича В.О.,

pозглянувши у вiдкpитому судовому
засiданнi в мiстi Рiвне

справу за позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про стягнення
коштів, набутих без достатньої
правової підстави з врахуванням
індексу інфляції та трьох відсотків
річних від простроченої суми,
стягнення штрафних санкцій, упущеної
вигоди та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов ОСОБА_4
підтримала, збільшила розмір позовних
вимог і просить суд стягнути з
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») на користь ОСОБА_4
безпідставно набуті кошти в сумі 138425
грн; інфляційні кошти за період
неправомірного володіння в сумі 22840 грн
та три відсотки річних в сумі 5537 грн, що
разом становить 28377 грн; 36913 грн
упущеної вигоди; пеню в розмірі 29824 грн
та 10000 грн моральної шкоди, а всього 243539
грн, а також понесені позивачем судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1896,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 22 лютого 2013 року
ОСОБА_4 на договірній основі відкрив
поточний рахунок № НОМЕР_2 у
національній валюті у Рівненській
філії ПАТ КБ «ПриватБанк», на який в
період 28-30 травня 2013 року здійснено
переказ коштів на загальну суму 138425
грн. Всупереч договору ПАТ КБ
«ПриватБанк» не провів зарахування
вказаних коштів на рахунок позивача та
не дає можливості позивачу ними
розпоряджатися, чим порушує вимоги
статей 1066,1068,1071,1073 ЦК України. Вважає, що
відповідач без достатньої правової
підстави заволодів коштами позивача, а
тому зобов'язаний повернути їх
позивачу відповідно до вимог статті 1212
ЦК України, а також сплатити інфляційні
кошти та три відсотки річних, упущену
вигоду, пеню та завдану неправомірними
діями моральну шкоду, розмір якої
позивач оцінює у 10000 грн.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
Станкевич В.О. в судовому засіданні
позов не визнав, подав суду письмові
заперечення на позов і з підстав,
викладених у запереченнях, просить суд
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити повністю.

На заперечення позовних вимог
посилається на те, що вказані позивачем
кошти в сумі 138425 грн не належать
позивачу і не отримувалися ним від
підприємницької діяльності, а були
шахрайським шляхом перераховані його
братом ОСОБА_5 з карток американських
банків, про що свідчать матеріали
кримінальної справи по обвинуваченню
ОСОБА_5 та ухвалений щодо нього по
справі Рівненським міським судом 09
липня 2013 року обвинувальний вирок.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, в тому числі
матеріали кримінального провадження №
0000168 (справа № 569/12159/13-к) по
обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК
України, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає,
оскільки позовні вимоги є недоведеними
та безпідставними.

Судом встановлено, що 22 лютого 2013 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та приватним
підприємцем ОСОБА_4 був укладений
договір на обслуговування
розрахункового рахунку № НОМЕР_2, а 27
лютого 2013 року - договір № 3018 про
підключення до послуги «Еквайринг»,
згідно якого позивачем отриманий
POS-термінал S1RO07UH, моделі Ingenico І5100,
серійний номер НОМЕР_1, для оплати
послуг по торгівлі будівельними
матеріалами.

Як слідує з матеріалів кримінального
провадження № 0000168 (справа №
569/12159/13-к) по обвинуваченню ОСОБА_5 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.200 КК України, та вироку Рівненського
міського суду від 09 липня 2013 року,
отриманий POS-термінал S1RO07UH, моделі Ingenico
І5100, серійний номер НОМЕР_1, позивач
ОСОБА_4 передав своєму рідному брату
ОСОБА_5, який через електронний сервіс
миттєвого обміну повідомленнями «Icq»
всесвітньої мережі Інтернет отримував
від невстановленої досудовим
розслідуванням особи електронну
інформацію-повідомлення щодо
реквізитів власників кредитних карток
іноземних банків, яку в подальшому за
допомогою пристрою для запису
інформації на магнітну стрічку
кредитних карток марки MSR 605 та
спеціального програмного
забезпечення, встановленого на
ноутбуку «MacBookAir», переносив на картку
типу «білий пластик» та здійснював
списання грошових коштів шляхом
проведення їх як надання
консультативних послуг через наявний
POS-термінал S1RO07UH, моделі Ingenico І5100.

Згідно частини першої статті 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

В обґрунтування позовних вимог та на
підтвердження порушення прав позивач
ОСОБА_4 у позовній заяві не посилається
на жодні обставини щодо джерела
походження та підстав переказів на
відкритий на його ім'я рахунок № НОМЕР_2
грошових коштів в період 28-30 травня 2013
року на загальну суму 138425 грн.

З матеріалів службового розслідування,
проведеного службою безпеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» (висновок від 04 липня 2013
року) слідує, що операції в POS-терміналі
проводилися виключно з читанням
магнітної стрічки і коректним
введенням ПІН-коду карток, що свідчить
про фізичну присутність картки чи її
дублікату в момент їх проведення.

Додані позивачем до позову копії чеків
POS-терміналу S1RO07UH свідчать про те, що з
38-ми операцій, проведених 28-30 травня 2013
року, більшість (30) була проведена у
нічний час (з 21 до 01 години).

В судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_2 послалась на
те, що вказані грошові кошти надійшли
на рахунок позивача як оплата за
будівельні матеріали, торгівлею якими
займався позивач як підприємець.

Разом з тим, позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження обставин як
набуття, так і реалізації предметів
торгівлі (договорів, накладних тощо),
які могли б належним чином засвідчити
правомірність надходження грошових
коштів та, відповідно, належність їх
позивачу.

Натомість, як слідує з протоколу допиту
свідка ОСОБА_4 від 19 червня 2013 року,
проведеного під час досудового
розслідування кримінального
провадження № 0000168 по
обвинуваченню ОСОБА_5, позивач, будучи
попередженим про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве показанні згідно ст.384 КК
України, вказував на те, що наприкінці
лютого 2013 року його брат ОСОБА_5
звернувся з проханням допомогти в
оформленні послуги «Еквайринг» у РФ
ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки сам не
був оформлений як суб'єкт
господарювання. Причиною оформлення
даної послуги назвав необхідність
використання POS-терміналу для його
Інтернет бізнесу. 27 лютого 2013 року у
приміщенні відділення РФ ПАТ КБ
«ПриватБанк» він уклав договір № 3018
про надання послуги «Еквайринг» та
відкрив поточний рахунок № НОМЕР_2.
Фактично даною послугою користувався
ОСОБА_5 Під час допиту в якості свідка
позивач також вказав, що йому особисто
невідомо, з якою метою його брат ОСОБА_5
використовував даний пристрій та яким
шляхом здійснював зняття коштів з
вказаного рахунку (а.105-107 кримінального
провадження).

Згідно частини першої статті 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно.

Суд звертає увагу на те, що згідно
вказаного положення цивільного
законодавства, безпідставно набуте
майно має бути повернуте саме
потерпілому, тобто особі, за рахунок
якої це майно було набуте іншою особою.

Таким чином, вимогу про повернення
безпідставно набутого майна може
ставити лише особа, яка має законне
право на це майно.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд вважає, що позивач належними та
допустимими доказами не довів як
самого факту порушення його прав,
свобод чи інтересів, так і обставин,
якими він обґрунтовує свої позовні
вимоги.

Судом не встановлено наявності
будь-яких законних прав позивача
ОСОБА_4 на грошові кошти в сумі 138425 грн,
що надійшли на відкритий на його ім'я
розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ
КБ «ПриватБанк» в період 28-30 травня 2013
року.

Враховуючи встановлені по справі
обставини, сам факт відкриття
розрахункового рахунку на ім'я
позивача, при відсутності доказів щодо
правомірності надходження коштів на
цей рахунок, на переконання суду, не
може свідчити ні про право позивача на
ці кошти, ні про право позивача на їх
витребування від відповідача.

Оскільки суд визнає недоведеною та
безпідставною основну вимогу ОСОБА_4, а
саме, про стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на його користь коштів у
сумі 138425 грн, як набутих без достатньої
правової підстави, то не підлягають
задоволенню і позовні вимоги про
стягнення інфляційних коштів, трьох
відсотків річних, упущеної вигоди, пені
та моральної шкоди, які є похідними від
основної вимоги.

Керуючись
ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про стягнення
коштів, набутих без достатньої
правової підстави з врахуванням
індексу інфляції та трьох відсотків
річних від простроченої суми,
стягнення штрафних санкцій, упущеної
вигоди та моральної шкоди відмовити
повністю за недоведеністю та
безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 538
(п'ятсот тридцять вісім) гривень 58
копійок судових витрат по справі, що
складаються з доплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 10 жовтня 2014
року.

Суддя:
Куцоконь Ю.П.