Справа № 732/1238/14
Провадження № 2/732/352/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.
м.
Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі Дударенко Ю.П.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2, третьої
особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Городня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Городнянського
районного нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_4 про
тлумачення змісту договору дарування
частини домоволодіння, треті особи на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_3, ОСОБА_5, Городнянське районне
госпрозрахункове бюро технічної
інвентаризації, Городнянська районна
державна нотаріальна контора
Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною
заявою до приватного нотаріуса
Городнянського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_4 про тлумачення змісту
правочину - договору дарування частини
домоволодіння від 21 березня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Городнянського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за № 950, в якому просить
зазначити, що за цим договором
даруватель ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7
прийняв у дар 1/2 частину будинку з
належними господарськими будівлями та
спорудами по вулиці АДРЕСА_1.

У позовній заяві позивачка зазначила,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7.
Після його смерті відкрилась спадщина
за законом на все належне йому майно, в
т.ч. на 1/2 частину житлового будинку з
побутовими та господарськими
спорудами по вулиці АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування
частини домоволодіння. 09 квітня 2009 року
нею подана заява до Городнянської
районної державної нотаріальної
контори Чернігівської області про
прийняття спадщини. У травні 2013 року
вона звернулася до нотаріуса за
консультацією щодо оформлення
спадщини. Під час огляду представлених
нею документів нотаріус виявила у
вищезазначеному договорі дарування не
відповідність назви відчужуваного
об'єкта нерухомого майна, зазначеного в
договорі, з його назвою зазначеною у
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно. Так, за договором
дарування об'єктом нерухомого майна, що
відчужується зазначено 1/2 частину
домоволодіння, а у витягу про
реєстрацію права власності цього
нерухомого майна - житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами. Не
відповідність назви об'єктів
нерухомого майна у цих документах є
перепоною для оформлення її спадкових
прав. За роз'ясненням нотаріуса, видати
їй свідоцтво про право на спадщину на 1/2
частину житлового будинку, що належить
ОСОБА_7, на підставі вищезазначеного
договору дарування частини
домоволодіння не є можливим, оскільки
Цивільним кодексом України не
визначено поняття домоволодіння. Крім
того, зі змісту Інструкції з ведення
погосподарського обліку в сільських,
селищних та міських радах,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України 08.12.2010 року
за № 491, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 05.01.2011 року за № 9/18747, та
п. 5 договору дарування випливає, що
придбана ОСОБА_7 нерухомість не може
бути домоволодінням. Таким чином, в
договорі дарування, посвідченому 21
березня 2006 року приватним нотаріусом
Городнянського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_4 за реєстровим № 950,
допущена помилка в зазначенні назви
нерухомого майна, замість 1/2 частини
житлового будинку, зазначено 1/2 частина
домоволодіння, що суперечить п. 1.4
Інструкції з ведення погосподарського
обліку в сільських, селищних та міських
радах, де зазначено, що домоволодінням
є житловий будинок з прилеглою до нього
земельною ділянкою та належними йому
господарськими спорудами та будівлями.
Такі протиріччя між предметом договору
та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 22114870
унеможливлюють одержання нею
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки нотаріуси не приймають для
вчинення нотаріальних дій документи,
які не відповідають вимогам
законодавства. Отже, керуючись ст. 380
Цивільного кодексу України, п. 1.4
Інструкції з ведення погосподарського
обліку в сільських, селищних та міських
радах, п. 1 глави 8 розділу І Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, питання успадкування нею
належної ОСОБА_7 1/2 частини житлового
будинку, розташованого за адресою :
АДРЕСА_1, підлягає судовому розгляду, як
це передбачено п. 4.18 глави 10 розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України. Внести відповідні
виправлення у договорі дарування
частини домоволодіння неможливо через
смерть спадкодавця, а тому вона
вимушена звернутися до суду із заявою
про тлумачення змісту договору
дарування частини домоволодіння.

Ухвалою судді від 28 липня 2014 року
відкрито провадження у зазначеній
справі.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 у повному обсязі підтримала
заявлені нею позовні вимоги та просила
суд їх задовольнити. Підтвердила
обставини, викладені в позовній заяві.
Вказала, що вона звернулась до
Городнянської районної державної
нотаріальної контори Чернігівської
області з приводу оформлення спадщини,
яка відкрилась після смерті її
чоловіка, але державний нотаріус
сказала їй, що вона не може оформити
спадщину і видати свідоцтво про право
на спадщину та надала письмові
роз'яснення з цього приводу. Державний
нотаріус запропонувала їй звернутись
до суду з вказаним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_2,
який представляє інтереси ОСОБА_1 на
підставі відповідної довіреності від
31.07.2014 року, у судовому засіданні
підтримав позицію своєї довірительки
по суті заявлених позовних вимог,
просить задовольнити заявлені
позивачкою позовні вимоги. Вказує на
те, що каменем спотикання для отримання
позивачкою у державного нотаріуса
свідоцтва про право на спадщину є те, що
у правовстановлюючому документі, а
саме в договорі дарування від 21.03.2006
року, об'єкт нерухомості визначений як
1/2 частина домоволодіння, а у витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно - 1/2 частина житлового будинку.
Державний нотаріус вважає, що
приватний нотаріус при оформленні
договору дарування не мала права
вказувати об'єктом дарування 1/2 частину
домоволодіння. Об'єкт спадкування має
різні визначення, а тому державний
нотаріус надала роз'яснення, що вказані
суперечності не дають їй можливості
вчинити нотаріальні дії по видачі
позивачці свідоцтва про право на
спадщину. Зробити виправлення у
правовстановлюючому документі на
даний час неможливо через смерть
спадкодавця. Погоджується з тим, що на
даний час фактично спір існує між
позивачкою та державним нотаріусом
щодо видачі останньою свідоцтва про
право на спадщину на спадкове майно.

Відповідач - приватний нотаріус
Городнянського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_4 у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
судового розгляду справи остання була
повідомлена належним чином, у
супровідному листі від 07.08.2014 року за
вих. № 683/01-16 просить розглянути справу
без її присутності у зв'язку зі
службовою зайнятістю, а також у зв'язку
з тим, що її права за цією позовною
заявою не порушуються ( а.с. 29 ).

Третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_3, яка при цьому
надала суду відповідну довіреність від
11.04.2014 року щодо представлення нею
одночасно і інтересів ОСОБА_5, у
судовому засіданні вважала, що
заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
підлягають задоволенню. Зауважила, що
вона та сестра ОСОБА_5 звернулись до
державного нотаріуса з відповідними
заявами та прийняли спадщину свого
померлого батька ОСОБА_7. Коли вони
вирішили дізнатись у державного
нотаріуса Тихонової Є.М. що їм робити
далі, остання сказала, що у
правовстановлюючому документі є
помилка і скоріш за все реєстрація за
ними спадкового майна не пройде, так як
у договорі дарування об'єкт
нерухомості визначений як
домоволодіння, а у витягу вказано
житловий будинок. Від позивачки вони
дізнались, що державний нотаріус їй
відмовила у видачі свідоцтва про право
на спадщину і треба звертатись до суду
з позовом. Їм також треба оформити
спадщину після смерті їх батька, але
вони не знають як і що їм робити,
оскільки державний нотаріус нічого їм
не пояснила, а лише накричала на них з
сестрою.

Третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явилась, про дату, час та
місце судового розгляду справи остання
була повідомлена належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомила.
Неявка в судове засідання третьої
особи відповідно до положень ст. 169 ЦПК
України не є перешкодою для розгляду
справи ( а.с. 70 ).

Треті особи на стороні відповідача, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Городнянське районне
госпрозрахункове бюро технічної
інвентаризації та Городнянська
районна державна нотаріальна контора
Чернігівської області, про дату, час та
місце судового розгляду справи були
повідомлені належним чином,
представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки представників суд не
повідомлено. Неявка в судове засідання
представників третіх осіб відповідно
до положень ст. 169 ЦПК України не є
перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши усі наявні матеріали
справи, встановивши наявність
обставин, якими обґрунтовуються
вимоги, визначившись щодо
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами, а також щодо
правових норм, якими врегульовані ці
правовідносини, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років у м. Городня
Чернігівської області, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 ( а.с. 11 ).

Після його смерті відкрилася спадщина
за законом на все належне йому майно.

З дослідженої в судовому засіданні
спадкової справи № 129/2009 щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7
встановлено, що вказана спадкова
справа заведена в Городнянській
районній державній нотаріальній
конторі. Спадщину померлого ОСОБА_7
прийняла його дружина ОСОБА_1, а також
прийняли рідні доньки померлого ОСОБА_3
та ОСОБА_5, що підтверджується
відповідними заявами вказаних
спадкоємців, які подано до
нотаріальної контори, та які
знаходяться в спадковій справі.
Свідоцтва про право на спадщину за
законом нотаріусом у даній спадковій
справі спадкоємцям не видавались ( а.с.
44-53 ).

Як встановлено судом в судовому
засіданні до складу спадщини померлого
ОСОБА_7 входить нерухоме майно, а саме 1/2
частина жилого будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою :
АДРЕСА_1.

Як вбачається з витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виданого 11.03.2009 року Городнянським БТІ
за № 22114870, за ОСОБА_7 зареєстровано
право власності на 1/2 частину жилого
будинку з надвірними будівлями та
спорудами за адресою : АДРЕСА_1.
Підстава виникнення права власності -
договір дарування, посвідчений 21.03.2006
року приватним нотаріусом
Городнянського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 950 ( а.с. 13 ).

З договору дарування частини
домоволодіння від 21.03.2006 року
вбачається, що він укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_7, та за умовами якого ОСОБА_6
подарував, а ОСОБА_7 прийняв в дар 1/2
частини домоволодіння з належними
господарськими будівлями та спорудами
за АДРЕСА_1 ( а.с. 7-8 ).

При цьому зі змісту вказаного договору
дарування можливо встановити, що
об'єктом відчуження являється 1/2
частини жилого будинку в цілому з
сіньми та прибудовою, зазначений в
цілому в плані під літерами А-1, а-1, а1-1
із дерева, має в цілому 59,4 кв.м.
загальної площі, в т.ч. 49,9 кв.м. житлової
площі. Із господарських, побутових
будівель і споруд є хлів Б-1 із дерева,
льох б-1 із цегли, хлів В-1 із дерева, хлів
Г-1 із дерева, льох Е-1 із цегли, літня
кухня Д-1 із дерева, хлів-гараж Ж-1 із
дерева.

Слід зауважити, що наведений в договорі
дарування опис об'єкту відчуження
повністю співпадає з його даними та
описом, який міститься у витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданому Городнянським БТІ
16.03.2006 року № 10107814. При цьому у
вказаному витягу власником 1/2 частини
жилого будинку з надвірними будівлями
за адресою : АДРЕСА_1, являється ОСОБА_6 (
а.с. 14 ).

На вказаний витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 10107814 від
16.03.2006 року мається посилання і у
договорі дарування від 21.03.2006 року ( п. 5
договору ), і це в свою чергу дозволяє
ідентифікувати, що об'єктом відчуження
в договорі дарування, де вказано 1/2
частина домоволодіння, відповідно
являється 1/2 частина житлового будинку
з надвірними та побутовими спорудами
за адресою : АДРЕСА_1.

Слід звернути увагу на той факт, що
реєстраційний орган, а саме
Городнянське бюро технічної
інвентаризації, не розмежовує понять
«житловий будинок» та «домоволодіння»,
вважає це один і тим же, та не ставить
визначення назви об'єкта нерухомості в
залежність від того чи зареєстрована
за відчужувачем на праві власності
земельна ділянка під об'єктом
нерухомості. Так, у наведеному вище
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно містяться дані про те,
що за ОСОБА_6 зареєстровано право
власності на жилий будинок з
надвірними будівлями, натомість у
примітках міститься інформація про
інших співвласників цього жилого
будинку та вказано яких саме частин
цього домоволодіння вони є
співвласниками, хоча при цьому
зазначено, що земельна ділянка, на якій
знаходиться домоволодінням, не
перебуває у власності жодного з
співвласників та розташована на землі
Городнянської міської ради ( а.с. 14 ).

Підтвердженням викладеного вище
являється і той факт, що реєстраційний
орган, а саме Городнянське БТІ,
незважаючи на визначення в договорі
дарування від 21.03.2006 року об'єктом
відчуження - 1/2 частини домоволодіння,
натомість зареєстрував право
власності за ОСОБА_7 на підставі цього ж
договору дарування саме на 1/2 частину
жилого будинку з надвірними будівлями
та спорудами ( а.с. 13 ).

Натомість завідуюча Городнянською
районною державною нотаріальною
конторою Чернігівської області
Тихонова Є.М. вважає, що у договорі
дарування від 21.03.2006 року допущена
помилка в зазначені назви нерухомого
майна, та замість 1/2 частини жилого
будинку, зазначено 1/2 частина
домоволодіння, що суперечить п. 1.4
Інструкції з ведення по господарського
обліку в сільських, селищних та міських
радах, де зазначено, що домоволодіння є
житловий будинок з прилеглою до нього
земельною ділянкою та належними йому
господарськими спорудами та будівлями.
З огляду на такі протиріччя між
предметом договору та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 22114870 нотаріус у своїх
письмових роз'ясненнях вказує на
неможливість одержання свідоцтва про
право на спадщину та вказує позивачці
на те, що питання успадкування нею
належної ОСОБА_7 1/2 частини житлового
будинку підлягає судовому розгляду, як
це передбачено п. 4.18 глави 10 розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України ( а.с. 15 ).

Посилаючись у своїх письмових
роз'ясненнях на п. 1.4 Інструкції з
ведення по господарського обліку в
сільських, селищних та міських радах,
де лише дається визначення
домоволодіння як житлового будинку з
прилеглою до нього земельною ділянкою
та належними йому господарськими
спорудами та будівлями, нотаріус
натомість не зазначає на підставі чого
нею зроблено висновок про те, що
земельна ділянка на якій розташований
житловий будинок має безпосередньо
перебувати у власності власника
будинку. У вказаній Інструкції
визначено лише, що земельна ділянка має
бути прилеглою до житлового будинку, а
не належати власнику житлового будинку
на праві власності.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Вказана стаття також
передбачає способи здійснення захисту
цивільних прав та інтересів судом.

Позивачка з метою захисту свого
невизнаного права звернулась до суду з
відповідним позовом та виходячи з
положень ст. 213 ЦК України просить
постановити рішення про тлумачення
змісту правочину, а саме договору
дарування частини домоволодіння від
21.03.2006 року, посвідченого приватним
нотаріусом Городнянського районного
нотаріального округу Чернігівської
області ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за № 950, в якому зазначити, що
предметом договору являлась саме 1/2
частина будинку.

Згідно приписів ст. 213 ЦК України зміст
правочину може бути витлумачений
стороною ( сторонами ). Частина 2 ст. 213 ЦК
України передбачає, що на вимогу однієї
або двох сторін суд може постановити
рішення про тлумачення змісту
правочину.

Тобто, виходячи з положень ч. 2 ст. 213 ЦК
України, право ініціювати питання про
тлумачення судом змісту правочину
належить лише сторонам цього
правочину. Натомість позивачка не була
стороною правочину, а сторони цього
договору дарування від 21.03.2006 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли на момент
звернення позивачки з відповідним
позовом, що підтверджується
свідоцтвами про їх смерть ( а.с. 11, 56 ).

Як зазначалось вище, частиною 2 ст. 16 ЦК
України встановлено способи захисту
цивільних прав та інтересів судом.
Застосування конкретного способу
захисту цивільного права залежить як
від змісту суб'єктивного права, за
захистом якого звернулася особа, так і
від характеру його порушення. З цією
метою суд має з'ясувати характер
спірних правовідносин сторін ( предмет
та підставу позову ), характер
порушеного права позивача та
можливість його захисту в обраний ним
спосіб.

З'ясовуючи характер спірних
правовідносин та характер порушеного
права позивачки, суд приходить до
висновку, що спірні правовідносини
пов'язані з реалізацією позивачкою
свого права на спадкування нерухомості
належної за життя на праві власності її
померлому чоловіку. При цьому
перепоною в реалізації позивачкою
свого права на спадкування, оформлення
спадщини та отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом на
нерухоме майно являється позиція
державного нотаріуса Городнянської
районної державної нотаріальної
контори Чернігівської області, яка
стверджує про неможливість одержання
позивачкою свідоцтва про право на
спадщину, оскільки в
правовстановлюючому документі
допущена помилка в зазначені назви
нерухомого майна.

Статтями 4, 46 ч. 1 Закону України «Про
нотаріат» встановлено право нотаріуса
витребовувати від фізичних та
юридичних осіб відомості та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії. Підпунктом 5 п. 2 розд. 2 Методичних
рекомендацій щодо вчинення
нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям
заходів щодо охорони спадкового майна,
видачею свідоцтв про право на спадщину
та свідоцтв про право власності на
частку в спільному майні подружжя, які
схвалено рішенням Науково-експертної
ради з питань нотаріату при Мін'юсті
України від 29.01.2009 року, передбачено, що
провадження по спадковій справі, серед
іншого, складається із запитів про
витребування відомостей та документів,
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину, зокрема, про
належність спадкодавцю спадкового
майна, його склад, місце знаходження,
вартість та інші необхідні відомості й
документи.

З огляду на викладене, у разі наявності
у державного нотаріуса сумнівів у
належності спадкодавцю конкретно
визначеного нерухомого майна, його
складу, місце знаходження, останній не
позбавлений права зробити відповідні
запити про витребування відомостей та
документів, необхідних для видачі
свідоцтва про право на спадщину. У
даному конкретному випадку державний
нотаріус може зробити запит до
Городнянського РГ БТІ та отримати
витяг з реєстру прав власності на
нерухоме майно з метою його
ідентифікації та послідуючої видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на нерухоме майно.

Стаття 49 Закону України «Про нотаріат»
передбачає підстави відмови
нотаріусом у вчиненні нотаріальної
дії. При цьому на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, нотаріус або посадова особа, яка
вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані
викласти причини відмови в письмовій
формі і роз'яснити порядок її
оскарження. Про відмову у вчиненні
нотаріальної дії нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову.

Згідно приписів ст. 50 Закону України
«Про нотаріат» особа, прав та інтересів
якої стосується нотаріальна дія, має
право оскаржити до суду відмову у її
вчиненні.

Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» передбачає, що за
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають. Лише у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

З огляду на викладене, позивачка на
даний час не виконала всіх дій
пов'язаних з одержанням у державного
нотаріуса свідоцтва про право на
спадщину за законом на нерухоме майно,
а тому ОСОБА_1 має офіційно звернутися
за реалізацією належного їй права
спадкування до державного нотаріуса,
та в разі відмови останнім у вчиненні
нотаріальної дії вимагати у нотаріуса
письмової відмови з вказанням причин
такої відмови, а не задовольнятися
отриманням від нотаріуса письмових
роз'яснень, як то у ситуації з
позивачкою.

У послідуючому належним способом
захисту порушеного права позивачки
буде звернення останньої до суду та
оскарження відмови державного
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії
або ж звернення до суду з відповідним
позовом та вимогою про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом.

Щодо заявлених позивачкою позовних
вимог, які є предметом розгляду в даній
справі, то виходячи з характеру спірних
правовідносин та характеру порушеного
права, можливість захисту її прав в
обраний нею спосіб виключається.
Підтвердженням викладеного являється
те, то позивачка не є стороною
правочину та позбавлена права вимагати
його тлумачення в порядку ст. 213 ЦК
України, відповідач у справі, а саме
приватний нотаріус Городнянського
районного нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_4 не є
належним відповідачем у даній справі,
між сторонами, а саме позивачкою та
відповідачем, взагалі відсутній спір,
та у справах про спадкування нотаріус
взагалі не є заінтересованою особою і
не повинен залучатися до участі у
справі ( п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» ).

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що в задоволенні заявлених
ОСОБА_1 позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 15, 16, 213, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1297
ЦК України, ст.ст. 4, 46-47, 49-50 Закону
України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року
№ 3425-ХІІ, ст. ст. 3, 10, 11, 60-61, 74, 88, 169, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Городнянського
районного нотаріального округу
Чернігівської області ОСОБА_4 про
тлумачення змісту договору дарування
частини домоволодіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
О.Д.Березовський