Номер провадження: 22-ц/785/7876/14
Головуючий у першій інстанції Целух А.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дружини, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 22 липня 2014 року,-

встановила:

10 грудня 2013р. ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
дружини.

В обґрунтування позову зазначала, що з
09 червня 2012 року перебуває у шлюбі з
відповідачем, від якого у них
народилась малолітня донька - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач не працює,
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, у той час як відповідач працює в
Місії Європейського союзу по
прикордонній допомозі Молдови й
України на посаді асистента відділу
інституційного розвитку та має
можливість надавати допомогу як на
утримання дитини, так і на її утримання.
Однак, її чоловік не виконує обов'язку
по її утриманню, що ставить її у вкрай
важке матеріальне становище.

На підставі викладеного, позивачка
просила суд ухвалити рішення, яким
стягувати на її користь з ОСОБА_3, 1982
року народження аліменти на її
утримання, як дружини в розмірі 1/5
частини з усіх видів заробітку
щомісячно.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надавши до суду письмові
заперечення проти позову, в яких позов
не визнав, проти його задоволення
заперечував, просив розгляд справи
провести у його відсутності.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 22 липня 2014р. у задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 22 липня 2014р. скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

При цьому посилалася на те, що
відповідач має постійне місце роботи,
його дохід досить високий, регулярний
і немінливий, а тому він повинний
сплачувати аліменти в частці від
доходу. Суд розглянув справу без
витребування довідки про доходи
відповідача за 2013р. з Місії
Європейського Союзу по прикордонній
допомозі Молдови й України, а довідка,
яка надана не є належним доказом.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити. Також надала
заяву, в якій просила стягнути з
відповідача на її утримання 1218 грн., що
становить прожитковий мінімум для
працездатної особи відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014рік».

Відповідач у судове засідання не
прибув, надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, просив справу
розглянути у його відсутність. При
цьому посилався на те, що перенес у 2000р.
дві операції на серці, ніколи офіційно
не був працевлаштований, на даний час
він ніде не працює, не має ніяких
доходів, сплачує позивачці аліменти
на дитину у розмірі 700 грн. щомісячно, а
тому немає можливості сплачувати
аліменти на дружину. Раніше працював
у Місії Європейського Союзу по
прикордонній допомозі Молдови й
України, але після того, як ухвалою
суду була витребувана довідка про
його заробітну плату, його повідомили
про звільнення з 21 травня 2014р.(а.с. 57-63 ).

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення ОСОБА_2, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач не працює, постійного
доходу не має, крім того, з нього на
користь позивача стягуються аліменти
на утримання дитини у розмірі 700 грн.
Згідно відповіді Місії Європейського
союзу по прикордонній допомозі Молдови
й України від 31 травня 2014р., ОСОБА_3
звільнений за згодою сторін, та з 21
травня 2014р. не працює в Місії.
Відповідно до відповіді Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси №5585/02 від
10.07.2014р., ОСОБА_3 в 2013 році перебував на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Приморському районі як
фізична особа - підприємець та звітував
за себе без нарахування доходів.
Інформація щодо нарахування
застрахованій особі в 2013р. заробітної
плати іншими суб'єктами господарювання
в базі даних персоніфікованого обліку
відсутня, а тому суд дійшов висновку
про те, що вимоги позивача є не
доведеними і такими, що не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09
червня 2012р. відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
Приморському районі Одеського
міського управління юстиції, актовий
запис №684, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб.

На даний час сторони проживають
окремо, дитина проживає разом з матір'ю,
що підтверджується довідкою №755
об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків «Наталі»
від 09.12.2013р. (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про
народження, відповідач є батьком
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджуються свідоцтвом про
народження.

Згідно рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 13 березня
2014р., яке ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 10.06.2014р. залишено
без змін, з відповідача на користь
позивача на утримання ОСОБА_4 стягнуто
аліменти у твердій грошовій сумі у
розміру 700 грн. (а.с.17-18).

Позивачка не працює, знаходиться
у відпустці по догляду за дитиною до
трьох років, отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 810 грн.

Згідно відповіді Місії
Європейського союзу по прикордонній
допомозі Молдови й України від 31 травня
2014р., ОСОБА_3 звільнений за згодою
сторін, та з 21 травня 2014р. не працює в
Місії.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 80, ч.ч. 2,4 ст. 84 СК
України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Право на утримання
дружина з якою проживає дитини, має
незалежно від того, чи вона працює та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

З аналізу даної норми слідує, що
наявність у чоловіка можливості
сплачувати такі аліменти є
обов'язковою умовою для їх стягнення.

В матеріалах справи відсутні
відомості про наявність у відповідача
якої-небудь роботи, а посилання
позивачки на те, що відповідач має
великий дохід не підтверджено жодними
доказами.

Відсутність такої обов'язкової
умови як можливість надавати
матеріальну допомогу дружині є
підставою для відмови у стягнення
аліментів згідно ст. 84 СК України.

Таким чином, передбачене вказаною
статтею право дружини не є безумовним,
виникнення якого можливе лише у разі
достатнього матеріального
забезпечення чоловіка.

Відповідно до ст. 179 ЦПК
України предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи.

В даному випадку предметом
доказування позивачем є обставини, які
доводять, що відповідач має достатнє
матеріальне забезпечення як підставу
для реалізації свого права на
утримання .

Всупереч ст. 10, 60 ЦПК України,
позивачем не було надано жодного
доказу, який би свідчив про
матеріальний стан відповідача.

Однак, будь-яких доказів на
підтвердження своїх посилань на те, що
відповідач має фінансову спроможність
утримувати її в період догляду за
дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку, які б спростовували
висновки суду першої інстанції,
позивачка суду апеляційної інстанції
не надала.

Судом встановлено, що
відповідач не працює, постійного
стабільного заробітку не має, у 2000р.
переніс дві операції на серці,
знаходиться на обліку у поліклініці
за місцем проживання в зв'язку з
хворобою серця, сплачує аліменти на
дитину у розмірі 700 грн.(а.с.57-63 ).

Колегія суддів вважає, що на
даний час ОСОБА_3 не спроможний
сплачувати аліменти на утримання
дружини.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку з чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Дане судове рішення не
перешкоджає позивачці у випадку
поліпшення матеріального стану
відповідача звернутись із
відповідними вимогами про стягнення
аліментів на своє утримання.

Керуючись ст.ст.209,303,307 п.1
ч.1,308,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів , -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 22 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук