Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/2181/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого -
судді: Гансецької І.А.

суддів: Товянської О.В.,

Микитюк О.Ю.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житлом

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 03
вересня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом. В обгрунтування
позовних вимог зазначив, що його
колишня дружина ОСОБА_3 більше двох
років без поважних причин не проживає
по місцю реєстрації, у будинку АДРЕСА_1
не несе витрат по утриманню будинку.
Просив визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право на користування
житловим будинком.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 вересня 2014 року ОСОБА_2
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
просить скасувати його та ухвалити
нове про зазоволення його позову в
повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у справі перебували у
зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення
Бердичівського міськрайонного суду
від 14.04.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 розірвано.

09.04.2014 року, тобто під час перебування
сторін у шлюбі, позивач отримав
свідоцтво про право власності на
будинок АДРЕСА_1

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції
обгрунтовано послався на вимоги ст.60 СК
України, за якою майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Також
правильним є висновок суду про
ненадання позивачем належних і
допустимих доказів, які б
підтверджували, що будинок АДРЕСА_1 є
особистим майном позивача відповідно
до вимог ст.57 СК України.

За змістом вимог ч.1 ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї.

У пункті 34 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року „Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
роз'яснено, що оскільки право власності
є абсолютним правом, яке включає право
володіння, користування та
розпорядження майном, якого ніхто не
може бути позбавлений, крім випадків,
передбачених законом (стаття 41
Конституції України, статті 316 - 319 ЦК),
то власник не може бути визнаний таким,
що втратив право користування своїм
майном, зокрема жилим приміщенням або
виселений із нього, оскільки це не
відповідає характеру спірних
правовідносин.

Вимоги ст.ст.71,72 ЖК України
правовідносини, що виникли між
сторонами не ругулюють.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції повно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а
відтак рішення суду слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 03
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: