Справа № 369/9982/13 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М,Провадження №
22-ц/780/5015/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

27 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Касьяненко
Л.І.

при секретарі Горошук І. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області
від 05 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення коштів,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення безпідставно набутих коштів.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що з
ОСОБА_1 планував укласти договір
позики. На виконання зазначеної
домовленості на картковий рахунок
відповідачки № 6482, відкритий в АТ
«УкрСиббанк», ним було перераховано 16800
грн., з яких: 10000 грн. згідно квитанції №
18 від 30 листопада 2011 року та 6800
грн. згідно квитанції № 45 від 20 лютого
2012 року. Однак, в подальшому жодних
договорів з ОСОБА_1 не було укладено.
Таким чином, кошти в сумі 16800 грн. є
майном, набутим ОСОБА_1 без достатніх
правових підстав.

На забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов»язання з повернення позики, 30
листопада 2011 року між ним і ОСОБА_3
укладено договір поруки. Згідно умов п.
1.1 договору поруки ОСОБА_3 в повному
обсязі поручився перед ним за
повернення наданих 30 листопада 2011 року
у позику відповідачу ОСОБА_1 10 000 грн. та
коштів, що будуть надані в позику у
майбутньому, зокрема, але не виключно 20
лютого 2012 року.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2
просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 на його користь борг в розмірі
16800 грн..

Заочним рішенням Києво -
Святошинського районного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16 800
грн. безпідставно набутих коштів і
понесені витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229 грн. 40 коп. У решті
вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати заочне рішення суду,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.. 1212 ЦК України
(глава 83) особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовується
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Судом встановлено, що позивачем
на картковий рахунок відповідача
ОСОБА_1, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк»,
перераховано 16 800 грн., з яких: 10000 грн.
згідно квитанції № 18 від 30 листопада
2011 року та 6800 грн. згідно квитанції № 45
від 20 лютого 2012 року. Позивач зазначав,
що ніяких угод з ОСОБА_1 не було
укладено, тому вказані кошти набуті
відповідачем без достатніх правових
підстав.

Факт перерахування коштів на
рахунок відповідача підтверджується
квитанціями банку та визнається
відповідачем.

За таких обставин суд першої
інстанції обґрунтовано та відповідно
до вимог глави 83 Цивільного кодексу
України ухвалив рішення про стягнення
з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 безпідставно
набутих коштів в сумі 16 800 грн.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про стягнення боргу відповідно до умов
договору поруки в апеляційному порядку
не оскаржено.

Оскільки судом повно встановлені
обставини, що мають значення для
справи, правильно застосовані норми
матеріального і процесуального права,
підстав для скасування рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
те, що вказані кошти були їй подаровані
позивачем, не можуть бути враховані з
таких підстав.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Позивачем були перераховані кошти
ОСОБА_1 в сумі, що у двадцять разів
перевищує розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Доказів
того, що між сторонами було укладено
договір дарування, суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді