Справа № 359/3736/14-ц Головуючий у І
інстанції Провадження № 22-ц/780/5133/14
Доповідач у 2 інстанції
СавченкоКатегорія 29
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 серпня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Білоконь О.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі Франюк
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Юніверс» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої ДТП,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, який
мотивував тим, що 8 серпня 2013 року на 7 км
автодороги ПСО м.Київ на виїзді із
м.Борисполя Київської області сталася
ДТП. Вказана ДТП сталася з вини
відповідача ОСОБА_2, який, керуючи
автомобілем «МАЗ» р.н. НОМЕР_3, при
повороті ліворуч виїхав на зустрічну
смугу руху, порушивши п.п.10.1,12.1 ПДР та
допустивши зіткнення з належним
позивачу автомобілем «Шевролет Авео»
р.н. НОМЕР_4 під його керуванням. Вина
водія ОСОБА_2 у порушенні ПДР
стверджується постановою
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 19 вересня 2013
року.

Вказував, що згідно звіту № 278 від 4
листопада 2013 року вартість
матеріального збитку, завданого йому
як власнику автомобіля «Шевролет
Авео», склала 29403,24 грн.
Відповідальність володільця
автомобіля «МАЗ» ОСОБА_2 була
застрахована в ПрАТ «СК «Юніверс», яке,
виконуючи свої обов'язки страховика,
виплатило йому 30 січня 2014 року та 9
квітня 2014 року страхове відшкодування
в сумі 27151,19 грн. за виключенням втрати
товарної вартості 1752,05 грн. і франшизи.
Проте, вважає, що розмір завданого йому
збитку, який має виплатити страховик,
складає 39178,50 грн., з яких 37273,06 грн. -
фактична вартість ремонту, 450 грн. -
евакуація автомобіля, 500 грн. -
атотоварознавче дослідження, 293,16 -
вартість колеса і ніпеля, 326,82 - шини, 185,46
грн. - звуковий сигнал, 150 грн. - ковпак на
колесо. Отже, страхова компанія має
йому виплатити 11942,27 грн. як різницю між
фактичним розміром збитку і вже
виплаченою сумою. Крім того, посилався,
що діями відповідача ОСОБА_2 йому
завдано моральної шкоди, яку оцінив у
розмірі 5000 грн.

У зв'язку із наведеним просив стягнути
із відповідача ОСОБА_2 на його користь
втрату товарної вартості автомобіля в
розмірі 1752,05 грн., 100 грн. за банківські
послуги та 5000 грн. завданої моральної
шкоди, стягнути із відповідача ПрАТ «СК
«Юнівес» на його користь 11942,27 грн. та
стягнути із відповідачів судові
витрати.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 липня 2014 року позов задоволено
частково. Ухвалено стягнути із ПрАТ «СК
«Юнівес» на користь позивача витрати
на евакуацію транспортного засобу в
розмірі 450 грн. та судові витрати. У
задоволенні решти вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким задоволити його
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального права. Зокрема
ззанчає, що суд безпідставно відмовив у
стягненні із ОСОБА_2 втрату товарної
вартості автомобіля, не врахував
фактичну вартість відновлювального
ремонту автомобіля, пов'язану із зміною
курсу долара США до гривні та витрати
на юридичну допомогу, безпідставно
відмовив у стягненні моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд в тому числі
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 3) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 8 серпня 2013 року
на 7 км автодороги ПСО м.Київ на виїзді
із м.Борисполя Київської області
сталася ДТП за участю автомобілів
«Шевролет Авео» р.н. НОМЕР_4 під
керуванням позивача та «МАЗ» р.н.
НОМЕР_3 під керуванням відповідача
ОСОБА_2 Вказана ДТП сталася в
результаті того, що відповідач ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «МАЗ», під час
зміни напрямку руху, будучи неуважним,
не дотримався бокового інтервалу,
порушивши п.п.10.1,12.1 ПДР та допустивши
зіткнення з належним позивачу
автомобілем «Шевролет Авео», який
отримав механічні пошкодження.
Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2013 року ОСОБА_2 притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ст.124 КупАП у вигляді штрафу.

В результаті ДТП автомобіль «Шевролет
Авео» отримав пошкодження. Вартість
матеріального збитку, завданого
володільцю автомобіля, склала 29403,24
грн., що стверджується звітом
автотоварознавчого дослідження № 278
від 4 листопада 2013 року, виконаного ТОВ
Український експертний центр
«Експерт-Сервіс Авто».

Також судом встановлено, що на момент
скоєння ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» за
договором обов'язкового страхування і
відповідпач ПрАТ «СК «Юнівес» як
страховик виплатив позивачу страхове
відшкодування в межах ліміту
відповідальності в розмірі 27151,19 грн.
(за виключенням франшизи 500 грн. та
втрати товарної вартості в розмірі 1752,05
грн.).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Задовольняючи вимоги позивача до
страховика ПрАТ «СК «Юнівес» частково
та стягуючи лише витрати на евакуацію
автомобіля в розмірі 450 грн., суд першої
інстанції обгрунтовано виходив із
вимог ст.28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яка відносить до шкоди,
завданої майну потерпілого в
результаті ДТП, в тому числі шкоду,
пов'язану із евакуацією автомобіля із
місця пригоди.

Відмовлючи у решті вимог до страховика,
суд першої інстанції правильно виходив
із того, що доказом розміру завданого
позивачу матеріального збитку
внаслідок ДТП є звіт
автотоварознавчого дослідження № 278
від 4 листопада 2013 року, виконаного ТОВ
Український експертний центр
«Експерт-Сервіс Авто». Вказаний звіт не
спростований позивачем. При цьому суд
підставно не взяв до уваги наданий
позивачем акт виконаних робіт від 28
березня 2014 року, з огляду на те, що даний
акт не є документом, який визначає
розмір збитку, бо з нього неможливо
з'ясувати, чи пов'язані із ДТП всі
роботи, проведені на технічній станції
де ремонтувався автомобіль.

Проте колегія суддів не може
погодитися із висновком суду в частині
відмови у стягненні із відповідача
ОСОБА_2 втрати товарної вартості
автомобіля в розмірі 1752,05 грн. з
наступних підстав.

Згідно ст.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю
та майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст.22 вказаного Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП життю,
здоров'ю або майну третьої особи.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку,
якщо ця особа не доведе, що шкода
виникла внаслідок непереборної сили
або з умислу потерпілого.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку,
якщо ця особа не доведе, що шкода
виникла внаслідок непереборної сили
або з умислу потерпілого.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Згідно з пунктом 2.4. Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом МЮ України та
Фонду державного майна України від 24
листопада 2003 року № 142/5/2092,
зареєстрованої в МЮ України 24
листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість
матеріального збитку (реальні збитки)
визначається як вартісне значення
витрат, яких зазнає власник у разі
пошкодження або розукомплектування
КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та
витрат, яких зазнає чи може зазнати
власник для відновлення свого
порушеного права користування КТЗ
(втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики
вартість матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників КТЗ та
величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень
законодавства величина втрати
товарної вартостівходить до вартості
матеріального збитку (реальних
збитків).

Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що
п.32.7 ст.32 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлює, що шкоду,
пов'язану з втратою товарної вартості
транспортного засобу, страховик не
відшкодовує, а отже згідно ст.1187 ЦК
України відшкодування цієї шкоди
покладається на винуватця ДТП.

Аналогічний правовий висновок
зробив Верховний Суд України на
засіданні Судової палати у цивільних
справах 4 червня 2014 року при розгляді
справи № 6-49 цс 14, предметом якої був
спір про відшкодування манової шкоди,
завданої ДТП. При розгляді цієї справи
Верховний Суд України зробив правовий
висновок, відповідно до якого власник
пошкодженого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортного засобу має право на
відшкодування у повному обсязі
завданої йому майнової шкоди. При
цьому, якщо цивільна відповідальність
заподіювача шкоди була застрахована,
але розміру страхового відшкодування
не вистачає для повного відшкодування
завданої майнової шкоди, зокрема й у
разі встановлення законодавчих
обмежень щодо відшкодування шкоди
страховиком, то майнова шкода у вигляді
втрати товарної вартості
транспортного засобу повинна бути
відшкодована особою, яка завдала цю
шкоду, у загальному порядку.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції щодо відмови у стягненні з
ОСОБА_2 втрати товарної вартості
автомобіля не грунтується на
матеріалах справи та вимогах закону і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Колегія суддів задовольняє позов
частково і стягує із ОСОБА_2 на користь
позивача втрату товарної вартості
автомобіля в розмірі 1752,05 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
стягує на користь позивача із ОСОБА_2
судові витрати пропорційно розміру
задоволених вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності стягнення із ОСОБА_2
моральної шкоди безпідставні. Колегія
суддів, вважає, що суд першої інстанції
правильно відмовив у стягненні
моральної шкоди, поскільки всупереч
вимогам ст.60 ЦПК України, яка покладає
обов'язок доказування на сторони,
позивач не надав суду жодного із
передбачених ст.57 ЦПК України доказів
про заподіяння йому моральної шкоди, що
сам визнав у судовому засіданні.

Посилання апелянта на те, що в
результаті тривалої затримки виплати
відшкодування страховою компанією
зріс курс долара до гривні і він
витратив на ремонт автомобіля більше
коштів, ніж вказано у звіті
автотоварознавчого дослідження, а тому
різницю має доплатити страхова компнія
необгрунтовані. Як вище вказувалося
розмір матеріального збитку, завданого
володільцю автомобіля визначений
звітом автотоварознавчого дослідження
№ 278 від 4 листопада 2013 року, виконаного
ТОВ Український експертний центр
«Експерт-Сервіс Авто» на замовлення
позивача, який в ході судового розгляду
не спростував правильність даного
дослідження.

Якщо позивач вважає, що в результаті
затримки страховою компанією виплати
йому завдано шкоди, то він має захищати
свої права у встановлений законом
спосіб.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позову, обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 липня 2014 року в частині відмови у
стягненні втрати товарної вартості
автомобіля скасувати і в цій частині
ухвалити нове рішення, яким стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 втрату
товарної вартості автомобіля в розмірі
1752 гривні 05 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 50 гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :