Справа №2-6691/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - О.С. Губерначук

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, просив визнати за ним право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначив, що його батькам на праві спільної часткової власності в рівних долях (1/2 частина кожному) належала приватизована двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_3 та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Отже, спадкоємцями першої черги за законом на вищезазначену 1/2 частину квартири після смерті батька були позивач та його мати ОСОБА_2 Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 квітня 2007 року № 4-619 та аналогічного свідоцтва від 4 квітня 2007 року № 4-617 (спадкова справа № 1094), виданих державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О., ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 на праві власності належать по 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Але він з матір'ю не здійснили державну реєстрацію права власності на це спадкове майно в Київському міському бюро технічної інвентаризації. В подальшому, 17 квітня 2007 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. був посвідчений заповіт від імені матері ОСОБА_2 на ім'я - ОСОБА_1 на все її майно.ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить 3/4 частини (1/2 + 1/4) квартири АДРЕСА_1. 4 вересня 2009 року позивач звернувся з заявою до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 вересня 2014 року державний нотаріус Фролова А.О. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері ОСОБА_2, оскільки правовстановлюючий документ на 1/4 частину квартири (1/2 частку майна, яке складається з 1/2 частини вищевказаної квартири), яке було видане його матері, не було зареєстроване нею в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Позивач відзначив, що з 1 січня 2013 року Київське міське бюро технічної інвентаризації не проводить державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна, а реєструючим органом є Державна реєстраційна служба України, яка може зареєструвати право власності на об'єкти нерухомого майна тільки на підставі заяви живого власника. Так як з живих власників, спадкоємців на вищезазначене спадкове майно, залишився в даний час тільки позивач, то Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві за його заявою зареєструвала за ним право власності на 1/4 частину спадкового майна (1/2 частку 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3). У зв'язку зі смертю матері позивач не може зареєструвати свідоцтво про право на спадщину за законом від 4 квітня 2007 року № 4/617, де матері ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом належить на праві власності 1/4 частина зазначеної вище квартири після смерті батька ОСОБА_3 Таким чином, позивач, як спадкоємець всього майна за заповітом померлої матері ОСОБА_2. не має можливості в повній мірі реалізувати свої спадкові права на 3/4 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала матері на праві власності в порядку спадкування за законом (1/4 частина). Таким чином, враховуючи те, що здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно за померлою особою, суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачу, то порушене право позивача підлягає захисту.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву, згідно якої вважав, що відмова нотаріуса стосується виключно ? частини вище вказаної спірної квартири та підлягає захисту в судовому порядку. Просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення, яким визнати за позивачем право власності на 1/4 частину спірної квартири та слухати справу у відсутності представника.

Представник Третьої особи Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, згідно яких, ОСОБА_1 звернувся до Дев'ятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2. 24 вересня 2014 року державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори м. Києва позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, оскільки позивачем не подано належним чином зареєстрований правовстановлюючий документ на ? частину квартири АДРЕСА_1. Представник Головного управління юстиції просив суд розглянути справу за відсутності представника Головного управління юстиції у місті Києві за наявними документами та доказами, ураховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були батьками позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (серія НОМЕР_1 від 28.02.1957 року) та їм належала на праві власності в рівних частках квартира за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане 13.03.1995 за №10106.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_3 право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано по 1/2 частині за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, посвідчені 04.03.2007 державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О.

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Судом також встановлено, що при зверненні до державного нотаріуса Дев'ятої КДНК Фролової А.О., представнику ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2014.

Також судом були досліджені витребувані з Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №1094 та спадкової справи №971.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив , та батьки.

Встановлено, що 17.04.2007 ОСОБА_2 був складений заповіт на випадок смерті, згідно з яким вона все своє майно заповідала сину-позивачу по справі ОСОБА_1 Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі 4-781.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач, однак після смерті ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом не було видане, оскільки правовстановлюючий документ на ? частину квартири, не зареєстрований у в органі, який здійснюює державну реєстрацію нерухомого майна.

Матеріали спадкової справи свідчать про відсутність будь-яких заяв від інших осіб щодо прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_2

Крім того, як вбачається з матеріалів спадкових справ та матеріалів позовної заяви, свідоцтво про право власності на житло на 1/2 частину спірної квартири видане на померлу ОСОБА_2 За наявності відповідного свідоцтва про право власності на житло, суд позбавлений можливості визнавати право власності у судовому порядку, оскільки останнє не підлягає захисту в контексті поданих матеріалів справи. Крім того, суд не має можливості перебирати на себе повноваження нотаріальних органів.

Матеріалами справи встановлено, що до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, та за заповітом підлягає спадкування входить ?, а саме :

· ? згідно свідоцтва про право на житло від 13.03.1995 (наявне свідоцтво), що не позбавляє позивача права на спадкування та оформлення в нотаріальному порядку;

· та ? згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2007 (яке за життя спадкодавиці не було зареєстроване у відповідному порядку), тобто захисту в судовому порядку підлягає право позивача на спадкування вищевказаної ? частини спірної квартири.

Згідно із п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В контексті заявлених вимог, суд приймає до уваги пояснення представника відповідача та вважає їх доцільними, натомість пояснення третьої особи представника Головного управління юстиції у м. Києві є необґрунтованими та такими, що не базуються на обставинам справи.

Таким чином, досліджуючи зазначені обставини справи та оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, враховуючи те, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, та як наслідок за ним підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину спірної квартири.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.16, 1216, 1217, 1220, 1261ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Г.О. Козленко