УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської
І.М., Гримич М.К., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6, про стягнення кредитної
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 26 червня 2014 року та рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_6, у якому просив суд
стягнути з останнього заборгованість
за кредитно-заставним договором у
розмірі 17 229 грн 02 коп. Позовні вимоги
мотивувало тим, що 11 грудня 2006 року між
ним та відповідачем укладено
кредитно-заставний договір, за умовами
якого позичальник отримав кредит у
сумі 1 879 грн 90 коп. строком на 2 роки зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % річних. Проте
відповідач умови кредитного договору
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість, яка за
розрахунком банку станом на 18 лютого 2014
року склала 17 229 грн 02 коп.

Рішенням Казанківського районного
суду Миколаївської області від 26
червня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» у рахунок відшкодування
заборгованості за кредитним договором
9 278 грн 60 коп., що складається з суми
заборгованості за відсотками за
користування кредитом - 2 993 грн 97 коп.,
суми заборгованості по комісії за
користування кредитом - 366 грн 60 коп.,
суми заборгованості з пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань -
5000 грн, суми заборгованості по штрафам -
918 грн 03 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 11 вересня 2014
року, з урахуванням ухвали цього ж суду
про виправлення описки від 21 жовтня 2014
року, змінено рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 6 610 грн 57 коп., з яких: 2 993
грн 97 коп. - заборгованість по процентам
за користування кредитом у період з 09
лютого 2008 року по 18 лютого 2014 року, 366
грн 60 коп. - заборгованості по комісії,
250 грн - штраф за порушення зобов'язань
(фіксована частина), 3 000 грн - пені.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позов, суду
першої інстанції, з висновками якого
частково погодився і апеляційний суд,
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що відповідач порушив
умови кредитного договору, у зв'язку з
чим з нього стягнута кредитна
заборгованість, розмір якої визначено
з урахуванням умов договору, вимог
закону та сплачених ним платежів; крім
того, судами вірно зазначено, що строк
позовної давності позивачем не
пропущено, оскільки відповідач
протягом 2010 року здійснював платежі на
погашення заборгованості, що свідчить
про переривання строку позовної
давності.

Із матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції повно
встановив фактичні обставини справи на
основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів, вірно застосував
норми матеріального права до спірних
правовідносин та з урахуванням
зібраних доказів дійшов
обґрунтованого висновку про зміну
рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про її відхилення та залишення без змін
рішення Казанківського районного суду
Миколаївської області від 26 червня 2014
року, в незмінній після апеляційного
перегляду частині, та рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 вересня 2014 року, оскільки
вони є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Казанківського районного суду
Миколаївської області від 26 червня 2014
року, в незмінній після апеляційного
перегляду частині, та рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич О.В. Кафідова О.В.
Умнова