Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Пиляй
І.С.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Приватного акціонерного товариства
„Українська пожежно-страхова
компанія" на рішення Рівненського
міського суду від 09 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства „Українська
пожежно-страхова компанія" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АГ Компас" про
стягнення страхової виплати,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Рівненського міського суду
від 09 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства „Українська
пожежно-страхова компанія" на користь
ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно
умов договору добровільного
страхування наземного транспортного
засобу №АЗ-048/109/130000283 від 11 березня 2013
року в розмірі 98349гривень 20коп. згідно
звіту №042/13 від 29 квітня 2013 року та
судові витрати в сумі 983гривні 50коп.

Справа №22ц/787/1229/2014
Головуючий у 1-й інстанції Ковальов І.М.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

В поданій апеляційній скарзі
представник ПрАТ „Українська
пожежно-страхова компанія" вважаючи
рішення суду необґрунтованим та таким,
що не відповідає обставинам справи,
нормам матеріального та
процесуального права доводив, що
оскаржуване рішення не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України.

Судом не було враховано, що між
сторонами було укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу, а не Договір
обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Судом також не взято до уваги, що
згідно з п. 13.1 Договору страхування
визначено порядок сплати страхового
платежу, а саме: страховий платіж за
період з 13 березня 2013 року по 12 березня
2014 року у розмірі 4451,20гривень підлягав
сплаті до 12 березня 2013 року. Відповідно
до квитанції №к1/ф/41 страховий платіж
всупереч умовам п. 13.1 Договору
страхування позивачем був сплачений
лише 15 березня 2013 року, а тому,
відповідно до п.18.6 Договору
страхування він вважається таким, що не
набув чинності.

У зв"язку з тим, що страхувальником
були порушені строки сплати страхового
платежу Договір страхування № АЗ -
048/109/130000283 не набув чинності і,
відповідно, у суду не було правових
підстав для стягнення суми страхового
відшкодування.

Задовольняючи позов і стягнувши з
відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 98349,20гривень,
суд не прийняв до уваги умов укладеного
договору страхування у частині
розрахунку суми страхового
відшкодування.

Судом не прийнято до уваги, що
автомобіль „Тойота" реєстраційний
номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП зазнав
повної конструктивної загибелі, а
згідно п. 21.8 Договору страхування, у
разі повної конструктивної загибелі
транспортного засобу страховик
проводить виплату страхового
відшкодування на власний розсуд за
одним із передбачених Договором
варіантів.

Покликаючись на наведене, просив
оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити у справі нове рішення про
відмову в позові.

Колегія суддів заслухавши доводи та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі у межах апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду дійшла
висновку про її часткове задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11
березня 2013 року між ОСОБА_2 та ПрАТ
„Українська пожежно-страхова
компанія", в особі ТзОВ „АГ Компас" було
укладено договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу (Автокаско) №АЗ-048/109/130000283. Строк
дії договору з 13 березня 2013 року по 12
березня 2014 року.

Предметом страхування, є майнові
інтереси Страхувальника, що не
суперечать закону, та які пов"язані з
володінням і користуванням
транспортним засобом - автомобілем
марки „Тойота королла", 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1
(а.с.5).

Згідно п. 13.1 умов Договору,
страховий платіж за період з 13 березня
2013 року по 12 березня 2014 року у розмірі
4451,20гривень підлягав сплаті до 12
березня 2013 року.

Відповідно до квитанції №к1/ф/41
страховий платіж всупереч умовам п. 13.1
Договору страхування був сплачений
позивачкою 15 березня 2013 року.

22 квітня 2013 року на автодорозі
Черешнівка - Рачин позивачка керуючи
автомобілем „Тойота королла" в нічний
час не врахувала дорожньої обстановки,
внаслідок чого допустила з"їзд в кювет
та перекидання автомобіля пошкодивши
його.

Постановою Рівненського міського
суду від 15 травня 2013 року ОСОБА_2
визнано винною у порушенні Правил
дорожнього руху передбаченого ст. 124
КУпАП та піддано штрафу у сумі
340гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 989 ЦК
України страхувальник зобов"язаний:
своєчасно вносити страхові платежі
(внески, премії) у розмірі,
встановленому договором.

Законодавець у ст. 18 Закону України
„Про страхування" № 85/96-ВР розмежовує
поняття „укладення" договору і
„набрання ним чинності". Договір
страхування набирає чинності з моменту
внесення першого страхового платежу,
якщо інше не передбачено договором
страхування. Тобто момент укладення
договору може не збігатися з моментом
набрання ним чинності.

Стосовно моменту набрання чинності
договором страхування, тобто
здійснення першого платежу, суд
враховує, що коли він здійснюється
готівкою, то цей факт має
підтверджуватися видачею
встановленого законодавством
розрахункового документа - квитанції,
касового чека тощо.

У даному випадку момент набрання
чинності договору страхування, є 15
березня 2013 року, квитанція про сплату
першого платежу №к1/ф/41.

Суд приймає до уваги те, що
рішенням Рівненського міського суду
від 26 грудня 2013 року, залишеним без
зміни ухвалами Апеляційного суду
Рівненської олбласті від 02 квітня 2014
року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16 липня 2014 року задоволено
позов ОСОБА_2 до ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" ТзОВ "АГ
Компас" про визнання укладеним
договору добровільного страхування
наземного транспротного засобу між
сторонами 11 березня 2013 року.

Суд помилково встановив характер
спірних правовідносин і невірно
застосував закон, який не підлягав
застосуванню, а саме „Про обов"язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Пунктами 10,11 Договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів визначено страхову суму та
дійсну вартість автомобіля позивачки у
107000гривень.

Відповідно до звіту №042/13 від 29
квітня 2013 року, матеріальний збиток
внаслідок ДТП власникові автомобіля
„Тойота королла" становить
98884,20гривень, а вартість
відновлювального ремонту складає
101195,63гривні (а.с.83-100).

Пунктом 19.10 Договору страхування
передбачено, що повна конструктивна
загибель це рівень пошкоджень
застрахованого транспортного засобу
та/або додаткового обладнання
внаслідок настання страхового випадку,
коли витрати на відновлювальний ремонт
становлять не менше 70 відсотків
відповідної страхової суми
застрахованого транспортного засобу
(а.с.30).

Оскільки страхова сума становить
107000гривень, а витрати на
відновлювальний ремонт складають
101195,63гривень, що перевищує 70 відсотків
страхової суми, суд погоджується з
доводами апеляційної скарги про
конструктивну загибель транспортного
засобу.

Залишкова вартість відповідно до
п.19.6 Договору страхування це сума
вартості технічно справних складників
та вартості металобрухту складників,
які залишилися.

Залишкова вартість транспортного
засобу визначається Страховиком
шляхом вивчення попиту та пропозицій
на ринку щодо таких залишків. Он-лайн
аукціон з продажу автомобілів ТзОВ
„Українсько-Польське підприємство
„Автоонлайн-Україна". Вивчений
відповідачем попит та пропозиція на
ринку на аукціоні з продажу
автомобілів, максимальна зобов"язуюча
пропозиція (залишкова вартість
автомобіля позивачки) склала
58330гривень. Дійсна вартість
автомобіля позивачки на момент ДТП,
згідно звіту №042/13 від 29 квітня 2013 року
становить 98884,20гривні.

Франшиза при повній
конструктивній загибелі транспортного
засобу складає 10% від страхової суми
- 10700гривень.

Виходячи з умов договору
страхування сума страхового
відшкодування становить: 98884,20гривні -
58330гривні - 10700гривень = 29854,20гривні.

Виходячи з наведеного та керуючись
п. 2 ч.1 ст. 307, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
„Українська пожежно-страхова
компанія" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду
від 09 квітня 2014 року скасувати.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства „Українська
пожежно-страхова компанія" на користь
ОСОБА_2 29854,20гривні.

В решті позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено сторонами і іншими особами,
які брали участь у справі в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
О.В.Оніпко

С.В.Хилевич