СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 грудня
2013р. по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

у серпні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача
123 629,76грн. заборгованості за кредитним
договором та судові витрати у сумі
1236,30грн.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 14 січня 2011р. уклав
з відповідачем кредитний договір,
відповідно до якого позичальник
отримала 18 800грн. зі сплатою відсотків у
розмірі 0,12% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом та
зобов'язалася погашати кредитну
заборгованість щомісячними платежами.

Позивач стверджував, що
відповідач взятих на себе зобов'язань
не виконала, у зв'язку із чим виникла
заборгованість у розмірі 18 800,35грн. за
кредитом, 31,06грн. за процентами, 8648грн.
по комісії за користування кредитом, 89
787,03грн. пені та штрафів у сумі 500грн.
(фіксована частина) та 5863,32грн.
(процентна складова).

Заочним рішенням суду від 19
грудня 2013р. позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість у сумі 28 431грн.
06коп. та судові витрати у сумі 284,31грн.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду змінити,
стягнувши з відповідача пеню у сумі 96
150,35грн.

Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального
права в частині свободи договору та
безпідставність висновку про суттєве
перевищення розміру неустойки розміру
заборгованості за кредитним договором.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.67), представника
з належно оформленим дорученням не
направив, не дивлячись на лист
апеляційного суду.

Відповідач, будучи повідомленою
про день та час розгляду апеляційної
скарги відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК
України шляхом вручення судового
повідомлення відповідній
житлово-експлуатаційній організації
(с.с.64), у судове засідання не з'явилася,
причини неявки не повідомила.

Враховуючи вказані обставини та
відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія
суддів

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/9831/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Вернидубов Я.І.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.провела судовий розгляд у
відсутність сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, вивчивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з

- 2 -

таких підстав.

Судом встановлено, що 14 січня
2011р. між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1
укладений кредитний договір, який
складається із заяви позичальника та
умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), відповідно до якого
позичальник отримала 18 800грн. строком
до 13 січня 2014р. зі сплатою відсотків у
розмірі 0,01% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом та
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі
376грн.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач зобов'язання за
кредитним договором не виконувала, у
зв'язку із чим виникла заборгованість
за кредитом у сумі 18 800грн., по відсоткам
у сумі 31грн. 06коп., по комісії у сумі 8
648грн. Крім того, умовами надання
споживчого кредиту фізичних особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (пункт 5.3.)
передбачено сплату штрафів при
порушенні позичальником строків
платежів за грошовими зобов'язаннями у
розмірі 500грн. + 5% від суми
заборгованості.

Рішення суду у зазначеній
частині не оскаржується, тому
відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є
предметом апеляційної перевірки.

Зменшуючи розмір пені з 89 787,03грн.
до 952грн., суд виходив з того, що
позивачем не надано доказів нанесення
йому простроченням виконання
зобов'язання збитків.

Проте, повністю погодитися з
таким висновком суду не можна, виходячи
з наступного.

Відповідно до змісту ст. 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
обґрунтованим.

Проте, зменшуючи розмір пені до
1,06% від суми заборгованості, судом у
рішенні не наведено розрахунку такого
зменшення та належного обґрунтування.

Частиною третьою статті 551 ЦК України
передбачено, зокрема, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України
з урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
її розмір значно перевищує розмір
збитків (правовий висновок Верховного
Суду України у справі № 6-100цс14).

Загальний розмір заборгованості за
кредитним договором становить 27
479,06грн., а розмір нарахованої пені - 89
787,03грн., що більше, ніж в три рази
перевищує розмір заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правомірного висновку про те, що
розмір пені значно перевищує розмір
заборгованості і наявні підстави для
застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що підставою
для зменшення пені відповідно до
вказаної норми матеріального права є
дві умови, у тому числі наявність інших
обставин, які мають істотне значення,
зокрема, тяжкий матеріальний стан
боржника, що не знайшло свого
підтвердження під час розгляду даної
справи, колегія суддів вважає
безпідставними, так як це не відповідає
змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України та
суперечить правовій позиції
Верховного Суду України, яка викладена
вище.

Проте, колегія суддів вважає
обґрунтованими твердження апелянта
про необґрунтоване зменшення розміру
неустойки до 952грн., і вважає, що розмір
неустойки необхідно збільшити до
розміру заборгованості за кредитним
договором, що становить 27 500грн.,
виходячи із засад розумності та
справедливості.

Разом з тим, вимоги апелянта про
стягнення з відповідача пені у сумі 96
150,35грн. є необґрунтованими, так як з
такими позовними вимогами позивач до
суду першої інстанції не звертався.

За таких обставин, відповідно до
положень ст. 309 ЦПК України колегія
суддів змінює рішення суду в частині
стягнення з відповідача пені на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

- 3 -

вирішила:

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 грудня
2013р. змінити, збільшивши розмір пені,
яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» до 27 500грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: