Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/3318/14Головуючий у 1-й
інстанції Стоматов Є.Г. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Каракуші
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 13 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визначення ідеальних часток
у квартирі, визнання права власності у
порядку спадкування за законом та
визначення порядку користування
квартирою

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із
вищезазначеним позовом, якій у
подальшому уточнила (а.с.162-165), та в
якому просила:

- визначити ідеальні долі між
співвласниками квартири АДРЕСА_1;

- визначити, що кожному з співвласників
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_6
належало, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить по
1/4 частці квартири після приватизації;

- визнати, що ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5
з урахуванням ? частки у порядку
спадкування за заповітом стало
належати ? частка квартири АДРЕСА_1

- визнати за нею, ОСОБА_2, право
власності у порядку спадкування за
законом на 24/100 частин квартири АДРЕСА_1
після смерті матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- стягнути з відповідачів на її користь
4 335,34 грн., яка складає вартість 1/100
частки спірної квартири;

- визначити порядок користування
спірною квартирою між нею та
відповідачами, надати їй у володіння та
користування в натурі кімнату площею
10,6 кв. м, підсобні приміщення залишити у
спільному користування;

- стягнути з відповідачів на її користь
судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач
зазначала, що 22.02.2001 року відповідачі та
її батьки - ОСОБА_5 і ОСОБА_6
приватизували квартиру АДРЕСА_1 та
отримали свідоцтво про право спільної
сумісної власності на спірну квартиру.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її, позивача,
батько - ОСОБА_5 Після його смерті
відкрилась спадщина на 1/4 частку
зазначеної спірної квартири. За життя
ОСОБА_5 17.04.1996 року склав заповіт на
користь своєї дружини ОСОБА_6, яким усе
належне йому майно заповів їй, але
остання за життя своє право
спадкоємиці оформити не встигла.
ОСОБА_6 на момент смерті спадкодавця
ОСОБА_5 проживала разом із ним у спірній
квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6
померла, після її смерті відкрилась
спадщина у вигляді 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1 Спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_6 є її
доньки: ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_3
(відповідач), інших спадкоємців першої
черги не має. Спадкоємці першої черги у
встановлений шестимісячний строк
звернулись до Шостої Запорізької
державної нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини. 01.09.2012
року позивач звернулась із заявою до
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_6 Однак, у видачі свідоцтва
було відмовлено з тих підстав, що
позивач не надала оригінали
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 13 червня 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення
ідеальних часток у квартирі, про
визнання права власності у порядку
спадкування за законом та визначення
порядку користування квартирою
задоволено частково.

Визначено ідеальні частки між
співвласниками квартири АДРЕСА_1

- визначено, що частка ОСОБА_3 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила 1/4;

- визначено, що частка ОСОБА_4 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила 1/4;

- визначено, що частка померлого ОСОБА_5
в праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила 1/4;

- визначено, що частка померлої ОСОБА_6 в
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила 1/4.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/16
частки квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному
порядку судовий збір у розмірі 673,96 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції в частині, позивач
ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі
просила скасувати рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 13 червня 2014 року
частково, залишивши його у частці
визначення ідеальних часток між
співвласниками квартири АДРЕСА_1
ухвалити нове рішення, яким:

- визнати, що ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5
у порядку спадкування за заповітом та з
урахуванням належної їй 1/4 частки
квартири стало належати 1/2 частка
АДРЕСА_1

- визнати за нею право власності у
порядку спадкування за законом на 24/100
частки АДРЕСА_1 після смерті матері
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

- стягнути з відповідачів на її користь
суму 4 984,20 грн., яка складає вартість 1/100
частки спірної квартири;

- визначити порядок користування
спірною квартирою між нею та
відповідачами, надати їй у володіння та
користування в натурі кімнату площею
10,6 кв. м, підсобні приміщення залишити у
спільному користуванні;

- стягнути з відповідачів на мою
користь витрати на судовий збір - 114,70
грн., 899,00 грн., за проведення судової
будівельно-технічної експертизи - 1 600,0
грн., за проведення оцінки квартири від
21.05.2014 р. - 300,0 грн., за доплату судового
збору - 50,0 грн., за банківські послуги 8,99
грн., та 5,0 грн., а також судовий збір за
розгляд справи у апеляційному суді у
сумі 474,50 грн. а усього 3 452,19 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення усіх осіб, які беруть участь
у справі, у тому числі ОСОБА_7, як
представника обох відповідачів (а.с.147,
178), перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування обставин,
що мають значення для вирішення справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково у
цій справі, суд першої інстанції
керувався ст. ст. 10-11, 59-60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 355, 368, 370, 373, 1220, 1222, 1223, 1226,
1258,1268-1270,1278 ЦК України та виходив з того,
що:

- ідеальна частка кожного із
співвласників - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 - у порядку виділу ідеальних
часток у праві спільної сумісної
власності на АДРЕСА_1 становила ? у
порядку приватизації квартири;

- ОСОБА_6, як єдиний спадкоємець за
заповітом (дружина ОСОБА_5.), не
зверталась до нотаріальної контори за
оформленням спадщини, спадкова справа
не заводилась, тому успадкування
спадщини ОСОБА_5 у вигляді ? частини
зазначеної квартири має здійснюватись
за законом;

- ОСОБА_6 (також спадкоємець першої
черги за законом) була зареєстрована та
мешкала у зазначеній квартирі із
спадкодавцем ОСОБА_5 постійно на день
смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 року
разом із відповідачем ОСОБА_3 (дочкою
спадкодавця, спадкоємцем першої черги
за законом); позивач ОСОБА_2 мешкала
окремо від батьків; звідси, на підставі
ст. 1268 ч. 3 ЦК України лише ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за
законом, які прийняли спадщину після
смерті спадкодавця ОСОБА_5 у рівних
частках, тобто по 1/8 частині зазначеної
квартири (розрахунок: ? частина/2 особи);

- після смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1 року)
спадкодавця ОСОБА_6 спадкоємцями
першої черги за законом, які прийняли
спадщину у вигляді 3/8 частин зазначеної
квартири (розрахунок: ? частина у
порядку приватизації + 1/8 частина у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6.= 6/16 частин або 3/8) шляхом
подачі заяви нотаріусу у встановлений
законом строк, є позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3, як дочки
спадкодавця ОСОБА_6, у рівних частках,
тобто по 3/16 частини зазначеної
квартири (розрахунок: 3/8 частини /2
особи);

- якщо виділ частки квартири у натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (кімнатами) такої
квартири;

- проте, частка позивача ОСОБА_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6 у спірній
квартирі складає 3/16 частин або 7,95 кв. м.
житлової площі (розрахунок: 42,4 кв. м.
житлової площі *3/16), що є меншим за
розміром, ніж визначено законом (13,65
кв.м - ст. 47 ЖК України, 8 кв.м постанови
Запорізького виконкому обласної Ради
народних депутатів та президії
обласної ради профспілок № 2 від 08.01.1985
року «Про правила обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов та
надання їм житлових приміщень»).

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись можна лише
частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було правильно
встановлено, що АДРЕСА_1 первісно була
об'єктом права спільної сумісної
власності у порядку приватизації 4-х
осіб - спадкодавця ОСОБА_5, спадкодавця
ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4 на підставі №18396
від 22.02.2001 року та це право
зареєстровано у ТОВ «ЗМБТІ» (а.с.20).

Звідси, в силу вимог ст. 370 ч. 2 ЦК України
судом першої інстанції правильно було
встановлено, що первісно ідеальні
частки спадкодавця ОСОБА_5, спадкодавця
ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4 у праві спільної
сумісної власності на зазначену
квартиру були рівними по ? (розрахунок:
1/1 квартира /4 особи).

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер
(а.с.13).

Таким чином, після смерті спадкодавця
ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді ?
частини вищезазначеної спірної
квартири.

Однак, ОСОБА_5 склав заповіт 17.04.1996 року
(а.с.69), яким заповів усе своє майно, де б
воно не знаходилось і із чого б воно не
складалось, все те, що буде належати
йому на момент його смерті і на що він
буде мати право, своїй дружині - ОСОБА_6

ОСОБА_6 від прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5 не відмовлялась.

У матеріалах справи відсутні докази
того, що вищезазначений заповіт на час
розгляду цієї справи судами першої та
апеляційної інстанцій був скасований
спадкодавцем ОСОБА_5 чи визнаний
недійсним за рішенням суду за позовом
будь-яких заінтересованих осіб.

При вищевикладених обставинах,
успадкування спадщини у вигляді ?
частини вищезазначеної спірної
квартири після смерті спадкодавця
ОСОБА_5 має здійснюватись за заповітом
в силу вимог ст. 1223 ЦК України, а не за
законом, як помилково вважав суд першої
інстанції.

Єдиний спадкоємець за заповітом ОСОБА_6
в силу вимог ст. 1268 ч. 3 ЦК України
вважається такою, що прийняла спадщину
у встановлений законом строк, оскільки
вона постійно проживала разом із
спадкодавцем ОСОБА_5 на час сперті
останнього (час відкриття спадщини) у
спірній квартирі (довідка КП «ВРЕЖО №
11» а.с. 63).

Крім того, факт постійного проживання
спадкоємця за заповітом ОСОБА_6 разом
із спадкодавцем ОСОБА_5 на час сперті
(ІНФОРМАЦІЯ_2 року) останнього (час
відкриття спадщини) у спірній квартирі
з 24.02.1989 року:

- встановлений рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2012
року в іншій цивільній справі за участю
тих самих осіб (а.с.96), яке набрало
законної сили 17 липня 2012 року (а.с.103), та
в силу вимог ст. 61 ч. 3 ЦПК України
доказуванню не підлягає;

- визнаний особами, які беруть участь у
справі, а тому доказуванню в силу вимог
ст. 61 ч. 1 ЦПК України також не підлягає.

При вищевикладених обставинах, на час
смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1 року а.с. 12)
спадкодавця ОСОБА_6, останній у
вищезазначеній спірній квартирі
належала вже ? частина (розрахунок: ?
частина у порядку приватизації + ?
частина у порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_6.= 2/4 ч або
?).

Спадкодавець ОСОБА_6 заповітів не
складала, тому успадкування спадщини у
вигляді 1/2 частини вищезазначеної
спірної квартири після її смерті має
здійснюватись за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті спадкодавця ОСОБА_6 у
рівних частках, тобто по ? від ? або по ?
частині вищезазначеної спірної
квартири є її діти:

- позивач - дочка ОСОБА_2 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_2 свідоцтво про
народження а.с.7, зміна прізвища з
ОСОБА_2 на ОСОБА_2 а.с.9, зміна прізвища з
ОСОБА_2 на ОСОБА_2 а.с.10, зміна прізвища з
ОСОБА_2 на ОСОБА_2 а.с.8);

- відповідач - дочка ОСОБА_3 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_3 свідоцтво про
народження а.с.14, зміна прізвища з
ОСОБА_3 на ОСОБА_3 а.с.16).

Оскільки, позивач ОСОБА_2 та відповідач
ОСОБА_3 з додержанням встановленого ст.
1270 ЦК України строку, звернулись до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.53-54), то вони
вважаються такими, що прийняли
спадщину по ? частині вищезазначеної
спірної квартири кожна (розрахунок: ?
частина /2 особи).

ОСОБА_3 за рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2012
року (а.с.100-103) було відмовлено у
задоволенні позову до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування
після смерті спадкодавця ОСОБА_6

Оформити право на спадщину за законом у
вигляді ? частини спірної квартири
після смерті матері позивач ОСОБА_2 у
нотаріальному порядку не має
можливості (постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2012
року а.с. 107-108).

При вищевикладених обставинах, після
прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_6 співвласниками
АДРЕСА_1 є:

- відповідач ОСОБА_3 ? частини
(розрахунок: ? частина у порядку
приватизації квартири + ? частина у
порядку спадкування після смерті
спадкодавця ОСОБА_6.= 2/4 або ?);

- відповідач ОСОБА_4 ? частини у порядку
приватизації квартири;

- позивач ОСОБА_2 ? частина у
порядку спадкування після смерті
спадкодавця ОСОБА_6

Згідно ч. 2 ст.1278 ЦК України кожен із
спадкоємців має право на виділ його
частки в натурі.

Відповідно до ст. 370 ч. 3 ЦПК України
виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності здійснюється у
порядку, встановленому ст. 364 цього
Кодексу (виділ частки із майна, що є у
спільній частковій власності).

Співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності (ст. 364 ч. 1 ЦК
України).

Проте, виділ у натурі ? частки позивача
ОСОБА_2 із спільного майна у вигляді
3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 не
допускається (неможливо зробити два
окремих виходи із цієї квартири).

В силу вимог ст. 364 ч. 2 ЦК України якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 у своєму
позові у суді першої інстанції не
просила стягувати з відповідачів
матеріальної компенсації вартості її ?
частки вищезазначеної квартири у
порядку виділу останньої у натурі,
згоди на отримання будь-якої
компенсації у цій справі замість
отриманого права власності на частку
спірної квартири у порядку спадкування
не надавала.

Позовні вимоги позивача до
відповідачів у цій справі щодо
стягнення 4 335,34 грн. (вартості 1/100
частини спірної квартири) за
результатами проведеної у цій справі
експертизи не можна вважати
компенсацією 1/4 частки квартири
позивача у порядку виділу останньої в
натурі у розумінні ст. 364 ч.2 ЦК України.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідачів 4 335,34 грн. (вартості 1/100
частини спірної квартири) є похідними
від позовних вимог позивача щодо
виділу у натурі частки позивача у
спірній квартирі. А тому, у разі відмови
апеляційним судом за цим рішенням у
задоволенні первісних позовних вимог
позивача щодо виділу частки позивача у
натурі у спірній квартирі, похідні
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідачів 4 335,34 грн. (вартості 1/100
частини спірної квартири) також не
підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
першої інстанції мав розглядати та
розглядав дану справу в межах
заявлених позивачем позовних вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ст. 303 ч.1 ЦПК
України).

Згідно із п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 р.,
зі змінами та доповненнями «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», якщо виділ частки квартири у
натурі неможливий, суд вправі за
заявленим про це позовом встановити
порядок користування відособленими
приміщеннями (кімнатами) такої
квартири. У цьому разі окремі
приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть
бути, залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності.

Позивач ОСОБА_2 у своєму позові у цій
справі просила визначити порядок
користування вищезазначеною спірною
квартирою між її співвласниками та
виділити їй в окреме володіння та
користування кімнату жилою площею 10,6
кв. м.

Встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 розташована на 2 (другому)
поверсі дев'ятиповерхового будинку і
складається із 3 (трьох) кімнат житловою
площею 42,4 кв. м, у тому числі: 1-а
неізольована кімната 14,4 кв. м, 2-а
неізольована кімната 17,4 кв. м, 3-я
ізольована кімната 10,6 кв. м, кухня
площею 8,2 кв. м, ванна кімната 2,8 кв. м,
коридор 9,7 кв. м, кладовка 1,2 кв. м, туалет
1,0 кв. м. Квартира також обладнана
балконом, який має вихід до жилої
кімнати площею 17,4 кв. м, та лоджію, яка
має вихід до жилої кімнати площею 14,4 кв.
м. Загальна площа квартири складає 68,61
кв. м, жила - 42,4 кв. м (а.с.21-22).

Норма жилої площі в Україні на одну
особу 13,65 кв. м, передбачена ст. 47 ЖК
України, є нормою жилої площі при
наданні квартири особі за ордером.

При визначенні порядку користування
квартирою, яка вже перебуває у
власності чи користуванні осіб, норма
жилої площі на одну особу у м.
Запоріжжі, не може бути меншою 8 кв. м.

Як встановлено колегією суддів
апеляційного суду, позивачеві ОСОБА_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6 належить 1/4 частка
вищезазначеної спірної квартири, що
складає саме 10,6 кв. м жилої площі
(розрахунок: 42,4 жилої площі квартири *1/4=
10,6 кв. м).

При вищевикладених обставинах,
виділення позивачеві ОСОБА_2 за
рішенням суду у цій справі в окреме
володіння та користування однієї
ізольованої жилої кімнати жилою площею
10,6 кв. м у вищезазначеній спірній
квартирі, та залишення у спільному
сумісному володінні та користуванні
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 двох
інших суміжних кімнат жилою площею 14,4
кв. м та 17.4 кв.м із балконом та лоджією
не порушить прав жодного із
співвласників цієї квартири, які не
досягли згоди щодо визначення порядку
користування цією квартирою у
позасудовому порядку.

Висновок експерта № 1923 від 11.02.2014 року
(а.с. 129-131) не може бути прийнятий
колегією суддів апеляційного суду, як
належний доказ в обґрунтування
позовних вимог позивача у цій справі, в
силу вищенаведених обставин.

При вищевикладених обставинах, доводи
апеляційної скарги позивача частково є
обґрунтованими та підтверджені
наявними у справі доказами.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК
України щодо його законності та
обґрунтованості.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення (ст. 303 ч. 3 ЦПК України).

Крім того, скасовуючи рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи нове
рішення у цій справі по суті позовних
вимог, апеляційний суд має вирішити
спір сторін у цій справі по суті, тобто
визначити остаточні ідеальні частки
кожного із співвласників спірної
квартири та порядок користування всією
спірною квартирою всіх її
співвласників, незважаючи на те, що
відповідачі у цій справі зустрічних
позовних вимог не заявляли, оскільки це
потрібно з метою повного належного
захисту прав всіх осіб, які беруть
участь у цій справі.

За таких обставин, рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 13 червня 2014 року у цій
справі слід скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити частково; визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_3
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1; визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1;
виділити в окреме володіння та
користування ОСОБА_2 ізольовану
кімнату жилою площею 10,6 кв. м у квартирі
АДРЕСА_1; виділити в окреме спільне
сумісне володіння та користування
ОСОБА_3, ОСОБА_4 суміжні кімнати жилою
площею 17,4 кв. м та 14,4 кв. м, а також
балкон (має вихід до жилої кімнати
площею 17,4 кв.м) та лоджію (має вихід до
жилої кімнати площею 14,4 кв.м) у квартирі
АДРЕСА_1; залишити у загальному
користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
кухню, ванну кімнату, туалет, коридор,
кладовку у квартирі АДРЕСА_1; в решті
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за їх
необґрунтованістю та недоказаністю.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч. ч. 1, 5 ЦПК
України апелянт - позивач ОСОБА_2 має
право на компенсацію за рахунок
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
понесених судових витрат у цій справі у
сумі 1 579,96 грн. (розрахунок: 898,63 грн.
судовий збір за вимоги майнового
характеру, квитанція а.с. 1 + 114, 70 грн.
судовий збір за вимоги немайнового
характеру, квитанція а.с.2 доплата
судового збору - 50,0 грн., квитанція
а.с.168, + 516,63 грн. судовий збір за
звернення до апеляційного суду,
квитанції на суму 474,50 грн. а.с.189 та на
суму 163,93 грн. а.с.204), тобто по 789,98 грн. з
кожного окремо (розрахунок: 1579,96 грн. /2
особи).

Щодо компенсації судових витрат
позивача за рахунок відповідачів на
оплату проведеної у справі судової
будівельно-технічної експертизи у сумі
1 600,0 грн., (а.с. 160) та оцінки квартири у
сумі 300,0 грн. (а.с. 166) слід відмовити,
оскільки колегією суддів апеляційного
суду позивачеві було відмовлено у
задоволенні решти позовних вимог
позивача, у тому числі щодо виділу у
натурі частки позивача у спірній
квартирі та виплати компенсації, якої
стосувались зазначені експертиза та
витрати позивача.

Витрати позивача ОСОБА_2 на оплату
банківських послуг 08,99 грн. (квитанція
а.с.167) та 05,0 грн. (квитанція а.с.168) при
оплаті судового збору не належать до
судових витрат в силу вимог ст. 79 ЦПК
України, а тому не можуть бути
компенсовані позивачеві за цим
рішенням суду за рахунок відповідачів
у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 13 червня 2014 року у цій
справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1.

Виділити в окреме володіння та
користування ОСОБА_2 ізольовану
кімнату жилою площею 10,6 кв. м у квартирі
АДРЕСА_1.

Виділити в окреме спільне сумісне
володіння та користування ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 суміжні кімнати жилою площею 17,4
кв. м та 14,4 кв. м, а також балкон (має
вихід до жилої кімнати площею 17,4 кв.м)
та лоджію (має вихід до жилої кімнати
площею 14,4 кв.м) у квартирі АДРЕСА_1.

Залишити у загальному користуванні
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кухню, ванну
кімнату, туалет, коридор, кладовку у
квартирі АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 понесені судові витрати у
вигляді судового збору за звернення до
суду першої та апеляційної інстанцій
на загальну суму 1 579,96 грн. (одна тисяча
п'ятсот сімдесят дев'ять гривень
дев'яносто шість копійок) по 789,98 грн.
(сімсот вісімдесят дев'ять гривень
дев'яносто вісім копійок) з кожного
окремо.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте воно
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Каракуша К.В.Гончар М.С.