Ухвала

іменем україни

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів:
Нагорняка В.А.,
Олійник А.С.,

Писаної Т.О., Юровської
Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства «Гайсинський
спиртовий завод», Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Вінницькій області про захист честі,
гідності, ділової репутації та
спростування недостовірної
інформації, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 23 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у заяві про
уточнення позовних вимог станом на 22
серпня 2013 року просив визнати
недостовірною інформацію, поширену
керівником Державного підприємства
«Гайсинський спиртовий завод» (далі -
ДП «Гайсинський спиртовий завод») у
поясненнях головному інспектору праці
у Вінницькій області під час
здійснення перевірки Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Вінницькій області додержання вимог
законодавства про працю за період із 18
червня до 20 червня 2013 року, а саме:
«…ОСОБА_3, який не є працівником
підприємства, було видано перепустку,
що надавала йому право проходити на
територію підприємства та у виділеному
приміщенні виконувати свою роботу.
Однак, ОСОБА_3, отримавши право
проходити на підприємство, почав грубо
порушувати встановлені законом і
внутрішніми нормативними актами
техніку безпеки, правила знаходження у
цехах підприємства. Ним неодноразово
вчинялися спроби незаконно, не
пояснюючи причин і намірів, проникнути
до спиртового цеху підприємства»; «але
через чіткі дії охорони, такі спроби
завчасно припинялися. 30 січня 2013 року
через неодноразові порушення техніки
безпеки та правил внутрішнього
розпорядку підприємства, ОСОБА_3 було
анульовано його перепустку, про що
належним чином повідомлено та
запропоновано її здати. Профспілкову
роботу ОСОБА_3 було запропоновано
проводити на території пропускного
пункту в окремому кабінеті»; «22 травня
2013 року на підприємстві мав місце
випадок, коли на територію заводу через
прохідну, скориставшись фактором
раптовості, всупереч встановленому на
підприємстві пропускному режиму, не
повідомляючи мету свого візиту та не
запитуючи на це дозвіл, забіг ОСОБА_3 та
намагався спровокувати охорону на
застосування до нього фізичної сили,
голосно сварився на працівників, після
чого охороною його було виведено за
територію підприємства і викликаним
нарядом міліції складено протокол про
адміністративне правопорушення
(дрібне хуліганство)»; визнати
недостовірною інформацію, поширену
відповідачем у наказі від 30 січня 2013
року № 38/1, а саме: «…рішення про
обрання гр. ОСОБА_3 головою профспілки
працівників ДП «Гайсинський спиртовий
завод» є нелегітимним»; зобов'язати ДП
«Гайсинський спиртовий завод»
відкликати з Територіальної державної
інспекції з питань праці у Вінницькій
області наказ від 30 січня 2013 року № 38/1
та зазначені пояснення керівника ДП
«Гайсинський спиртовий завод», а
Територіальну державну інспекцію з
питань праці у Вінницькій області -
повернути зазначений наказ і
пояснення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
він є керівником профспілкової
організації ДП «Гайсинський спиртовий
завод».

У період із 18 червня до 20 червня 2013 року
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Вінницькій області
проводилась перевірка додержання
законодавства про працю на ДП
«Гайсинський спиртовий завод».

До матеріалів перевірки долучено
письмові пояснення керівника ДП
«Гайсинський спиртовий завод» ОСОБА_5,
у яких поширено неправдиву інформацію,
яка принижує його честь, гідність та
ділову репутацію.

Зокрема, кабінет для засідання
профкому адміністрація підприємства
виділила у лютому 2013 року, а до 30 січня
2013 року охорона не чинила йому жодних
перешкод у пересуванні територією
підприємства.

Не відповідає дійсності й інформація
про те, що він почав грубо порушувати
встановлені законом і внутрішніми
нормативними актами техніку безпеки і
правила перебування на території
підприємства, а також про те, що
неодноразово вчиняв спроби незаконно
без пояснення причин і намірів
проникнути до спиртового цеху
підприємства.

Неправдивою є й інформація про те, що 30
січня 2013 року було анульовано його
перепустку, оскільки він мав
можливість вільно проходити на
територію підприємства за перепусткою
до 21 травня 2013 року. У період із 30 січня
до 12 лютого 2013 року охорона
підприємства дійсно забороняла йому
вхід на територію, але це право було
відновлено на підставі припису
головного державного інспектора праці
від 11 лютого 2013 року.

22 травня 2013 року охорона підприємства
із застосуванням фізичної сили вивела
його за межі території заводу, але
протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення
стосовно нього складено не було.
Навпаки, 22 травня 2013 року було відкрито
кримінальне провадження за фактом
нанесення йому тілесних ушкоджень
охоронцями ДП «Гайсинський спиртовий
завод».

Територіальній державній інспекції з
питань праці у Вінницькій області
надано наказ ДП «Гайсинський спиртовий
завод» від 30 січня 2013 року № 38/1,
відповідно до якого підприємство
вважає нелегітимним його обрання
головою профспілки. Такі відомості не
відповідають дійсності, оскільки
спростовуються інформацією з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 19 лютого 2014 року
позов задоволено частково. Визнано
недостовірною інформацію, поширену ДП
«Гайсинський спиртовий завод» у
поясненнях, наданих керівником
підприємства ОСОБА_5 головному
інспектору праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Вінницькій області під час перевірки
дотримання законодавства про працю за
період із 18 червня до 20 червня 2013 року, а
саме: «…ОСОБА_3, який не є працівником
підприємства, було видано перепустку,
що надавала йому право проходити на
територію підприємства та у виділеному
приміщенні виконувати свою роботу.
Однак, ОСОБА_3, отримавши право
проходити на підприємство, почав грубо
порушувати встановлені законом і
внутрішніми нормативними актами
техніку безпеки, правила перебування у
цехах підприємства. Ним неодноразово
вчинялися спроби незаконно, не
пояснюючи причин і намірів, проникнути
до спиртового цеху підприємства.»; «але
через чіткі дії охорони такі спроби
завчасно припинялися. 30 січня 2013 року
через неодноразові порушення техніки
безпеки та правил внутрішнього
розпорядку підприємства ОСОБА_3 було
анульовано його перепустку, про що
належним чином повідомлено та
запропоновано її здати. Профспілкову
роботу ОСОБА_3 було запропоновано
проводити на території пропускного
пункту в окремому кабінеті.»; «22 травня
2013 року на підприємстві стався випадок,
коли на територію заводу через
прохідну, скориставшись фактором
раптовості, всупереч встановленому на
підприємстві пропускному режиму, не
повідомляючи мету свого візиту та не
запитуючи на це дозволу, забіг ОСОБА_3
та намагався спровокувати охорону на
застосування до нього фізичної сили,
голосно сварився на працівників, після
чого його було виведено за територію
підприємства охороною та викликаним
нарядом міліції складено протокол про
адміністративне правопорушення
(дрібне хуліганство)». Визнано
недостовірною інформацію, поширену
Державним підприємством «Гайсинський
спиртовий завод» у наказі від 30 січня
2013 року № 38/1, а саме: «…рішення про
обрання гр. ОСОБА_3 головою профспілки
працівників державного підприємства
«Гайсинський спиртовий завод» є
нелегітимним». В іншій частині позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 23 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до
протоколу профспілкових зборів від 7
травня 2012 року ОСОБА_3 обрано головою
профспілки ДП «Гайсинський спиртовий
завод». Відомості про нього, як голову
профспілки, внесено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

У наказі № 38/1 від 30 січня 2013 року,
виданому по ДП «Гайсинський спиртовий
завод», зазначено: «…рішення про
обрання гр. ОСОБА_3 головою профспілки
працівників ДП «Гайсинський спиртовий
завод» є нелегітимним».

У період із 18 по 20 червня 2013 року
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Вінницькій області
проводилась перевірка дотримання
законодавства про працю на ДП
«Гайсинський спиртовий завод».

У наданих на адресу Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Вінницькій області поясненнях
директор ДП «Гайсинський спиртовий
завод» ОСОБА_5 зазначив: «…ОСОБА_3, який
не є працівником підприємства, було
видано перепустку, що надавала йому
право проходити на територію
підприємства та у виділеному
приміщенні виконувати свою роботу.
Однак, ОСОБА_3, отримавши право
проходити на підприємство, почав грубо
порушувати встановлені законом і
внутрішніми нормативними актами
техніку безпеки, правила знаходження у
цехах підприємства. Ним неодноразово
вчинялися спроби незаконно, не
пояснюючи причини і наміри проникнути
до спиртового цеху підприємства»; «але
через чіткі дії охорони, такі спроби
завчасно припинялися. 30 січня 2013 року
через неодноразові порушення техніки
безпеки та правил внутрішнього
розпорядку підприємства, ОСОБА_3 було
анульовано його перепустку, про що
належним чином повідомлено та
запропоновано її здати. Профспілкову
роботу ОСОБА_3 було запропоновано
проводити на території пропускного
пункту в окремому кабінеті»; «22 травня
2013 року на підприємстві мав місце
випадок, коли на територію заводу через
прохідну, скориставшись фактором
раптовості, всупереч встановленому на
підприємстві пропускному режиму, не
повідомляючи мету свого візиту та не
запитуючи на це дозвіл, забіг ОСОБА_3 та
намагався спровокувати охорону на
застосування до нього фізичної сили,
голосно сварився на працівників, після
чого охороною його було виведено за
територію підприємства і викликаним
нарядом міліції складено протокол про
адміністративне правопорушення
(дрібне хуліганство)».

Задовольняючи позов ОСОБА_3 частково та
визнаючи недостовірною інформацію,
поширену про нього директором ДП
«Гайсинський спиртовий завод» ОСОБА_5 у
поясненнях територіальній державній
інспекції праці у Вінницькій області,
а також інформацію щодо легітимності
обрання ОСОБА_3 головою профспілкової
організації на підприємстві, поширену
у наказі від 30 січня 2013 року № 38/1 по ДП
«Гайсинський спиртовий завод», суд
першої інстанції виходив із того, що ця
інформація не відповідає дійсності з
тих підстав, що відповідач ДП
«Гайсинський спиртовий завод» не довів
її достовірність.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові, апеляційний суд
виходив із того, що ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом як фізична
особа, а не в інтересах профспілкової
організації ДП «Гайсинський спиртовий
завод», та не довів, які саме його
особисті права як фізичної особи
порушено відповідачем.

Із висновками апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції
України кожному гарантується судовий
захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням і
поширенням такої недостовірної
інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду має бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод та
ст. 316 ЦПК України рішення апеляційного
суду має бути мотивованим.

Як випливає із змісту ст. 277 ЦК України,
у спорі про спростування недостовірної
інформації юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначити характер такої
інформації та з'ясувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

За змістом ст. ст. 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповідь щодо кожного із доводів
апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам процесуального
закону щодо його законності та
обґрунтованості, є немотивованим; із
нього не можливо дійти однозначного
висновку, з яких підстав відмовлено в
позові.

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_3,
підставою позову є поширення
директором ДП «Гайсинський спиртовий
завод» інформації, яка, на його думку, є
негативною та завдає шкоди честі та
гідності як фізичної особи, яка обрана
головою профспілки.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 316 ЦПК України доводів
апеляційної скарги ДП «Гайсинський
спиртовий завод» по суті не перевірив,
обмежився висновком про те, що ОСОБА_3
звернувся до суду не в інтересах
профспілкової організації, а як
фізична особа, та не довів, які саме
його особисті права як фізичної особи
порушено.

Апеляційний суд не спростував
висновків суду першої інстанції про те,
що поширена, на думку позивача,
інформація є недостовірною та підлягає
спростуванню; не надав оцінки
зазначеній інформації, не з'ясував, чи є
вона фактичним твердженням чи
оціночним судженням, не виконав
покладених на нього законом
процесуальних обов'язків, формально
вирішив спір.

З огляду на викладене рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись статтями 335,
336, 338 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 23 травня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:

В.А. Нагорняк

А.С. Олійник

Т.О. Писана

Г.В. Юровська