Справа № 297/2201/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Драб В. І., при секретарі
Гарані О. А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Берегово
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Попівської сільської ради про визнання
права власності на одноквартирний
(садибний) житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Берегівського
районного суду з позовом до Попівської
сільської ради про визнання права
власності на одноквартирний (садибний)
житловий будинок за адресою
АДРЕСА_1.

Позов мотивований тим, що будинок за
зазначеною адресою належав матері
позивачки ОСОБА_2, яка ІНФОРМАЦІЯ_1
померла. Позивачка є єдиною
спадкоємицею за законом за померлою
матір'ю, а після смерті вступила в
управління спадковим майном, таким
чином, фактично прийняла спадщину.

Однак, коли позивачка звернулася до
нотаріуса для оформлення спадщини,
отримала відмову, так як виявилось, що
житловий будинок не зареєстрований в
КП «ББТІ БРР».

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
просила суд розглянути справу у її
відсутності, позовні вимоги
підтримала, просила позов задоволити.

Відповідач - представник виконавчого
комітету Попівської сільської ради в
судове засідання не з'явився, однак
подали до суду заяву, в якій просять
справу розглянути у їх відсутності,
позовні вимоги визнають.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється, або не визнається
іншою особою.

Відповідно до п. 28 «Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно» і
«Порядку надання інформацій з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є рішення суду, що набрало
законної сили щодо права власності та
їхніх речових прав на нерухоме майно.

Відповідач визнав позов в повному
обсязі. Вважають вимоги позивача
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, про що
свідчить подана ними заява.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову,
суд, за наявності для того законних
підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК
України).

За відсутності будь-якого
застереження, факт, визнаний сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, вважається встановленим. Тобто,
визнання позову відповідачем, згідно
ст. 61 ЦПК України, є обов'язковим для
суду, оскільки обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання
позову відповідачем у справі і з цих
підстав задовольняє позов.

Позовні вимоги доведені також
матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 61, 79, 88, 174, 208, 209,
212-216, 223 ЦПК України, ст.ст. 376, 392, 1261, 1268 ЦК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
цілому на одноквартирний (садибний)
житловий будинок в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційного скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Драб В. І.