Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5419/13-ц
Провадження №: 2/332/546/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р. Заводський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді
Мєркулової Л.О.

при секретарі -
Чебикіній Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ «Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд , -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
суми боргу за кредитним договором.

У своєму позові та у судовому засіданні
представник позивача пояснив, що 27
травня 2008 року між ПАТ «Райффазен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір №
014/17-39/1695-34 , за умовами якого ОСОБА_2
надано кредит в розмірі 55 800 доларів
США зі сплатою 14,0 % відсотків річних на
строк 120 місяців по 26.05.2018 року для
використання на споживчі цілі під
заставу нерухомості.

З метою зменшення фінансового
навантаження на позивальника ОСОБА_2 в
умовах кризисних явищ в економіці
України, 20 березня 2009 року між
позивачем та позичальником укладено
додаткову угоду № 014/17-39/1695-34/4 до
кредитного договору. Згідно умов якої
фактична заборгованість за кредитом в
розмірі 53 871,92 доларів США
збільшується на суму заборгованості за
кредитом в розмірі 2 142,55 доларів США.
Таке збільшення не супроводжується
видачею кредитних коштів позичальнику.

Додаткова угода № 1 є невід'ємною
частиною кредитного договору і
відповідні положення кредитного
договору застосовуються з урахуванням
змін умов кредитування, внесених цією
додатковою угодою.

11 травня 2010 року між ОСОБА_2 та
позивачем було укладено другу
додаткову угоду № 014/17-39/1695-34/1 до
кредитного договору, згідно якої
сторонами збільшено строк кредиту на 106
календарних місяців, через що дата
остаточного погашення кредиту стала
становити 28 березня 2027 року.

В порушення умов ст..7 кредитного
договору щодо обов'язку відповідача по
справі ОСОБА_2 здійснювати повернення
одержаного кредиту та плати за
користування, відповідачем не
виконуються строки і порядок
погашення кредитної заборгованості.

Також відповідачем були порушені умови
п.1.4 додаткової угоди № 1, яка
встановлює обов'язок позичальника
здійснювати погашення заборгованості
у майбутньому у складі щомісячних
платежів відповідно до графіка
погашення кредиту та інших платежів за
кредитним договором, що є додатком до
цієї додаткової угоди № 1.

За прострочення виконання будь-яких
грошових зобовязань за кредитним
договором п.16.3 кредитного договору
встановлена відповідальність у
вигляді пені в розмірі 1% від
простроченої до оплати суми, яку
позичальник сплачує кредитору за кожен
календарний день прострочення.

У зв'язку з виникненням заборгованості
за кредитним договором станом на 30.09.2010
року в розмірі 63 818,71 доларів США,
позивачем на адресу відповідача та
поручителя була направлена вимога про
повернення заборгованості по кредиту
від 30.09.2010 року, у якій зазначено зміст
порушених зобов'язань та вимога про
дострокове виконання порушеного
зобов'язання у 30-ти денний строк з
моменту отримання цього повідомлення,
яка до цього часу відповідачем не
задоволена.

У забезпечення виконання відповідачем
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором між позивачем та ОСОБА_3 (далі
поручитель) було укладено договір
поруки № 014/17-39/1695-34/1 від 27.05.2008 року.

Також у забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки № 014/17-39/1695-34/2 від 27.05.2008 року

Згідно п.1.2 та п.2.1 договору поруки
закріплено, що поручителі на
добровільних засадах бере на себе
зобов'язання перед банком відповідати
по зобов'язанням боржника ОСОБА_2, які
виникають з умов кредитного договору,
та несуть солідарну відповідальність
перед банком нарівні з боржником за
повернення суми кредиту.

На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2
ухиляється від виконання зобов'зань за
кредитним договором, що виявляється в
нездійсненні платежів, передбачених
кредитним договором та, відповідно
зростаючій простроченій
заборгованості по кредиту та
відсотках, у зв'язку з чим позивач
вимушений звернутися до суду з
позовною заявою.

Станом на 27.08.2013 року сума
заборгованості становить 1 968 537,55 грн.,
а саме:

- заборгованість за кредитом - 499
556,27 грн.,

- заборгованість по відсоткам - 210
722,26 грн.,

- пеня за кредитом та відсотками - 1
258 259,02 грн.

У своєму позові позивач просить
стягнути з відповідачів солідарно суму
заборгованості та судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав і просить
його задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача позов визнав частково і
суду пояснив,що суму заборгованості
вони визнають, а щодо стягнення суми
пені просить застосувати строк
позовної давності.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, повно і всебічно з'ясувавши
обставини, на які посилається ПАТ
«Райффазен Банк Аваль» як на підставу
своїх вимог, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд приходить до
висновку що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Сторони 27.05.2008 р. уклали кредитний
договір № 014/17-39/1695-34, на підставі якого
позивач надав відповідачу ОСОБА_2
кредит в розмірі 55 800 доларів США зі
сплатою 14,0 % відсотків річних на строк
120 місяців по 26.05.2018 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Згідно ст..625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно до ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання.

Судом встановлено із додаткової угоди
№ 014/17-39/1695-34/4 від 20.03.2009 року, що на
момент укладення цієї годи у
відповідача ОСОБА_2 вже існувала
заборгованість в розмірі 53 871,92 доларів
США. Крім того, відповідачу 30.09.2010 року
була направлена вимога про повернення
заборгованості, яка була не задоволена.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно п.2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно п.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Тобто, позивач мав право протягом 2010-2011
р.р. звернутися до суду про стягнення
пені. Як вбачається із позовної заяви,
позивач звернувся до суду в жовтні 2013
року.

Суд не узяв до уваги посилання позивача
на п.6.7 кредитного договору, де
зазначено, що до всіх правовідносин,
пов'язаних з укладанням та виконанням
цього договору, застосовується строк
позовної давності тривалістю у три
роки. Як пояснив у судовому засіданні
представник позивача до стягнення пені
також застосовується строк позовної
давності тривалістю 3 роки.

Згідно ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

В п.6.7 кредитного договору не
зазначається, що сторони домовилися
щодо збільшення строку позовної
давності стосовно стягнення пені.

Суд вважає, що в частині стягнення
заборгованості за кредитом та
відсотками позовні вимоги знайшли своє
обґрунтування і підлягають
задоволенню, а в частині стягнення пені
позовні вимоги не підлягають
задоволенню у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності.

Таким чином, суд приходе до висновку, що
позов ПАТ «Райффазен Банк Аваль»
частково знайшов своє обґрунтування і
докази у судовому засіданні, і тому
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208,209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 256-261,267,509, 526,625 України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффазен Банк
Аваль» заборгованість за кредитом в
розмірі, яка складається:
заборгованість за кредитом - 499556,27
грн., заборгованість по відсоткам -
210722,26 грн., а усього - 710288,53 грн., а
також судовий збір з кожного з
відповідачів в розмірі по 1147 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду шляхом подачі
протягом 10 днів апеляційної скарги з
дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної чинності
після закінчення десятиденного строку
для подання апеляційної скарги, якщо
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Л.О.Мєркулова