УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М., суддів:
Висоцької В.С., Умнової О.В.,Гримич М.К.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення кредитної заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_6 кредитну заборгованість за
укладеним між сторонами спору 08
листопада 2007 року кредитним договором
в загальному розмірі 20 116 грн 54 коп. та
понесені у справі судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач належним чином кредитних
зобов'язань не виконує. Станом на 16
січня 2014 року існує кредитна
заборгованість, яку позивач просив
стягнути з відповідача в судовому
порядку.

Рішенням Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року в позові відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18
червня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено у
справі нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Стягнуто з відповідача на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» 20 116 грн 54 коп.
заборгованості за кредитним договором
(без номера) від 08 листопада 2011 року, а
саме: 2 968 грн 43 коп. заборгованості за
кредитом; 12 347 грн 19 коп.
заборгованості по процентах за
користування кредитом; 7 245 грн
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 1 434 грн 12 коп.
штрафу (500 грн - фіксована частина та 934
грн 12 коп. - процентна складова).

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до умов укладеного між
сторонами спору договору (без номеру)
від 08 листопада 2007 року, ОСОБА_6 отримав
у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 3
тис. грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 24 % на рік за користування
кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згідно наданого представником
позивача розрахунку кредитної
заборгованості, станом на 16 січня 2014
року, заборгованість ОСОБА_6 за
кредитним договором складає 20 116 грн 54
коп., у тому числі: 2 968 грн 43 коп. -
заборгованості за кредитом; 12 347 грн 19
коп. - заборгованості по процентам за
користування кредитом; 7 245 грн -
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 500 грн - штрафу
(фіксована частина); 934 грн 12
коп. - штрафу (процентна складова).

Судовим наказом Долинського районного
суду Івано-Франківської області від 03
вересня 2008 року (а. с. 6) стягнуто з
ОСОБА_6 на користь позивача 3 878 грн 20
коп. заборгованості за вказаним вище
кредитним договором.

Судом першої інстанції також
встановлено, що строк дії кредитної
картки ОСОБА_6 розпочався 08 листопада
2007 року і закінчився 30 листопада
2008 року. Останній платіж, який було
проведено відповідачем по даному
кредитному договору відбувся 19 квітня
2008 року.

Згідно з п. п. 3.1.1, 5.4 правил користування
платіжною карткою, які є невід'ємною
частиною основного кредитного
договору, строк дії карти зазначено на
самій картці (місяць та рік). Карта
дійсна до останнього календарного дня
зазначеного місяця. Строк погашення по
кредиту по платіжним карткам без
встановлення мінімального
обов'язкового платежу проводиться в
такому порядку: строк погашення
процентів по кредиту - щомісячно за
попередній місяць; строк погашення
кредиту в повному обсязі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці (в полі МОNТН).

На підставі таких встановлених
обставин, районний суд дійшов до
висновків, що у позивача було право
пред'явити вимогу про виконання
порушеного зобов'язання щодо
повернення кредиту починаючи з 01
грудня 2008 року і протягом наступних
трьох років (ст. ст. 256, 257, 266 ЦК України).
З позовною заявою про стягнення
заборгованості банк звернувся лише 29
січня 2014 року, тобто з пропуском
трирічного терміну. Поважності причин
пропуску строку звернення до суду з
позовом позивачем не надано, а тому, з
врахуванням того, що відповідачем
заявлено вимогу про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності, на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК
України районний суд відмовив у позові
саме з таких підстав.

Ухвалюючи у справі нове рішення про
задоволення позову, апеляційний суд
керувався тим, що пунктом 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг, які
також є невід'ємною частиною основного
кредитного договору, визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не подасть
письмову заяву іншій стороні про
припинення договору, він автоматично
пролонговується на такий же строк.
Пунктом 9.3 Умов і правил надання
банківських послуг передбачено, що
карткові рахунки відкриваються на
невизначений термін за виключеннями,
передбаченими п. п. 9.6, 9.7 цих Умов.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_6 не
надав письмової заяви про закриття
карткового рахунку, у зв'язку з чим
строк дії картки відповідача було
продовжено на такий же період і він діє
на даний час, тобто позивачем не
пропущено строку позовної давності для
звернення до суду із вказаним позовом.
На думку апеляційного суду, таких
обставин не враховано судом першої
інстанції та безпідставно ухвалено
рішення про відмову в задоволенні
обґрунтованого позову.

З такими висновками апеляційного суду
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, яка є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК
України), а не закінчення строку дії
договору (правова позиція Верховного
Суду України викладена в постанові від
19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14).

Доводи апеляційного суду щодо
застосування до даних правовідносин
положень пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, що строк дії основного
кредитного договору в даному випадку
закінчився 01 грудня 2008 року, крім того
такі доводи, суперечать правовій
позиції Верховного Суду України щодо
визначення перебігу строку позовної
давності, викладеній в постанові від
19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14,
яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України повинна
бути обов'язково врахована судом при
розгляді справ.

Виходячи з наведеного, в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6
про стягнення кредитної
заборгованості, слід відмовити за
пропуском строку позовної давності. До
таких висновків обґрунтовано дійшов і
суд першої інстанції, а тому
оскаржуване в касаційному порядку
рішення апеляційного суду підлягає
скасуванню із залишенням в силі
помилково скасованого рішення
районного суду, ухваленого згідно із
законом.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 339, 343, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18
червня 2014 року скасувати.

Рішення Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Умнова І.М.
Фаловська