Справа № 177/2462/14-ц
Провадження № 2/177/1073/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 жовтня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г.
Г.

за участі: секретаря
Дзиговської Т. Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Новопільської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
відповідною заявою, в якій просив
визнати за ним право власності на
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дядько - ОСОБА_2,
який на момент смерті проживав один та
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

20.01.1987 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким
заповів все своє майно матері позивача
- ОСОБА_3.

Заповіт до дня смерті ОСОБА_2 не
змінювався та не скасовувався.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, не
встигнувши прийняти спадщину, що
залишилася після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Він є спадкоємцем першої черги за
законом в порядку спадкової
трансмісії.

Після смерті ОСОБА_2 він звернувся до
Криворізької районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, але постановою
нотаріуса йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на домоволодіння з
господарчими спорудами, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у
зв'язку з відсутністю оригіналу
правовстановлюючих документів та
державної реєстрації на вказане
нерухоме майно.

З огляду на те, що його дядько та він
відкритого, добросовісного,
безперервного протягом 10 років
користувалися домоволодінням, просив
визнати за ним право власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю.

В судове засідання позивач та його
представник не з'явилися. Представник
позивача подав заяву про розгляд
справи за його та позивача відсутності.
Заявлені вимоги підтримав та наполягав
на їх задоволенні.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи по суті, в зал
судового засіданні не з'явився, надав
суду заяву, в якій просили розглядати
справу без присутності представника
сільської ради. Заявлені вимоги
визнали та не заперечували проти їх
задоволення.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, приходить до висновку, що
подана заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та письмовими
матеріалами підтверджено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, що
підтверджується ксерокопією свідоцтва
про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.15),
який на момент смерті проживав один та
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 18).

20.01.1987 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким
заповів все своє майно ОСОБА_3. Заповіт
до дня смерті ОСОБА_2 не змінювався та
не скасовувався (а.с. 13, 46).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14), не
встигнувши прийняти спадщину, що
залишилася після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

Позивач є спадкоємцем першої черги за
законом відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК
України, що підтверджується
ксерокопією свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернувся
до Криворізької районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, але постановою
нотаріуса від 05.08.2014 року № 2362/02-31 йому
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
домоволодіння з господарчими
спорудами, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю
оригіналу правовстановлюючих
документів та державної реєстрації на
вказане нерухоме майно (а.с. 16).

Слідуючи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років набуває право
власності на це майно (набувальна
давність).

Відповідно довідки Новопільської
сільської ради Криворізького району
Дніпропетровської області від 07.08.2014
року за № 1135/7/02-29, згідно по
господарських книг за період 1974 року по
2013 рік головою господарства за адресою:
АДРЕСА_1 значився померлий ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2. Відомостей щодо права
власності на житловий будинок в
довідкових відомостях вище зазначених
по господарських книг, відсутні (а.с.19).

В користуванні ОСОБА_2 перебувала
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,2500 га та для ведення особистого
селянського господарства площею 0,0100
га.

Позивач у вказаному будинку проживає
без реєстрації з 2004 року по теперішній
час, що підтверджується довідкою
Новопільської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області від 18.08.2014
року за № 1176/7/02-29 (а.с. 20).

Як вбачається з п. 9 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» № 5 від 07.02.2014 року при
вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, необхідними
умовами є: добросовісне, відкрите та
безперервне володіння, безтитульність
володіння.

Добросовісність володіння житловим
будинком АДРЕСА_1 підтверджується
довідкою про реєстрацію ОСОБА_2 за
вищевказаною адресою до дня його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, ксерокопіями
квитанцій про сплату за комунальні
послуги (а.с. 22-26). Дядько позивача про
відсутність у нього права власності на
житловий будинок не знав, оскільки у
вказаному будинку проживав все життя,
користувався ним, земельною ділянкою,
що розташована під будинком.

Відкритість володіння дядьком
позивача житловим будинком
підтверджується тим, що останній не
приховував ні від кого свого володіння
будинком, проживаючи в ньому постійно,
здійснюючи поточні ремонти будинку,
саджаючи присадибну ділянку щороку,
сплачуючи комунальні послуги, здійснив
реєстрацію місця свого проживання у
вказаному будинку.

Безперервність володіння ОСОБА_2
житловим будинком підтверджується
довідками сільської ради (а.с. 18,19).

Безтитульність володіння ОСОБА_2
житловим будинком підтверджується
довідкою сільської ради та довідкою КП
ДОР «Криворізьке БТІ» про відсутність
власника нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, зазначене
домоволодіння складається з житлового
будинку А-1 загальною площею 58,0 кв.м.,
житловою площею 32,5 кв.м, 1924 року
побудови, літньої кухні Б, 1973 року
побудови, вбиральні В, 1973 року побудови,
водоколонки І, огорожі №1-2 (а.с. 35-37)

Позивач з 2004 року проживає у вказаному
будинку без реєстрації, користуюся
будинком, після смерті свого дядька
сплачує комунальні послуги за будинок.

Звернення позивача до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_2 вказує
також на те, що позивач вважав
домоволодінням з господарчими
спорудами, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 спадковим майном після смерті
дядька, а тому не знав і не міг знати про
відсутність у нього підстав для
набуття права власності на житловий
будинок.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України,
відсутність державної реєстрації
права власності на нерухоме майно не є
перешкодою для визнання права
власності на це майно у зв'язку зі
спливом строку набувальної давності,
оскільки така державна реєстрація може
бути здійснена після визнання права
власності за набувальною давністю.

Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України
право власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Набувальна давність є юридичним
фактом. Рішення суду про встановлення
факту спливу строку набувальної
давності не замінюватиме собою
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, а буде лише
підставою для її проведення.

В силу ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка заявляє
про давність володіння, може приєднати
до часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Суд, оцінивши письмові матеріали
справи, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 та
позивач, який є його спадкоємцем
відкритого, добросовісного,
безперервного протягом 10 років
користувалися домоволодінням, вважає,
що за позивачем необхідно визнати
право власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

На підставі викладеного й відповідно
до ст. 41 Конституції України, ст. 344 ЦК
України, п. 5,9,11,14 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ст. ст.
10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України:

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новопільської
сільської ради Криворізького району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарчими
побудовами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, який складається з:
житлового будинку А-1, загальною площею
58,0 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м.,
літньої кухні Б, вбиральні В,
водоколонки І, огорожі № 1-2 в порядку
набувальної давності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом того ж строку з дня отримання
копії рішення.

Суддя: