Справа № 296/3713/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"01" вересня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Шалоти
К.В.,

за участю: секретаря судового
засідання Давиденко В.В.,

представника позивача -
Беспавлого Б.М.

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі
цивільну справу за позовом Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Факторингова компанія "Вектор Плюс" до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,-

В С Т А Н
О В И В:

ТОВ "Факторингова компанія "Вектор
Плюс" (надалі також - позивач)
звернулося в суд із позовною заявою до
ОСОБА_3 (надалі також - відповідач) про
стягнення 78353,25 дол. США заборгованості
за кредитним договором № 0501/0908/71-224 від
30 вересня 2008 року шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на
праві приватної власності, шляхом
продажу на прилюдних торгах в ході
виконавчого провадження, за початковою
ціною, встановленою відповідно до
висновку незалежного експерта -
суб"єкта оціночної діяльності,
правоздатність якого підтверджується
сертифікатом суб"єкта оціночної
діяльності. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що відповідач як
позичальник порушила взяті на себе
згідно кредитного договору
зобов'язання щодо своєчасного
погашення боргу та сплати щомісячних
платежів, внаслідок чого утворилась
вказана заборгованість.

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив їх задовольнити з
мотивів, викладених у позовній заяві,
та проти ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з"явилася, судові повістки, направлені
за зареєстрованою адресою її
проживання, повернені відділенням
поштового зв'язку з відміткою "за
закінченням терміну зберігання",
будь-яких клопотань та заяв не
напрвляла, а тому суд вважає за
необхідне провести заочний розгляд
справи та ухвалити заочне рішення, що
відповідає ст. 224 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

30 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 0501/0908/71-224, за яким Банк зобов'язавсяь
надати позичальнику кредит у сумі 63'000,00
дол. США з кінцевим строком погашення
до 29.09.2038 року та сплатою за
користування кредитом процентів у
розмірі 15% річних, а позичальник
зобов'язався в порядку та на умовах, що
визначені кредитним договором,
повертати кредит, виплачувати проценти
за користування ним, сплачувати
неустойки та інші передбачені платежі
в сумі, строки та на умовах, що
передбачені даним кредитним договором
та графіком платежів (а.с. 12-26).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк»
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» був укладений договір
факторингу, за умовами якого Банк
відповідно до умов цього договору
відсупив Фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, право на вимогу
якої належить Банку на підставі
документації (п.2.1).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк»
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» був укладений договір про
відступлення прав за іпотечними
договорами (а.с. 54-56).

В результаті укладення вказаних
договорів відбулось відступлення
права вимоги за кредитним договором №
0501/0908/71-224 від 30 вересня 2008 року і усіх
прав кредитора та права
іпотекодержателя за іпотечним
договором набуло ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс».

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
право первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із заяви-анкети на
отримання кредиту відповідач отримала
кредит у сумі 63 000,00 доларів США (а.с. 9-10).

В силу вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданого
представником позивача, свої
зобов'язання щодо повернення суми
кредиту та сплати відсотків відповідач
не виконує внаслідок чого станом на
28.11.2012 року утворилась загальна
заборгованість в сумі 78353,25 дол. США, з
яких: заборгованості за кредитом - 61255,71
дол. США, заборгованість за процентами -
10'486,13 дол. США, заборгованості по сплаті
пені - 6611,41 дол. США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за даним кредитним
договором, між ВАТ «Сведбанк» та
відповідачем 30 вересня 2008 року було
укладено іпотечний договір відповідно
до якого остання передала Банку в
іпотеку наступне майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,9
кв.м., житловою площею 28,0 кв.м, що
належить ОСОБА_2 на підставі та умовах
договору купівлі-продажу квартири,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 від 30 вересня 2008 року за
р.№17691.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону
України «Про заставу», ч. 5 ст. 3 Закону
України «Про іпотеку» кредитор
(Іпотекодержатель, Заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником
(Іпотекодавець, Заставодавець)
забезпеченого заставою (Іпотекою)
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Іпотека - це
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 33
Закону «Про іпотеку», заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

У разі часткового виконання боржником
зобов'язання, забезпеченого заставою,
право звернення на предмет застави
зберігається в первісному обсязі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель має право за
рахунок предмета іпотеки задовольнити
свою вимогу за основним пов'язанням у
повному обсязі або в частині,
встановленій іпотечним договором, що
визначена на час виконання цієї вимоги,
включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу та будь-якого
збільшення цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 20 Закону України «Про
заставу» у разі порушення
іпотекодавцем (заставодавцем)
обов'язків, встановлених іпотечним
договором (договором застави),
іпотекодержатель (заставодержатель)
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки (застави).

Такі ж положення чинного законодавства
сторонами відтворені в п.12 іпотечного
договору.

У відповідності до положень ст. 38
Закону України «Про іпотеку»,
іпотекодавець має право на продаж
предмета іпотеки у випадку наявності
рішення суду про продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Статтею 591 ЦК України передбачено право
реалізації предмета застави, на який
звернено стягнення, шляхом його
продажу.

Таким чином, відповідно до
вищезазначених норм чинного
законодавства, умов іпотечного та
кредитного договорів, за рахунок
предмету іпотеки, належного
відповідачу, позивач має право шляхом
продажу від свого імені предмету
іпотеки будь-якій особі-покупцеві на
підставі договору купівлі-продажу,
задовольнити свої вимоги, які
виникають із кредитного договору,
оскільки позичальником належним чином
не виконуються умови кредитного
договору, а саме, в частині повернення
основної суми боргу та сплати
відсотків за користування кредитними
коштами.

Відповідно до положень ст. 39 Закону
України "Про іпотеку" реалізація майна
за рішенням суду може проводитися
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону, тобто від
імені іпотекодержателя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 березня 2012 року № 5
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, розірвання
кредитного договору, набуття права
власності на предмет іпотеки тощо),
належить виключно позивачеві.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовна вимога щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором №0501/0908/71-224 30.09.2008
року, шляхом проведення прилюдних
торгів згідно Закону України "Про
виконавче провадження" є
обгрунтованою, а тому підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача
понесений останнім судовий збір у
розмірі 3654,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
526, 530, 536, 548, 572, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України,
ст.ст. 7, 12, 33, 35, 38, 39, 40 Закону України
«Проіпотеку», ст.ст. 1, 20 Закону України
«Про заставу», ст.ст. 10, 11, 57- 60, 88, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Вектор Плюс" - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за
Кредитним договором № 0501/0908/71-224 30.09.2008
року, яка складає 78 353,25 дол. США, що за
курсом НБУ від 27.02.2014 року становить 745
922 (сімсот сорок п"ять тисяч дев"ятсот
двадцять дві) грн. 94 коп., яка
складається: 61 255,71 дол. США, що за курсом
НБУ від 27.02.2014 року становить 583 154,36 грн.
- заборгованість за кредитом; 10 486,13 дол.
США, що за курсом НБУ від 27.02.2014 року
становить 99 827,96 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 6
611,41 дол. США, що за курсом НБУ від 27.02.2014
року становить 62 940,62 грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, звернути стягнення на
предмет іпотеки:

- квартиру №107, що заходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50,9
кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 30 вересня
2008 року, шляхом продажу на прилюдних
торгах в ході виконавчого провадження,
за початковою ціною, встановленою
відповідно до висновку незалежного
експерта - суб"єкта оціночної
діяльності, правоздатність якого
підтверджується сертифікатом суб"єкта
оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Вектор Плюс" судовий збір в
розмірі 3 654 (три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії. У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене відповідачем в
апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Житомирської області через
Корольовський районний суд м.Житомира
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
К. В. Шалота