Справа № 375/921/14-ц Головуючий у І
інстанції Литвин О.В.Провадження №
22-ц/780/5407/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 18
У Х В А Л А

іменем України

25 вересня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Білолконь О.В.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із вказаним вище
позовом, який мотивував тим, що 13
вересня 2011 року він позичив
відповідачу грошові кошти в розмірі
315000 грн. Факт отримання коштів
стверджується розпискою, підписаною
відповідачем власноруч. Вказував, що за
умовами договору позики відповідач мав
повернути борг у строк до 13 березня 2012
року, однак не виконав цих обов'язків,
на даний час грошові кошти не
повернуті. У зв'язку з наведеним просив
стягнути з відповідача на його користь
борг за договором позики станом на 26
червня 2014 року з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення в
розмірі 346563 грн. та трьох відсотків
річних від простроченої суми 21592,60 грн.,
а всього 368155,60 грн., а також стягнути
судовий збір.

Рішенням Рокитнянського
районного суду Київської області від 30
липня 2014 року позов задоволено в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Скаргу мотивує тим, що він коштів
у ОСОБА_2 не позичав і розписку не
підписував. Крім того, він повідомляв
суду, що хоче мати свого адвоката, проте
суд на це не зважив, у зв'язку з чим він
не погодився на пропозицію суду про
призначення судової почеркознавчої
експертизи.

Учасники справи належним чином
повідомлені про час розгляду справи,
відповідач ОСОБА_1 електронною поштою
подав заяву про відкладення розгляду
справи, не надавши докази про
поважність причин неявки, що згідно
ст.305 ЦПК України не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовував свої висновки
тим, що у зв'язку із неповерненням до 13
березня 2012 року позичених коштів
відповідач порушив права позивача,
передбачені ст.ст.1046, 1049 ЦК України, які
підлягають до захисту, а тому на
користь останнього необхідно стягнути
борг за договором позики з урахуванням
індексу інфляції та 3 % річних.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини регулюються
статтями 1046-1049 ЦК України відповідно до
положень яких за договором позики
позикодавець передає позичальнику у
власність гроші, а позичальник
зобов'язується повернути таку ж суму.
На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.
Позичальник повинен повернути гроші в
обумовлений догором позики термін.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 13 вересня 2011
року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в письмовій
формі укладено договір позики, за
умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1
грошові кошти в розмірі 315000 грн., а
позичальник у свою чергу зобов'язався
повернути дану суму у строк до 13
березня 2012 року, що стверджується
розпискою, підписаною ОСОБА_1

Також судом встановлено, що ні в
обумовлений договором позики строк - 13
березня 2012 року, ні на час розгляду
справи відповідач ОСОБА_1 кошти не
повернув.

За таких обставин суд прийшов до
правильного висновку, про те, що
відповідач порушив права позивача, як
позикодавця, які підлягають до захисту
шляхом стягнення на його користь
позичених коштів з урахуванням індексу
ніфляції та 3 % річних за весь час
прострочення.

Доводи апеляційної скарги про те,
що відповідач не позичав кошти і не
підписував розписку, не відповідають
матеріалам справи, з яких вбачається,
що факт позики коштів, підтверджується
як наданою позивачем розпискою, так і
показами свідка ОСОБА_3, який
підтвердив, що кошти передавалися
ОСОБА_2 у його присутності і розписку
підписав власносруч відповідач ОСОБА_1

При цьому колегія суддів
враховує, що як вбачаєтьбся із журналу
судового засідання і прослуханого
судом при підготовці справи до
розгляду технічного запису після
пояснень відповідача щодо
непідписання ним розписки, суд
відповідно до положень ст.10 ЦПК
України, роз'яснив відповідачу його
обов'язок щодо надання доказів,
передбачений ст.60 ЦПК України, в тому
числі його право клопотати про
призначення судової почеркознавчої
експертизи, однак відповідач від
призначення експертизи відмовився.
Крім того на стадіїї доповнень суд
повторно роз'яснив відповідачу його
право призначити почеркознавчу
експертизу, проте відповідач заявив
суду, що клопотань не має.

Колегія суддів не приймає до
уваги посилання позивача на порушення
судом його права мати адвоката. Такі
посилання спростовуються матеріалами
справи, в яких відсутні як угода з
адвокатом так і інші документи, які
вказують на наявність у відповідача
особи, яка уклала угоду щодо надання
правової допомоги. Крім того, такі
доводи відповідача спростовуютьсмя
журналом судового засідання і
прослуханим судом технічним записом
при підготовці справи до розгляду, в
яких відсутні клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи та
його бажання знайти собі адвоката.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 30 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :