У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану представником - ОСОБА_3, на
рішення Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 9 жовтня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 19 листопада
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» про визнання договору
фінансового лізингу недійсним та
застосування наслідків недійсного
правочину,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 10 квітня 2014 року між ним та
ТОВ «Лізингова компанія
«Автофінанс» укладено договір
фінансового лізингу на придбання
трактора МТЗ 892.5 Беларус вартістю 160
тис. грн. Довіряючи професіоналізму і
спеціалізації консультантів, під час
укладення угоди він повністю
покладався на роз'яснення працівника
компанії, який не пояснив йому усіх
положень договору, чим сприяв
неправильному сприйняттю ним
укладеної угоди та сплати ТОВ
«Лізингова компанія «Автофінанс» 16
тис. грн., як комісії за організацію
договору. Позивач зазначає, що у
відповідача відсутня ліцензія для
надання будь-яких фінансових послуг з
залученням фінансових активів від
фізичних осіб, договір лізингу
нотаріально не посвідчений, діяльність
якою займається відповідач є нечесною
підприємницькою практикою, такою, що
вводить споживачів в оману, тому
укладений договір не відповідає
вимогам Закону України «Про захист
прав споживачів» та ст. 220 ЦК України і є
нікчемним.

Враховуючи наведене, позивач просив
суд визнати договір фінансового
лізингу від 10 квітня 2014 року нікчемним
та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія
«Автофінанс» на його користь грошові
кошти в розмірі 16 тис. грн., сплачені на
виконання умов нікчемного договору як
комісія за організацію договору.

Рішенням Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 9
жовтня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 19 листопада
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Лізингова компанія «Автофінанс» про
визнання договору фінансового лізингу
недійсним та застосування наслідків
недійсного правочину за касаційною
скаргою ОСОБА_2, подану представником -
ОСОБА_3, на рішення Сокирянського
районного суду Чернівецької області
від 9 жовтня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 19 листопада 2014 року
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник