Номер справи 623/3673/14-ц
Номер провадження 4-с/623/7/2014
УХВАЛА

іменем України

03 жовтня 2014 року Ізюмський
міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого- судді
Бєссонової Т.Д.,

за участю секретаря - Ноль С.В.

судового розпорядника Павлюченко Т. А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізюмі справу за
скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області, -

в с т а н о в и в:

24 вересня 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду зі скаргою, уточненою
в подальшому, на дії та бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області щодо
виконання рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 02.10.2012 року у справі №
2016/2594/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення коштів.

В обґрунтування скарги посилається на
те, що 04.12.2012 року Відділом державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області було відкрите
виконавче провадження №35527365 про
стягнення з ОСОБА_3 на його користь
грошових коштів у розмірі 10714,60грн.

У строк, наданий державним виконавцем,
ОСОБА_3 добровільно рішення суду не
виконала.

05.12.2012р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження та постанову про
арешт коштів боржника.

11.12.2012р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову про стягнення
виконавчого збору.

Проте, у період з 12.12.2012р. по 06.08.2013р.
службовими особами ВДВС Ізюмського МУЮ
Харківської області не було винесено
жодної постанови, не було складено
жодного документу виконавчого
провадження, не було здійснено жодної
іншої виконавчої дії на виконання
рішення суду, що вказує на протиправну
бездіяльність та свідчить про
порушення ВДВС Ізюмського МУЮ
Харківської області вимог ч.2 ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Лише 07.08.2013р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову щодо
проведення утримань з усіх видів
заробітку боржника.

16.08.2013р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову про арешт
коштів боржника.

Крім того, Відділом державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області протиправно
відмовлено у задоволенні його
клопотань про накладення арешту на
рухоме майно боржника від 25.07.2014р. та
від 18.08.2014р., а саме накладення арешту на
незібраний врожай соняшника 2014 року,
який знаходиться на належних боржнику
на праві власності земельних ділянках
№ № 63, 64, що перебувають під арештом на
підставі постанови державного
виконавця від 05.12.2012р. та оголосити
заборону на відчуження боржником цього
врожаю.

Посилання державного виконавця на п.6
Переліку видів майна громадян, на яке
не може бути звернено стягнення за
виконавчими документами, що є додатком
до Закону України "Про виконавче
провадження", як на підставу відмови у
задоволенні клопотання є
безпідставним, оскільки Відповідно до
Переліку видів майна громадян, на яке
не може бути звернено стягнення за
виконавчими документами, що є додатком
до Закону України "Про виконавче
провадження", стягнення за виконавчими
документами не може бути звернено на
насіння, необхідне для чергової сівби
(осінньої і весняної), та незнятий
урожай - в осіб, які займаються
сільським господарством (крім
земельних ділянок, на які накладено
стягнення").

У виконавчому провадженні №35527365
відповідно до постанов державного
виконавця від 05.12.2012р. та від 14.08.2014р. все
майно боржника перебуває під арештом, у
тому числі земельні ділянки.

Згідно із ч.І ст.52 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Боржник не є ані, фермером чи членом
фермерського господарства, ані членом
особистого селянського господарства,
ані фізичною особою-підприємцем, що
унеможливлює висновок про віднесення
боржника до осіб, що займаються
сільським господарством.

Між тим, згідно листа Управління
Держземагентства в Ізюмському районі
Харківської області від 09.04.2014р. №1272
боржнику - ОСОБА_3 належить на праві
власності 4 (чотири) земельні ділянки і
усі чотири із цільовим призначенням -
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, а
не особистого селянського
господарства.

Також, за даними цього ж Управління за
боржником зареєстровано в ДРЗ 4
державні акти серії ЯБ №219656, ЯД №055809(
земельні ділянки за якими перебувають
в оренді), серії ЯД №055807 (ділянка №62),
серії ЯД №055808 (ділянка №63) - в оренді не
перебувають і саме на врожай цих
земельних ділянок стягувач просив
накласти арешт, оскільки тільки
орендної плати не вистачить для
погашення боргу.

Представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_5
доводи уточненої скарги підтримала.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області - Орлова С.В.
заперечувала проти задоволення скарги,
подавши письмові заперечення на
скаргу.

Судовим розглядом встановлено, що 02
жовтня 2012 року Ізюмським
міськрайонний судом Харківської
області винесено рішення за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів
та моральної шкоди, відповідно до якого
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10500
грн. та судовий збір в сумі 214,60 грн. (
справа № 2016/2594/2012 а.с.57)

Рішення набрало чинності 15 жовтня 2012
року.

04.12.2012 року Відділом державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області було відкрите
виконавче провадження №35527365 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошових коштів у розмірі 10714,60грн.

У строк, наданий державним виконавцем,
ОСОБА_3 добровільно рішення суду не
виконала.

05.12.2012р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження та постанову про
арешт коштів боржника.

11.12.2012р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову про стягнення
виконавчого збору.

07.08.2013р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову щодо
проведення утримань з усіх видів
заробітку боржника.

16.08.2013р. державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МУЮ Харківської області
було винесено постанову про арешт
коштів боржника.

Але, у період з 12.12.2012 року по 06.08.2013 року
службовими особами ВДВС Ізюмського МУЮ
Харківської області не було здійснено
жодної виконавчої дії на виконання
рішення суду, що вказує на протиправну
бездіяльність та свідчить про
порушення ВДВС Ізюмського МУЮ
Харківської області вимог ч.2 ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження.

30.07.2014 року до ВДВС за вх. № 4326/03-52/7
надійшло клопотання стягувача про
накладення арешту та оголошення
заборони відчуження рухомого майна
боржника, в межах суми стягнення, а
саме: накладення арешту на незібраний
врожай соняшника 2014 року, що
знаходиться на земельних ділянках,
розташованих на території Куньєвської
сільської ради. Забезпечити охорону
наведеного майна та при настанні
технологічного строку збирання врожаю
соняшника 2014 року забезпечити його
збирання і передати на зберігання
третій особі до його подальшої
реалізації в установленому
законодавством порядку. В цілях
ефективного забезпечення належного
виконання судового рішення та
збереження арештованого майна у
відповідності до вимог чинного
законодавства України і враховуючи
сільськогосподарську специфіку,
запропоновано залучити для вжиття
заходів охорони, збирання та
зберігання арештованого майна
боржника сільськогосподарське
підприємство, що є обізнаним у цій
галузі та безпосередньо обробляє
земельні ділянки, що межують із
ділянками боржника - Приватне
підприємство «Золота нива 1».

11.08.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні клопотання, з посиланням
на те, що згідно відповіді Управління
Держземагенства в Ізюмському районі
Харківської області цільове
призначення земельних ділянок,
зареєстрованих на ім'я боржника ОСОБА_3
- для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, а
відповідно до Додатку до Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ до
переліку видів майна громадян, на яке
не може бути звернено стягнення за
виконавчим документами відносяться
незнятий урожай - в осіб, які займаються
сільським господарством (крім
земельних ділянок, на які накладено
стягнення).

18.08.2014 року за вх. № 4555/03-52/7 до
відділу надійшло повторне клопотання
ОСОБА_2 про накладення арешту та
оголошення заборони на відчуження
рухомого майна боржника, а саме:
незнятого врожаю соняшника 2014 року, яке
не було розглянуто державним
виконавцем по суті та листом від 01.09.2014
року за вих. № 12393 стягувача ОСОБА_2
повідомлено про надходження 27.08.2014
року заяви боржника про відстрочку
виконання рішення суду, звернення
державного виконавця до Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області 01.09.2014 року з заявою про надання
відстрочки виконання рішення суду та
зупинення виконавчого провадження до
розгляду питання по суті.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської облсаті від 22 вересня
2014 року в задоволенні заяви відділу
державної виконавчої служби
Ізюмського МРУЮ Харківської області
про надання відстрочки по виконанню
рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 15.10.2012
року відмовлено.

Згідно із ст.6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

У відповідності до ч.5 ст.52 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення.

Згідно із ст.56 Закону України "Про
виконавче провадження" не допускається
звернення стягнення на майно,
зазначене в переліку видів майна
громадян, на яке не може бути звернуто
стягнення за виконавчими документами,
згідно з додатком до цього Закону.

Відповідно до Переліку видів майна
громадян, на яке не може бути звернено
стягнення за виконавчими документами,
що є додатком до Закону України "Про
виконавче провадження", стягнення за
виконавчими документами не може бути
звернено на насіння, необхідне для
чергової сівби (осінньої і весняної), та
незнятий урожай - в осіб, які займаються
сільським господарством (крім
земельних ділянок, на які накладено
стягнення").

Таким чином, наведена правова норма не
розповсюджується на осіб, які не
займаються сільським господарством та
на земельні ділянки, на які накладено
стягнення.

Отже, законодавець виключає звернення
стягнення незнятого врожаю лише в осіб,
які займаються сільським
господарством і виключно щодо
земельних ділянок, на які не накладено
стягнення.

У виконавчому провадженні №35527365,
відповідно до постанов державного
виконавця від 05.12.2012р. та від 14.08.2014р.,
все майно боржника перебуває під
арештом, у тому числі й земельні
ділянки.

Згідно із ч.1 ст.52 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

При цьому, виходячи із норм ст.ст.4, 5
Закону України «Про особисте селянське
господарство», ст.1 Закону України «Про
фермерське господарство», ст.50
Цивільного кодексу України та дійсних
обставин справи, боржник не є ні,
фермером чи членом фермерського
господарства, ні членом особистого
селянського господарства, ні фізичною
особою- підприємцем, що унеможливлює
висновок про віднесення боржника до
осіб, що займаються сільським
господарством.

Вказане підтверджується повідомленням
№ Державної податкової служби
України від 25.12.2013 на запит відділу
державної виконавчої служби про номери
рахунків, відкритих у банках та інших
фінансових установах боржниками -
юридичними особами та/або фізичними
особами-підприємцями, платник податків
ОСОБА_3 з таким податковим номером чи
за серією та номером паспорта на обліку
в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді № Державної
податкової служби України від 25.12.2013 на
запит відділу державної виконавчої
служби про джерела отримання доходів
боржників- фізичних осіб, а саме: ОСОБА_3
- інформація щодо сум доходу,
нарахованого (сплаченого) податковим
агентом на користь платників податку,
та сум утриманого з них податку в ДРФО
відсутня.

Однак, згідно листа Управління
Держземагентства в Ізюмському районі
Харківської області від 09.04.2014р. №1272
боржнику - ОСОБА_3 належить на праві
власності 4 (чотири) земельні ділянки і
усі чотири із цільовим призначенням -
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, а
не особистого селянського
господарства.

Також, за даними цього ж Управління за
боржником зареєстровано в ДРЗ 4
державні акти серії ЯБ №219656, ЯД №055809,
земельні ділянки за якими перебувають
в оренді. Земельні ж ділянки згідно
державних актів серії ЯД №055807 (ділянка
№62), серії ЯД №055808 (ділянка №63) в оренді
не перебувають і саме на врожай цих
земельних ділянок стягувач ОСОБА_2
просив накласти арешт, оскільки тільки
орендної плати не вистачає для
погашення боргу.

Тож, відхиливши законні клопотання
стягувача, позбавивши його права на
отримання грошових коштів за судовим
рішенням, подавши до суду заяву про
надання відстрочки по виконанню
судового рішення з метою зупинення
виконавчого провадження, надавши таким
чином боржнику можливість зібрати
врожай та ухилитися від виконання
судового рішення, ВДВС Ізюмського МУЮ
Харківської області порушено вимоги
ст.1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, яка в силу вимог ст.9
Конституції України є частиною
національного законодавства України, а
також порушено вимоги ст.124 Конституції
України і ст.14 ЦПК України щодо
обов'язковості виконання судового
рішення на всій території України та
вимоги ч.2 ст.6, ч.2 ст.19 Конституції
України, ч.І ст.6, ч.ч.І, 2 ст.11, ч.І ст.52, ч.І
ст.57 Закону України "Про виконавче
провадження", п.4.2 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. №512/5.

Тому, дії ВДВС Ізюмського МУЮ
Харківської області щодо відмови у
задоволенні клопотань стягувача
ОСОБА_2 від 25.07.2014р. та від 18.08.2014р. є
протиправними.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11, 60, 209, 210, 218, 387,388 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И
В :

Визнати протиправною
бездіяльність Відділу державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області щодо примусового
виконання рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 02.10.2012р. у цивільній справі
№2016/2594/2012.

Визнати протиправними дії
Відділу державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області щодо
відмови у задоволенні клопотань ОСОБА_2
про накладення арешту на рухоме майно
боржника від 25.07.2014р. та від 18.08.2014р.

Стягнути з Відділу державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ізюммського міськрайонного суду
Т. Д.
Бєссонова