Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/2846/14-ц
Провадження № 2/279/1061/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді
Лешко С.М.

з секретарем
Подвисоцькою Т.В.

за участю сторін по справі:
ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Коростені цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні жилим приміщенням та
вселення

В С Т А Н О В И В :

В суд з позовом звернулась ОСОБА_1 і
просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 з тих підстав, що
вони в 2001 році переїхали на інше
постійне місце проживання в АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом
до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користування спірною квартирою і
вселення з тих підстав, що остання
поміняла замки і не надає їй ключ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов
підтримала, а зустрічний позов не
визнала.

Вона пояснила, що спірну квартиру в 1983
році отримав її син. В подальшому в
квартирі були зареєстровані
відповідачі, як його дружина та син. В
листопаді 2001 року її син розірвав шлюб
з відповідачкою і вона з дитиною
забрали речі та виїхали з квартири на
інше місце проживання, де проживають і
до цього часу. Вказане житло
відповідачка отримала у спадщину після
смерті своєї матері. З того часу
відповідачі в спірній квартирі не
проживають, участі в її ремонті та
утриманні не приймають. Оскільки її син
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, то в даний час вона
являється наймачем спірної квартири.

В суді ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3
позов не визнали та просили усунути
перешкоди в користуванні квартирою та
вселити її в цю квартиру.

ОСОБА_2 пояснила, що в даний час дійсно
проживає в частині будинку, який
належав її матері. Після смерті матері
вона звернулась в нотаріальну контору
з заявою про прийняття спадщини, однак
свідоцтва про право на спадщину ще не
отримала. У спірну квартиру її не
пускає ОСОБА_1, яка поміняла замок на
вхідних дверях. Десь влітку вона з
своїм сином попросили у ОСОБА_1 ключ від
квартири і вона їм не відмовила. Вони
заходили в квартиру, а потім ключ
повернули.

Вислухавши пояснення, вивчивши
матеріали справи у їх сукупності та
давши їм оцінку, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
не приватизована, перебуває у
комунальній власності і в ній
зареєстровані: наймач квартири ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який 08.02.2012 року
виписаний на навчання.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала
тієї обставини, що вона фактично не
проживає у спірній квартирі, а вже
тривалий час проживає в АДРЕСА_2. Вона
визнала, що прийняла спадщину після
смерті своєї матері і успадкувала це
житло, однак свідоцтва про право на
спадщину ще не отримала.

За приписами ст. 1268 ч.5 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином, слід вважати, що ОСОБА_2 є
власником вищезазначеної квартири і
вже тривалий час проживає в ній, з чого
слідує, що вона фактично вибула з
спірної квартири на інше постійне
місце проживання.

У відповідності до ч.2 ст. 106 ЖК України у
разі вибуття наймача та членів його
сімї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в цьому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Та обставина, що ОСОБА_2 проводить
часткову оплату комунальних послуг, не
є підставою для збереження за нею права
користування жилим приміщенням.

Що до вимог про визнання втративши
право на користування жилим
приміщенням ОСОБА_4, то суд визнає їх
безпідставними.

ОСОБА_4 виписаний на навчання 08.02.2012
року (а.с.3), є студентом 4 року навчання
Національного університету
«Києво-Могилянська академія» (а.с.53), а у
відповідності до ст.71 ч.3 п. 2 ЖК України
жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сімї понад шість місяців у
випадку тимчасового виїзду з
постійного проживання у зв'язку з
навчанням.

Також суд приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
спірною квартирою та вселення.

Представлений ОСОБА_2 акт (а.с.52),
складений працівниками КВЖРЕП-3
свідчить про те, що станом на 31.07.2014 року
в АДРЕСА_2 ніхто не проживає.

З цього слідує висновок, що
відповідачка, яка сама не проживає в
спірній квартирі, не може чинити
перешкоди у її користуванні.

Аналізуючи акт (а.с.47), складений ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що
ОСОБА_1 чинить перешкоди в користуванні
квартирою в період з травня по липень
шляхом заміни замка на вхідних дверях,
а сама в квартирі не проживає, суд
приходить до висновку, що викладена в
ньому інформація викликає сумніви. Так,
в акті не зазначено звідки цим особам
стало відомо про викладені обставини, в
той час, коли троє з них проживають в
інших будинках і навіть на інших
вулицях міста; не зазначено яким шляхом
вони впевнились в тому, що замок був
замінений; не зазначено коли це
сталось.

Пересвідчитись в достовірності
викладеної в акті інформації суд був
позбавлений у зв'язку з тим, що
клопотань про виклик вказаних в акті
осіб в якості свідків, сторони не
заявляли.

Таким чином, обставини, на які
посилалась ОСОБА_2 в позові, свого
підтвердження в суді не знайшли.

Навпаки, сама ОСОБА_2 в суді пояснила, що
влітку 2014 року разом з сином
безперешкодно навідувались в спірну
квартиру, що також свідчить про
відсутність перешкод у користуванні
нею.

Керуючись ст.ст. 209, 213-214, 218 ЦПК України,
ст.ст. 71,107, ЖК України суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1 Жиомирської області.

В решті позовних вимог відмовити за
необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні
жилим приміщенням та вселення
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 243,60 гривні судового
збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Житомирської області
через Коростенський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду
С.М.Лешко