Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого
- Власова С.О.,

суддів
-Дроботі В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі -
Чучка Н.В.,

з участю:
представника позивача-Гриниха Т.Ю.,

відповідача-ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 02 липня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк»(далі- ПАТ КБ «ПриватБанк»)
звернулося до суду з позовом, в якому
зазначало, що заочним рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від
26.05.2009 року у справі № 2-1858/09 задоволено
позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки; в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№MKA1GK00000040 від 16.11.2005 року у розмірі 13427,36
дол.США за курсом 7,70 грн; вернуто
стягнення на будинок та земельну
ділянку загальною площею 118,40 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з
укладенням від імені Відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем,
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ЗАТ КБ
«ПриватБанк» всіх необхідних
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Однак, на письмову вимогу
Банку мешканці в добровільному порядку
не звільнили вказані об»єкти
нерухомості. З цих підстав, посилаючись
на положення ст.40 Закону України «Про
іпотеку» позивач просив виселити
ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані
та/або проживають у житловому будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 02 липня 2014 року
в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення
відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням
суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало
апеляційну скаргу, згідно якої вважає
рішення незаконним та необґрунтованим
через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, вказує,
що висновок суду першої інстанції щодо
можливості застосування до даних
спірних правовідносин положень Закону
України «Про мораторій» на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» є помилковим, оскільки
виселення мешканців фактично не є
способом звернення стягнення та не є
відчуженням майна. З цих підстав
апелянт просить рішення скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк» задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити, посилаючись на
доводи, викладені в ній.

Відповідачка у судовому засіданні
апеляційну скаргу не визнала, просила
суд її відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, оскільки
вважає його законним. Пояснила, що
заяву про перегляд заочного рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
26.05.2009 р. про звернення стягнення на
предмет іпотеки (в порядку ст.ст.228-229
ЦПК України) вона не подавала, тому
заочне рішення на даний час
залишається чинним.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення
представника позивача, відповідача,
перевіривши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи доведено,
сторонами по справі не заперечується
той факт, що згідно кредитного
договору №MKA1GK00000040 від 16.11.2005 року ЗАТ
КБ «ПриватБанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») надав
ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 17747,00
дол.США. зі сплатою 1,33% на місяць від
суми кредиту, з кінцевим терміном
повернення до 16.11.2015 року включно
(а.с.9-12).

В забезпечення виконання
зобов»язань ОСОБА_1 за кредитним
договором між Банком та відповідачкою
було укладено договір іпотеки від
17.11.2005 року, згідно якого остання
передала в іпотеку Банку належне їй на
праві власності майно, а саме: АДРЕСА_1
(13-16). Цим договором також оговорено у
розділі «ЗГОДА», що ОСОБА_3 дав свою
згоду на укладення позичальником
кредиту ОСОБА_1, та реалізацію майна в
разі невиконання позичальником умов
вищевказаного кредитного договору.
Цим договором іпотеки також оговорено
в розділі «ДОВІДКА», що ОСОБА_1, що є
позичальником по договору №МКА1GК00000040
від 16 листопада 2005 року, яка заявила, що
не проживає однією сім»єю з будь-якою
особою, крім тої, що надала згоду на
отримання нею кредитних коштів ( а.с.12).

Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 26.05.2009 року
стверджено, що в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№MKA1GK00000040 від 16.11.2005 року в розмірі 13427,36
дол.США за курсом 7,70 грн; звернуто
стягнення на будинок та земельну
ділянку загальною площею 118,40 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з
укладенням від імені Відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем,
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ЗАТ КБ
«ПриватБанк» всіх необхідних
повноважень, необхідних для здійснення
продажу (а.с.17-20).

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 18.03.2014 року Банком було
надіслано ОСОБА_1 лист з вимогою в
30-денний строк з дня отримання цієї
вимоги, добровільно звільнити наступне
нерухоме майно: житловий будинок
загальною площею 118,40 кв.м, житлова
площа 58,90 кв.м, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, разом з усіма
незареєстрованими у предметі іпотеки
членами сім»ї на іншими мешканцями, яке
ОСОБА_1 отримала.

Дана обставина стверджується
відповідним листом надісланому
позичальнику (а.с.21), реєстром №4351
поштових відправлень (а.с.22-23),
документом про вручення ОСОБА_1
рекомендованого поштового
відправлення (25).

Що стосується застосування судом
першої інстанції до даних спірних
правовідносин Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
року за №1304-VII, то колегія суддів з
цього приводу констатує наступне.

Статтею 1 п.1 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014
року за №1304-VII встановлено, що протягом
дії цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов»язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними
установами-резидентами України в
іноземній валюті та за наявності
певних умов (перераховуються далі в
статті).

Таким чином, вказаним Законом
накладено мораторій на звернення
стягнення на нерухоме майно передане в
іпотеку, при наявності визначених
законом обставин ( валюта кредиту,
житлова площа майна та інше).

В даному випадку, звернення
стягнення на майно вже відбулося на
підставі заочного рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
26.05.2009 року, а вимога про виселення вже є
похідною і необхідною умовою для
реалізації предмета іпотеки Банком, а
від так посилання суду першої
інстанції про поширення дії Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» на дані правовідносини є
безпідставним.

У пункті 43 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз»яснино, що при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України,
ст.ст.39-40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки, ухвалює
рішення про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в іншій погоджений сторонами строк.

Встановлено, що Банком виконані
обов»язки, передбачені законом та
договором щодо направлення
повідомлення іпотекодавцю, а отже, є
наявні правові підстави для виселення
відповідачів з будинку, відмова в
задоволенні цієї вимоги порушить права
Банку, передбачені ст.40 Закону України
«Про іпотеку».

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК
України з відповідачки підлягають
стягненню на користь позивача судові
витрати понесені ним у виді сплати
судового збору, з яких: 243,60 грн. -
сплачені при поданні позовної заяви та
121,80 грн. - за подачу апеляційної скарги.

Відповідно до положень п.4 ч.1, ч.2
ст.309 ЦПК України порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, а від так рішення суду
підлягає скасуванню з ухвалення нового
рішення про повне задоволення вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1
п. 2, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриваБанк»-задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 02 липня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які
зареєстровані або проживають у
житловому будинку (предмет іпотеки),
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» сплачений судовий збір у
розмірі 365,40 грн. (триста шістдесят
п»ять грн. 00 коп.)

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: