Справа № 1519/2-4496/11
Провадження №2/521/4499/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 01» жовтня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання
Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Закритого Акціонерного Товариства
„Страхова компанія „Інгосстрах" до
ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2011 року представник позивача
звернувся до Малиновського районного
суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач,
посилався на те, що ЗАТ СК «Інгосстрах»
та ОСОБА_2 27.06.2007 року уклали договір
страхування №DN81AR00270074, згідно якого
позивач зобов'язався у разі настання
страхового випадку відшкодувати
збитки у межах страхової суми у порядку
та на умовах, передбачених договором.
Об'єктом страхування по вказаному
договору є майнові інтереси, пов'язані
з володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом -
автомобілем ВАЗ 21121, кузов номер НОМЕР_1
державний номер НОМЕР_2. Згідно п. 4.2
Договору Страховик - ЗАТ СК
«Інгосстрах» зобов'язаний у випадку
настання страхового випадку здійснити
страхове відшкодування страхувальнику
- ОСОБА_2 - або вигодонабувачу - ПАТ КБ
«Приватбанк». Згідно з п. 7.1.1 вказаного
договору страховим випадком є
пошкодження транспортного засобу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що підтверджується договором.
03.10.2008 року ОСОБА_1, керуючі автомобілем
Mitsubishi Lanser державний номер НОМЕР_3 по
вул. Екатеринській - вул. Жуковського в
м. Одесі допустив зіткнення з
застрахованим автомобілем ВАЗ 21121
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_2. Винним у спричиненні
зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди є водій автомобілю Mitsubishi Lanser
реєстраційний НОМЕР_4 ОСОБА_1. В
результаті Дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю ОСОБА_2 заподіяно
матеріальну шкоду. У відповідності до
звіту про оцінку вартості майнової
шкоди, заподіяної ушкодженням
транспортного засобу, №001-1380 від
06.11.2008 року, складеному ТОВ "ОПЕРЕЙТОР",
розмір заподіяної шкоди автомобілю
ОСОБА_2 складає 28 302,98 грн. Сума
страхового відшкодування до виплати
страхувальнику з урахування
визначеної договором страхування
франшизи на підставі страхового акту
складає 27 869,24 грн. Зазначене страхове
відшкодування страхувальнику
виплачено на підставі страхового акту
№И-15418 від 20.11.2008 року в повному розмірі,
що підтверджується платіжним
дорученням № 23904 від 21.11.2008 року.

Таким чином, позивачу заподіяно шкоду в
розмірі 27 869,24 грн.(двадцять сім тисяч
вісімсот шістдесят дев`ять грн.
двадцять чотири копійки), яку він
просив стягнути з відповідача. Крім
того, позивач просив стягнути з
відповідача судовий збір у розмірі 278,69
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення 120,00 гривень.

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги позову підтримав у
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, проти його задоволення
заперечував, із підстав, зафіксованих
технічними засобами судового
засідання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 у
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив. Заяв,
клопотань про порядок розгляду справи,
а також письмових заперечнь до суду не
надходило.

Мотиви та додаткові доводи сторін,
учасників процесу зафіксовано
технічними засобами фіксації процесу.

Суд, в межах наданих доказів,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові
матеріали справи, вважає що позов
Закритого Акціонерного Товариства
„Страхова компанія „Інгосстрах" не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
ЗАТ СК «Інгосстрах» та ОСОБА_2 27.06.2007
року уклали договір страхування №
DN81AR00270074, згідно якого позивач
зобов'язався у разі настання
страхового випадку відшкодувати
збитки у межах страхової суми у
порядку та на умовах, передбачених
договором. Об'єктом страхування по
вказаному договору є майнові інтереси,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом - автомобілем ВАЗ 21121, кузов
номер НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2.

Згідно зі ст. 27 Закону України „Про
страхування", ст. 993 Цивільного кодексу
України до страховика, якій виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, яка отримала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за причинену шкоду.

Представник позивача на
обґрунтування позову посилався на те,
що 03.10.2008 року ОСОБА_1, керуючі
автомобілем Mitsubishi Lanser державний номер
НОМЕР_3 по вул. Екатеринській - вул.
Жуковського в м. Одесі допустив
зіткнення з застрахованим автомобілем
ВАЗ 21121 державний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2.

Проте, до суду не надано довідку ДАІ б/н
від 03.10.2008 року, на яку посилається
представник позивача, а також, із
відповіді Приморського районного суду
м. Одеси від 28.07.2014 року вих. №367
вбачається, що адміністративна справа
у відношенні ОСОБА_1 у 2008- 2009 роках не
реєструвалась.

Таким чином у судовому засіданні не
знайшли підтвердження відомості про
те, що саме відповідач винний у скоєнні
ДТП.

Також суд критично ставиться до
пояснень представника позивача
стосовно виплати страхового
відшкодування страхувальнику на
підставі страхового акту № И-15418 від
20.11.2008 року в повному розмірі, оскільки
платіжне доручення № 23904 від 21.11.2008 року
не засвідчено належним чином, та не
може бути прийнято судом в якості
належного та допустимого доказу.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», під час судового розгляду
предметом доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення і підлягають встановленню
при ухваленні рішення.

Згідно п. 27 зазначеної Постанови,
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК
України).

Відмовляючи в задоволенні позову
Закритого Акціонерного Товариства
„Страхова компанія „Інгосстрах" до
ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, суд виходить з того, що
стороною позивача не надано жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження викладених ним у
позовній заяві обставин.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 993 ЦК України,
ст.ст. 15, 31, 213, 214, 217 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви Закритого
Акціонерного Товариства „Страхова
компанія „Інгосстрах" до ОСОБА_1, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Малиновського
районного суду міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ