Ухвала

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г.,
Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 червня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що сторони перебували у
фактичних шлюбних відносинах. У період
спільного проживання у них народилася
донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 21 вересня

2010 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на
користь позивача у розмірі 1/4 частини з
усіх видів доходів щомісячно, до
досягнення донькою трирічного віку до 1
жовтня 2012 року. Починаючи з 16 липня 2010
року відповідач належним чином
обов'язок щодо сплати аліментів не
виконує, у зв'язку із чим утворилась
заборгованість, що станом на 1 серпня 2011
року становить 5 797 грн 88 коп. Тому
позивач просив стягнути з відповідача
неустойку за кожен день прострочення
сплати аліментів в розмірі 27 951 грн 85
коп.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 27 лютого
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 червня
2013 року заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 27 лютого
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 неустойку за
прострочення сплати аліментів до
досягнення дитиною трирічного віку в
розмірі 6 000 грн. Стягнуто з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 229 грн 40 коп. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 червня
2013 року та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив із того, що позивачем не
доведено позовні вимоги та не
зазначено правові підстави їх
задоволення.

Скасовуючи заочне рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що факт заборгованості
зі сплати аліментів встановлено та
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Однак із висновком суду апеляційної
інстанції погодитися не можна з огляду
на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної
інстанції не дотримано.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України
судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. Стороні чи її
представникові за їх згодою можуть
бути видані судові повістки для
вручення відповідним учасникам
цивільного процесу. Судова повістка
може бути вручена безпосередньо в суді,
а у разі відкладення розгляду справи
про час і місце наступного засідання
може бути повідомлено під розписку.

Як вбачається з супровідного листа
апеляційного суду м. Києва від
24 травня 2013 року, начальнику КП «ЖЕО
№ 35» м. Кривого Рогу, було направлено
судову повістку для вручення ОСОБА_4,
згідно з адресою зазначеною в
апеляційній скарзі, в якій
повідомлялось, що розгляд справи
відбудеться 13 червня 2013 року об 11 год. 50
хв. (а. с. 53).

Статтею 74 ЦПК України передбачено, що
судові виклики здійснюються судовими
повістками про виклик. Судові
повідомлення здійснюються судовими
повістками-повідомленнями. Судові
повістки про виклик у суд надсилаються
особам, які беруть участь у справі,
свідкам, експертам, спеціалістам,
перекладачам, а судові
повістки-повідомлення - особам, які
беруть участь у справі з приводу
вчинення процесуальних дій, у яких
участь цих осіб не є обов'язковою.
Судова повістка про виклик повинна
бути вручена з таким розрахунком, щоб
особи, які викликаються, мали достатньо
часу для явки в суд і підготовки до
участі в судовому розгляді справи, але
не пізніше ніж за три дні до судового
засідання, а судова
повістка-повідомлення - завчасно.
Положення цієї частини не поширюються
на випадки, передбачені абзацом другим
частини третьої статті 191 цього
Кодексу. Судова повістка разом із
розпискою, а у випадках, встановлених
цим Кодексом, разом з копіями
відповідних документів надсилається
поштою рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єрів за
адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі.
Стороні чи її представникові за їх
згодою можуть бути видані судові
повістки для вручення відповідним
учасникам цивільного процесу. Судова
повістка може бути вручена
безпосередньо в суді, а у разі
відкладення розгляду справи про час і
місце наступного засідання може бути
повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається:
юридичним особам та фізичним особам -
підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців; фізичним особам, які не
мають статусу підприємців, - за адресою
їх місця проживання чи місця
перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку.

Особи, які беруть участь у справі, а
також свідки, експерти, спеціалісти і
перекладачі можуть бути повідомлені
або викликані в суд телеграмою, факсом
чи за допомогою інших засобів зв'язку,
які забезпечують фіксацію
повідомлення або виклику.

Якщо насправді особа не проживає за
адресою, повідомленою суду, судова
повістка може бути надіслана за місцем
її роботи.

Відповідач, зареєстроване місце
проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи якого
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи. На ці випадки
поширюється правило частини четвертої
цієї статті.

Друкований орган, у якому розміщуються
оголошення про виклик відповідача
протягом наступного року, визначається
не пізніше 1 грудня поточного року в
порядку , встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України судові
повістки, адресовані фізичним особам,
вручаються їм під розписку, а юридичним
особам - відповідній службовій особі,
яка розписується про одержання
повістки. Розписка про одержання
судової повістки з поміткою про дату
вручення в той самий день особами, які
її вручали, повертається до суду. Якщо
особу, якій адресовано судову повістку,
не виявлено в місці проживання,
повістку під розписку вручають
будь-кому з повнолітніх членів сім'ї,
які проживають разом з нею, а за їх
відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування. У разі відсутності
адресата особа, що доставляє судову
повістку, негайно повертає її до суду з
поміткою про причини невручення.
Вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
і цій особі. Якщо особа, яка бере участь
у справі, перебуває під вартою або
відбуває покарання у виді довічного
позбавлення волі, позбавлення волі на
певний строк, тримання у
дисциплінарному батальйоні
військовослужбовців, обмеження волі,
арешту, повістка та інші судові
документи вручаються їй під розписку
адміністрацією місця утримання особи,
яка негайно надсилає розписку та
письмові пояснення цієї особи до суду.
Особам, які проживають за межами
України, судові повістки вручаються в
порядку, визначеному міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, в
разі відсутності таких - у порядку,
встановленому статтею 419 цього Кодексу.
У разі відмови адресата одержати
судову повістку особа, яка її
доставляє, робить відповідну помітку
на повістці і повертає її до суду.
Особа, яка відмовилася одержати судову
повістку, вважається повідомленою.
Якщо місцеперебування відповідача
невідоме, суд розглядає справу після
надходження до суду відомостей щодо
його виклику до суду в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Отже, чинним законодавством
передбачена визначена ЦПК України
процедура повідомлення сторін по
справі судовими повістками та
викликами та не міститься норма, яка б
дозволяла повідомляти сторону по
справі через Комунальне підприємство,
на балансі якого знаходиться будинок
сторони.

Проте матеріали справи не містять
доказів, які б підтверджували належне
повідомлення ОСОБА_4 про розгляд справи
в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд розглянув справу за
відсутності відповідача, не повідомив
його належним чином про розгляд справи
та у порушення ст. 74 ЦПК України дійшов
помилкового висновку про належне
повідомлення

ОСОБА_4 про день та час розгляду справи,
тим самим позбавив останнього надати
по справі пояснення та заперечення.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судове рішення
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, оскільки розглянуто з
порушеннями норм процесуального
законодавства, із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України
справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 червня

2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко Судді:Є.П.
Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко А.С. Олійник