Справа № 367/4886/14-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/6034/14 Доповідач у 2 інстанції
Березовенко Р.В.Категорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 26 серпня 2014
року за позовом Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Київській області до ОСОБА_5 про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач - Інспекція
державного архітектурно - будівельного
контролю у Київській області
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5
про зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в
червні 2013 року до інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Київській області звернулась ОСОБА_6 із
заявою про самочинне будівництво
ОСОБА_5 прибудови до будинку АДРЕСА_1.

За результатами перевірки заяви було
встановлено, що за вищевказаною
адресою відповідач здійснив прибудову
до будинку площею 4,1 кв.м та 62,1 кв.м без
документів, що дають право на початок
виконання будівельних робіт та
документів, що підтверджують право
власності чи користування земельною
ділянкою. В зв'язку з цим було складено
акт від 02.07.2013 року, видано припис від
15.08.2013 року № С-1508/9, яким відповідача
зобов'язано добровільно знести
самочинно збудовану добудову в строк
до 31.09.2013 року, про що повідомити
інспекцію до 31.10.2013 року. Також було
складено протокол про адміністративне
правопорушення від 15.08.13 № 1-Л-1508/1140, за
результатами розгляду якого
постановою від 16.08.13 № А-1608/3 ОСОБА_5
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 8
ст. 96 КУпАП, і накладено стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн.

Позаплановою перевіркою виконання
припису встановлено, що припис не
виконано, тому щодо відповідача було
складено протокол про адміністративне
правопорушення від 22.10.13 №1-Л-А-2210/1730 та
постановою від 31.10.13 № а-3110/2/3 на нього
накладено стягнення в розмірі 5 100 грн.

Просить суд зобов'язати ОСОБА_5 знести
за власний рахунок добудову до
житлового будинку площею 4,1 кв.м та 62,1
кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 26 серпня 2014
року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 за власний рахунок
знести самовільно побудовані
прибудови площею 4,1 кв.м та 62,1 кв.м до
квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати судове рішення та
передати справу на новий розгляд до
Ірпінського міського суду, посилаючись
на те, що рішення суду першої інстанції
ухвалене з порушення норм
матеріального та процесуального права.

Крім того, апелянт зазначав, що
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції не встановив хто є
квартиронаймачем квартири до, якої
зроблено прибудову, яким чином
порушено права позивача саме
відповідачем, чи має він відношення до
будівництва. Крім того, не було
залучено до справи КЖЕП «Ірпінь», як
балансоутримувача вказаного будинку
та користувача земельної ділянки.
Також посилався на те, що про будь-які
приписи позивача та притягнення його
до адміністративної відповідальності
йому не відомо.

Апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, не обмежений
доводами скарги, якщо під час розгляду
справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення (ст. 303 ч.ч. 1, 3 ЦПК
України). У порядку позовного
провадження (Розділ ІІІ ЦПК України)
розглядаються справи (спори) про право
цивільне. Сторонами у такому
цивільному процесі є позивач - особа,
яка вважає, що її цивільне право
порушене і яка пред'явила вимогу про
захист порушеного права, і відповідач -
особа, яку відповідно до принципу
диспозитивності цивільного процесу
визначає позивач і яка, виходячи із
заявленої тим правової позиції,
порушує (не визнає, оспорює, заперечує)
його право та має відповідати за
позовом, у результаті задоволення
якого повинна вчинити відповідні дії
(утриматися від таких) з метою
поновлення прав позивача (ст. 26 ч. 1,
ст.ст. 30, 33 ЦПК України). Правомірній
вимозі відповідає обов'язок належного
відповідача усунути порушення права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_5 самовільно, без розробленої та
погодженої в установленому порядку
проектної документації, без дозволу на
проведення будівельних робіт, без
документів, що підтверджують його
право власності чи право користування
земельною ділянкою, здійснив прибудови
площею 4,1 кв.м. та 62,1 кв.м. до його
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
Технічним паспортом квартири (а.с. 31-33),
Актом перевірки від 02.07.2013 року (а.с. 20-21),
матеріалами фотофіксації позапланової
перевірки (а.с. 28-29), Протоколом про
адміністративне правопорушення від
15.08.2013 року № 1-Л-А-1508/1140 (а.с. 22-23).
Приписом від 15.08.2013 року № С-1508/9 (а.с. 24-25)
ОСОБА_5 було запропоновано добровільно
знести самочинно збудовану добудову в
термін 31.09.2013 року та повідомити про це
інспекцію до 31.10.2013 року. Однак, вимоги
припису відповідач не виконав, про що
свідчить Акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності від 04.10.2013
року (а.с. 39-40) та Протокол про
адміністративне правопорушення від
22.10.2013 року № 1-Л-А-22210/1730 (а.с. 41-42).

Виходячи із встановлених обставин та
наведеного обґрунтування, суд першої
інстанції дійшов висновку, що саме
відповідачем було здійснено самочинне
будівництво прибудови до квартири
АДРЕСА_1, оскільки таке будівництво
було виконано за відсутності проектної
документації та дозволу на виконання
будівельних робіт.

Також судом встановлено, що зазначені
прибудови здійснені на земельній
ділянці, яка не була виділена
відповідачу для такого будівництва.

Проте ухвалюючи своє заочне рішення
суд першої інстанції дійшов
пердчасного висновку про можливість
його задоволення, оскільки належним
чином не перевірив чи належить вказана
квартира відповідачу (взагалі кому
вона належить), у кого на балансі
знаходиться будинок. Крім того, в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що прибудова здійснена
саме відповідачем, що йому було відомо
про існування приписів позивача на
його ім»я та притягнення його до
адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи апеляційним
судом, представник позивача не
заперечував ту обставину, що ними
вказані факти не перевірялися, а
інформація щодо забудовника ними
бралася безпосередньо з заяв гр.ОСОБА_6

Між тим, колегією суддів встановлено,
що будинок АДРЕСА_1 перебуває на
балансі у КЖЕП «Ірпінь»,
квартиронаймачем квартири №27, до якої
здійснено прибудову є ОСОБА_7 (мати
відповідача), яка у 2011 році
притягувалася до
адмінвідповідальності за самочинне
будівництво прибудови, сплачувала
штраф у розмірі 340 грн. і з того часу
вирішує питання про її узаконення.

А отже, ОСОБА_5, на думку колегії суддів,
не є належним відповідачем у даній
справі і не може відповідати за цим
позовом, оскільки сам факт вчинення
безпосередньо ним певних дій на
зазначене не впливає, а створює
цивільні права та обов'язки саме
власника (квартиронаймача) квартири
АДРЕСА_1.

Вирішивши спір по суті щодо
неналежного відповідача, суд першої
інстанції не звернув уваги, що позивач
не вправі був вимагати застосування до
ОСОБА_5 положень ст. 376 ЦК України щодо
самочинного будівництва, інших
положень законодавства, якими
обґрунтовувався позов.

Якщо позов пред'явлено до особи, яка не
повинна відповідати за ним (неналежний
відповідач), суду слід з цієї підстави
відмовити в позові до такого
відповідача, безпідставне
застосування при вирішенні позову по
суті щодо неналежного відповідача норм
матеріального права у контексті спору
про право, є неправильним у матеріально
- та процесуально - правовому розумінні
вирішенням справи і тягне обов'язкове
скасування рішення суду (ст. 303 ч. 3 ЦПК
України).

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК
України апеляцію ОСОБА_5 слід
задовольнити частково, рішення суду
першої інстанції скасувати, з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові, внаслідок пред'явлення його
до неналежного відповідача.

Керуючись ст. 303 ч. 3, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч.
1 п. 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 26 серпня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю у Київській
області до ОСОБА_5 про зобов'язання
вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов