Справа № 357/2036/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубановська І.Д.Провадження
№ 22-ц/780/4487/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Воробйової
Н.С.,

при секретарі Горошук І.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 червня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_2 про звернення стягнення,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"Приватбанк" звернулося до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_1,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного договору №VIV3А від 21
лютого 2008 року ОСОБА_2 21 серпня 2008 року
отримав кредит у розмірі 11453,41 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 9.00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 20 лютого 2013 року.

У порушення закону та умов договору
ОСОБА_2 зобов'язання за

вказаним договором належним чином не
виконав, а саме, не здійснював
погашення заборгованості за кредитом у
встановлені договором строки. У зв'язку
із зазначеними порушеннями зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_2 станом
на 20 грудня 2013 року має заборгованість
- 46 317,78 Доларів США, яка складається з
наступного: 10394,87 доларів США -
заборгованість за кредитом; 2269,79
доларів США - заборгованість по
процентах за користування кредитом;
3642,16 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 27771,74
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«Приватбанк» і ОСОБА_2 21 лютого 2008 року
уклали договір застави рухомого майна,
відповідно до якого відповідач надав в
заставу автомобіль Mercedes-benz модель: 308D,
рік випуску 1995, тип ТЗ: легковий седан-в.
№кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належав на праві
власності ОСОБА_2 ПАТ КБ «Приватбанк»
просив суд вилучити у ОСОБА_1 та
передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк»
предмет застави.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором VIV3А від 21
лютого 2008 року в сумі 46313,78 доларів США,
що за курсом 7,99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 20
січня 2014 року склало 370 047 грн. 08 коп.
позивач просив звернути стягнення на
предмет застави автомобіль Mercedes-benz,
модель 308D, рік випуску 1995, тип ТЗ
легковий, №кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також надання
ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 червня 2014 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору №VIV3А від 21
лютого 2008 року ОСОБА_2 21 серпня 2008 року
отримав кредит у розмірі 11453,41 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 09.00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 20 лютого 2013 року. У
порушення закону та умов договору
ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, а
саме, не здійснював погашення
заборгованості за кредитом у
встановлені договором строки. У зв'язку
із зазначеними порушеннями зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_2 станом
на 20 грудня 2013 року мав заборгованість -
46 317,78 доларів США, яка складається з
наступного: 10394,87 доларів США -
заборгованість за кредитом; 2269,79
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
3642,16 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 27771,74
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ПАТ КБ
«Приватбанк» і ОСОБА_2 21 лютого 2008 року
уклали договір застави рухомого майна.
Згідно з договором застави відповідач
надав в заставу автомобіль Mercedes-benz,
модель 308D, рік випуску 1995, тип ТЗ
легковий, №кузова/шасі НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав
на праві власності ОСОБА_2

Згідно з ч.3 статті 24 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який
ініціює звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Відповідно до ЗУ «Про заставу» застава
- це спосіб забезпечення зобов'язань,
якщо інше не встановлено законом. В
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

За загальним правилом договір застави
слід укладати в простій письмовій
формі.

Частина 2 ст.13 Закону України "Про
заставу" містить перелік випадків, що є
винятком з цього правила, і встановлює
випадки, коли договір повинен бути
посвідчений нотаріально. Нотаріальне
посвідчення договору застави є
обов'язковим тоді, коли предмет
застави-нерухоме майно, транспортні
засоби, космічні об'єкти.

Місцем посвідчення договору застави
транспортних засобів чи космічних
об'єктів є місце реєстрації цих засобів
та об'єктів.

Відповідно до ч.ч.1.3 ст.577 ЦК України
якщо предметом застави є нерухоме
майно, а також в інших випадках,
встановлених законом, договір застави
підлягає нотаріальному посвідченню.
Застава рухомого майна може бути
зареєстрована на підставі заяви
заставодержателя або заставодавця з
внесенням запису до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна.

Згідно з ч.1 ст.585 ЦК України право
застави виникає з моменту укладення
договору застави, а у випадках, коли
договір підлягає нотаріальному
посвідченню, то з моменту його
нотаріального посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалось представником
позивача, договір VIV3А від 21 лютого
2008 року згідно якого ОСОБА_2 передав у
заставу ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль
Mercedes-benz, модель 308D, рік випуску 1995, тип
ТЗ легковий, №кузова/шасі НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1. не був
посвідчений нотаріально.

За ст.14 ЗУ «Про заставу», недотримання
вимог щодо форми договору застави та
його нотаріального посвідчення тягне
за собою недійсність договору з
наслідками, передбаченими
законодавством України.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

За ст.217 ЦК України недійсність окремої
частини правочину не має наслідком
недійсності інших його частин і
правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

Відповідно до п.13 ППВСУ від 06 листопада
2009 №9 з підстав недодержання вимог
закону про нотаріальне посвідчення
правочину - нікчемними є тільки
правочини, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню.

Враховуючи викладене, нотаріально не
посвідчений кредитно-заставний
договір №VIV3А від 21 лютого 2008 року
в частині застави Mercedes-benz (модель 308D,
рік випуску 1995, тип ТЗ легковий,
№кузова/шасі НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_1) є недійсним з підстав,
визначених законом.

Крім того, сторонами не заперечувавсся
той факт, що ОСОБА_2 автомобіль Mercedes-benz
(модель 308D, рік випуску 1995, тип ТЗ
легковий, №кузова/шасі НОМЕР_3) було
відчужено.

Як передбачено ст.10 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі відчуження
рухомого майна боржником, який не мав
права його відчужувати, особа, що
придбала це майно за відплатним
договором, вважається його
добросовісним набувачем згідно зі
статтею 388 Цивільного кодексу України
за умови відсутності в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
відомостей про обтяження цього
рухомого майна.

Добросовісний набувач набуває право
власності на таке рухоме майно без
обтяжень. Обтяжувач, права якого
порушені внаслідок дій боржника,
визначених цією статтею, вправі
вимагати від боржника відшкодування
завданих збитків.

Таким чином, в результаті неналежного
оформленням кредитно-заставного
договору №VIV3А від 21 лютого 2008
року ОСОБА_2 зняв автомобіль Mercedes-benz
(модель 308D, рік випуску 1995, тип ТЗ
легковий, №кузова/шасі НОМЕР_3) з
реєстрації в органах ДАІ та відчужив
його.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.
Аналогічна норма закріплена і в ст.41
Конституції України.

Пунктом 23 ППВСУ №2 від 12 червня 2009 року
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» передбачено, що розглядаючи
і вирішуючи цивільні справи на засадах
змагальності та диспозитивності, суди
відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК
повинні роз'яснювати особам, які беруть
у ній участь їх права та обов'язки,
попереджувати про наслідки вчинення
або невчинення процесуальних дій і
сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Розглядаючи справи, судам слід
неухильно виконувати вимоги статей 58, 59
ЦПК про належність і допустимість
доказів.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, придбавши спірний автомобіль
Mercedes-benz (модель 308D, рік випуску 1995, тип
ТЗ легковий, №кузова/шасі НОМЕР_3)
поставив його на реєстрацію в
Білоцерківському МРЕВ ДАІ та отримав
номерний знак на автомобіль НОМЕР_2.

Інформацію щодо особи, яка є власником
вищевказаного автомобіля
представником не надано, а клопотання
про витребовування доказів не
відповідало вимогам ч.1 ст.137 ЦПК
України, а саме: до клопотання не було
долучено відомостей про неможливість
отримання таких доказів особисто
стороною по справі.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив, що задоволення заявлених
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
шляхом звернення стягнення на за
зазначений вище автомобіль Mercedes-benz у
зв'язку з неналежним виконання
зобов'язань ОСОБА_2 умов
кредитно-заставний договір №VIV3А
від 21 лютого 2008 року порушуватиме права
ОСОБА_1

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
відмовивши в задоволенні позовних
вимог, оскільки обставини, викладені у
позовній заяві, не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Сліпченко О.І.

Воробйова Н.С.