АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 598/913/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Гудима І.В. Провадження №
22-ц/789/1284/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 р. Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 та
його

представника ОСОБА_2; позивачки

ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Збаразького районного суду
від 13 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення в її користь аліментів на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на період його навчання у
Збаразькому ПТУ-25 в твердій грошовій
сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно до
досягнення ним двадцяти трьох років.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що відповідач в
добровільному порядку матеріального
утримання повнолітньому сину, який
навчається в училищі, не надає, хоча
може її надавати. При цьому, у вказану
відповідачкою суму входять також і
додаткові витрати на утримання сина, що
викликані особливими обставинами, а
саме розвитком здібностей сина та його
хворобою. Крім того позивачка просить
суд стягнути з відповідача 870 гривень,
які нею були затрачені на придбання
синові окулярів.

Рішенням Збаразького районного суду
від 13 жовтня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1)
в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період
його навчання у розмірі 1000 гривень
щомісячно, починаючи з 22.05.2014 року до
досягнення дитиною 23(двадцяти трьох)
років.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1)
в користь держави 243 гривні 60 копійок
судового збору.

Стягнення аліментів в межах суми
платежу за один місяць допущено до
негайного виконання.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у
розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу
щомісячно до закінчення ОСОБА_4
навчання.

У судовому засіданні апелянт - ОСОБА_1
апеляційну скаргу уточнив, вказуючи на
те, що на даний період стан здоров"я
його значно погіршився, отримав
інвалідність другої групи, сплачує
аліменти на другу дитину, а тому не має
матеріальної можливості сплачувати
аліменти на утримання повнолітнього
сина з яким підтримує зв"язки і дає
кошти добровільно. Крім того, зазначив,
що син ОСОБА_4 не проживає разом із
позивачкою по справі, а тому остання
була позбавлена права на звернення до
суду про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
фактично не має претензій
матеріального характеру до нього, як
батька.

ОСОБА_4 відмовився від аліментів на
своє утримання, оскільки батько дає
кошти добровільно і останнім часом не
проживає з матір"ю, а перебуває у
цивільному шлюбу і проживає з батьками
дівчини.

Позивачка - ОСОБА_3 апеляційну скаргу не
визнала, вважаючи рішення суду
законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
їх сина ОСОБА_4, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 303 ч.3 ЦПК України-
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов"язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачки, суд першої інстанції
виходив з того, що у відповідності до
ст.199 СКУ відповідач зобов"язаний
сплачувати аліменти на утримання сина.

Однак з таким висновком суду колегія
суддів не погоджується, оскільки він
суперечить дійсним обставинам справи,
допущено порушення норм матеріального
права, що згідно ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення першої інстанції та ухвалення
нового.

Судом встановлено, що батьками
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року є ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, що стверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.

Згідно ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків, з ким проживає дочка.син,
а також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Зокрема, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров"я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацюючих чоловіка, дружини, батьків,
дочки, сина; 4) інші обставини, що мають
істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України №6 від 15.05.2006 р. "Про
застосування судами України окремих
норм Сімейного Кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
визначено, що обов"язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов"язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв"язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Згідно довідок за №135 від 02.04.2014 року та
за №251 від 04.09.2014 року, що видані
адміністрацією ПТУ-25 м.Збараж, ОСОБА_4 .
навчається в ПТУ-25 м.Збараж по професії
маляр, штукатур, отримує стипендію в
розмірі 275 грн. Термін закінчення
навчання 30.06.2015 року.

ОСОБА_3 Є інвалідом третьої групи
загального захворювання і
інвалідність встановлено до 01 травня
2015 року.

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи зз
опорно-рухового апарату з
встановленням інвалідності до 01.11.2015 р.
і отримує пенсію в розмірі 999 грн., що
стверджується довідкою №1508 від 04.11.2014
р.

ОСОБА_4 хоча зареєстрований разом з
матір'ю ОСОБА_3, сестрою по АДРЕСА_1,
згідно довідки про склад сім'ї від
02.10.2014 року, виданою МКП «Збараж» , але
як встановлено в апеляційній
інстанції, що на даний час він
перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_8
і проживає у батьків нареченої, що не
заперечується сторонами. Крім того,
ОСОБА_4 не бажає утримувати аліменти на
період свого навчання, оскільки ОСОБА_1
добровільно дає йому кошти, батько є
інвалідом другої групи, потребує і
витрачає значні гроші на своє
лікування , а тому не має змоги надавати
йому матеріальну допомогу.

Як вбачається з довідки з ЄДРЮО та
фізичних осіб та № 71 від 02.03.2011 р.,
виданої Хмельницьким СТ"Кооператор", що
ОСОБА_1 не є суб"єктом підприємницької
діяльності, що спростовує доводи
ОСОБА_3

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів прийшла до переконання,
що ОСОБА_1 не має можливості надавати
матеріальну допомогу ОСОБА_4 на період
його навчання у Збаразькому ПТУ № 25 до
червня 2015 р. в зв"язку з тим, що є
інвалідом другої групи і отримує
пенсію в розмірі 999 грн, з якої сплачує
аліменти на утримання дочки ОСОБА_9
,ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н по рішенню
Хмельницького міськрайонного суду від
10 травня 2011 року та виконавчого листа,
виданого 10.05.2011 р. в сумі 300 грн.
щомісячно, погіршився стан здоров"я,
на придбання ліків витрачає значні
кошти та відмова сина від стягнення
аліментів на його утримання на період
навчання. Крім того, ОСОБА_4 не проживає
із матір"ю, а тому виходячи з вимог ч.3
ст.199 СК України позивачка не вправі
була звертатись із вище згаданим
позовом до суду. В зв"язку з цим рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового у цій
частині про відмову у задоволенні
позову позивачки.

Що ж стосується відмови у стягненні
коштів на додаткові витрати та
придбання окулярів в сумі 870 грн.
ОСОБА_4, то суд першої інстанції вірно
відмовив у задоволенні, оскільки
чинним законодавством не передбачено
стягнення витрат на повнолітню дитину.

Керуючись ст. ст. 30 ч.3, 307, 309ч.1 п.3, 316, 324,325
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Збаразького районного суду від
13 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк