Провадження №2/761/5740/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

29 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі Клим Т.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

встановив:

позивачка звернулась до суду з
позовом, в якому просить розірвати шлюб
з відповідачем, посилаючись на те, що
вони довгий час проживають окремо, не
мають спільного бюджету, не
підтримують шлюбні відносини, не
ведуть спільного господарства. Між
ними припинені подружні стосунки, сім'я
фактично розпалась.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги та просить
їх задовольнити з викладених в ньому
підстав.

Відповідач не з»явився, про день, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином у відповідності з
вимогами ч.9 ст.74 ЦПК України.

Суд, з урахуванням думки позивачки, яка
не заперечує проти розгляду справи у
відсутності відповідача та ухвалення
заочного рішення, вважає можливим
розглядати справу у відсутність
відповідача на підставі ст.224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
24 листопада 1994 року (а.с.8).

Від цього шлюбу мають двох дітей:
повнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
та неповнолітню доньку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

Через наявність різних поглядів
на спільне життя, сімейні цінності,
різні місця проживання подружжя - все
це призвело до того, що сторони
втратили почуття любові один до одного
та з липня 2001 року не підтримують
шлюбні стосунки, не ведуть спільного
господарства, остаточно проживають
окремо, не мають спільного бюджету,
роками не спілкуються, спроби
примиритися позитивного результату не
дали. Суд прийшов до висновку, що шлюб
носить формальний характер, у сторін
відсутнє взаємне бажання проживати
однією сім»єю.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам сторін, що мають істотне
значення.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно
до ст. 141 СК України, розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.110,112 Сімейного Кодексу України,
ст. ст.10, 57, 60, 174, 209, 213-215, 218, 224-228, 292-294 ЦПК
України суд ,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24 листопада 1994
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
Центральному мажрайонному управлінні
реєстрації шлюбів в м.Києві, актовий
запис № 2610 - розірвати.

Прізвища сторонам після розірвання
шлюбу залишити без змін.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :