АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7321/14
Головуючий І-ої інстанції:
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Крилової Т.Г.,
Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
міста Харкова від 18 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позову
посилалась на те, що 11 жовтня 2012 року
вона, керуючи автомобілем Volkswagen Bora,
державний номерний знак НОМЕР_1,
рухаючись по вул.Халтуріна у місті
Харкові, в районі будинку №13
здійснювала лівий поворот.

В цей час ОСОБА_3, керуючи
автомобілем Skoda Octavia, державний
номерний знак НОМЕР_2, з порушенням п.10.1
Правил дорожнього руху, почала
здійснювати її обгін і допустила
зіткнення з її автомобілем.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_3,
автомобілю Volkswagen Bora спричинені
механічні пошкодження, а їй - майнова і
моральна шкода.

Відповідно до звіту №1000 від 17
червня 2013 року свуб'єкта оціночної
діяльності вартість майнової шкоди,
спричиненої їй внаслідок пошкодження
автомобіля Volkswagen Bora, з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, складає
23437,87 грн., а без його урахування - 47429,11
грн.

Автомобіль ОСОБА_3 Skoda Octavia
забезпечений полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності у Національній
акціонерній страховій компанії (далі -
НАСК) "Оранта".

Розмір страхового відшкодування ,
який повинна відшкодувати ця страхова
компанія, з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, складає 23437,87 грн. Крім
того, НАСК "Оранта" повинна
відшкодувати їй: витрати на евакуацію
автомобіля - 900 грн.; витрати по
проведенню оцінки вартості
спричиненої майнової шкоди - 550 грн.;
вартість телеграми про виклик
представника НАСК "Оранта" - 32,04 грн., а
всього 24919,91 грн. (23437,87+900+550+32,04).

Розмір відшкодування майнової
шкоди ОСОБА_3, як особою, винною у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди,
складає 23991,24 грн. (47429,11-23437,87). Крім того,
ОСОБА_3 повинна відшкодувати їй
вартість направленої їй телеграми про
виклик для проведення огляду
транспортного засобу - 33,72 грн., а всього
24024,96 грн. (23991,24+33,72 ).

Пошкодженням автомобіля ОСОБА_3
спричинила їй моральну шкоду, яку вона
оцінює у 4000 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
просила стягнути на її користь з НАСК
"Оранта" страхове відшкодування 24919,91
грн.; з ОСОБА_3 на відшкодування
майнової шкоди - 24024,96 грн., на
відшкодування моральної шкоди - 4000 грн.;
вирішити питання про судові витрати.

Відповідач НАСК "Оранта", в особі
свого представника, проти позову
заперечувала, посилаючись на те, що
вина ОСОБА_3 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди не
доведена.

ОСОБА_3, в особі свого
представника, проти позову
заперечувала, посилаючись на
відсутність її вини у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Московського районного
суду міста Харкова від 18 березня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Постановлено стягнути: з НАСК
"Оранта" на користь ОСОБА_4 страхове
відшкодування у сумі 24919,91 грн. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
244,72 грн.; з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
відшкодування майнової шкоди 24024,96 грн.
та витрати по сплаті судового збору у
сумі 244,72 грн.

У задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

ОСОБА_3 на це рішення подала
апеляційну скаргу. Просе рішення суду
першої інстанції скасувати, а у позові
ОСОБА_4 відмовити. При цьому
посилається на: неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 травня 2014
року рішення Московського районного
суду міста Харкова від 18 березня 2014
року змінено. Скасовано його у частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
24024,96 грн. майнової шкоди; стягнення з
НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_4 24919,91
грн. майнової шкоди та 489,45 грн. судового
збору в рівних частках з кожного (по 244,72
грн.) і у задоволенні позову у цій
частині відмовлено. Стягнуто з НАСК
"Оранта" на користь ОСОБА_4 23437,87 грн.
майнової шкоди; 900 грн. витрат,
пов'язаних з евакуацією транспортного
засобу; 615,76 грн. витрат, пов'язаних з
проведенням експертизи, а всього 24953,63
грн. і 234,37 грн. судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 вересня 2014
року рішення апеляційного суду
Харківської області від 12 травня 2014
року скасовано, а справа направлена на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні з підстав,
передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.307 ЦПК
України.

Судом першої інстанції
встановлено, що 11 жовтня 2012 року
близько 15-30 год., ОСОБА_4, керуючи
автомобілем Volkswagen Bora, державний
номерний знак НОМЕР_1, рухаючись у
районі будинку №13 по вул.Халтуріна у
місті Харкові, здійснювала поворот у
двір будинку №13 ліворуч. В цей час
автомобіль Skoda Octavia, державний номерний
знак НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_3, почав здійснювати її обгін. При
цьому відбулося зіткнення автомобілів.

Встановлено також, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілю Volkswagen Bora спричинені
механічні пошкодження, а його власнику
ОСОБА_4 - майнова шкода.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та
стягуючи на її користь з НАСК "Оранта"
страхове відшкодування у сумі 24919,91
грн., а з ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі
24024,96 грн., суд першої інстанції вважав
доведеним, що особою, винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, є
тільки ОСОБА_3, а вина ОСОБА_4 відсутня.

При цьому суд першої інстанції
послався на постанову апеляційного
суду Харківської області від 20 серпня
2013 року, в якій, на думку суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку щодо відсутності у
діях ОСОБА_4 невідповідностей вимогам
Правил дорожнього руху, які б з
технічної точки зору знаходились у
причинному зв'язку з виникненням
вказаної події, а саме, відсутності у
діях ОСОБА_4 порушень п.10.1 Правил
дорожнього руху України та щодо дій
ОСОБА_3, які не відповідали вимогам п.10.1
Правил дорожнього руху України.

Вважав, що ця постанова є
обов'язковою для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої вона ухвалена,
з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Погодитися з таким висновком не
можна, оскільки він не відповідає
обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 20 серпня 2013
року, яка набрала законної сили,
провадження у справі щодо ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 закрито за відсутності в діях
кожної із них складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КупАП.

Із мотивувальної частини
постанови апеляційного суду
Харківської області від 20 серпня 2013
року вбачається, що порушення п.10.1
Правил дорожнього руху України не
зазначено у протоколі про
адміністративне правопорушення від 11
жовтня 2012 року, складеного щодо ОСОБА_3
А висновок судової автотехнічної
експертизи Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (далі - ХНДІСЕ) ім. Засл. проф.
М.С.Бокаріуса №1624 від 2 квітня 2013 року
не містить посилань на порушення
ОСОБА_3 п.12.3 Правил дорожнього руху
України.

Далі у постанові зазначено, що
факт виконання ОСОБА_4 повороту при
увімкненому світловому покажчику
повороту підтвердила у суді
апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7 -
очевидець дорожньо-транспортної
пригоди. А тому визанання її винною у
зіткненні транспортних засобів слід
визнати необгрунтованим.

Щодо наявності інших порушень
(або їх відсутності) Правил дорожнього
руху України у постанові не йдеться.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у абз. 4 п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розглянуду цивільних і кримінальних
справ №4 від 1 березня 2013 року "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" відповідно до
частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. У зв'язку із
цим у разі прийняття судом постанови
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Скасовуючи рішення апеляційного
суду Харківської області від 12 травня
2014 року та направляючи справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
суд касаційної інстанції у своїй
ухвалі від 17 вересня 2014 року зазначив,
що суд першої інстанції не витребував
та не дослідив висновок ХНДІСЕ ім.Засл.
проф. М.С.Бокаріуса №1624 від 2 квітня 2013
року судової автотехнічної експертизи
щодо дотримання сторонами Правил
дорожнього руху України у
дорожньо-транспортній пригоді, яка
сталася 11 жовтня 2012 року, а суд
апеляційної інстанції ці порушення не
усунув.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
судові рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи.

При новому розгляді справи
апеляційної інстанції досліджено
висновок №1624 від 2 квітня 2013 року
ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса
судової автотехнічної експертизи.

Із мотивувальної частини
вказаної експертизи вбачається, що
усунути протиріччя у розташуванні
автомобілів перед зіткненням, а також у
механізмі їх зближення перед
зіткненням експертним шляхом
неможливо. А тому висновок зроблено за
двома варіантами розвитку механізму
дорожньо-транспортної пригоди. Перший
варіант - згідно пояснень водія ОСОБА_4,
другий - згідно пояснень водія ОСОБА_3

За першим варіантом у даній
дорожньо-транспортній пригоді водій
автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_3 порушила
вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху
України.

За другим варіантом водій
автомобіля Volkswagen Bora ОСОБА_4 порушила
вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху
України.

При цьому ОСОБА_3 і ОСОБА_4, якби
кожна із них діяла відповідно до п.10.1
Правил дорожнього руху України, мали
технічну можливість запобігти
зіткненню. На виконання ними п.10.1
Правил дорожнього руху України, з
технічної точки зору, знаходились у
причинному зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до п.10.1 Правил
дорожнього руху України перед початком
руху, перестроюванням та будь-якою
зміною напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху.

Із матеріалів справи вбачається,
що водій автомобіля Volkswagen Bora ОСОБА_4,
здійснюючи поворот ліворуч - у двір
будинку №13 по вул.Халтуріна у місті
Харкові, не впевнилася, що цей маневр
буде безпечним і що це не створить
перепон і безпеки іншим учасникам
дорожнього руху.

В свою чергу, водій автомобіля Skoda
Octavia ОСОБА_3, здійснюючи обгін
автомобіля Volkswagen Bora, також не
впевнилася, що цей маневр буде
безпечним і не створить перепон і
безпеки іншим учасникам дорожнього
руху.

Зазначені порушення п.10.1 Правил
дорожнього руху України знаходяться у
прямому причинному зв'язку з
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди.

За умови дотримання ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 п.10.1 Правил дорожнього руху
України, вони могли б попередити
дорожньо-транспортну пригоду.

Про наявність або відсутність
зазначених порушень п.10.1 Правил
дорожнього руху України у постанові
апеляційного суду Харківської області
від 20 серпня 2013 року судження не має.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

За обставинами
дорожньо-транспортної пригоди судова
колегія вважає ступінь вини ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди є рівною - по 50%.

З огляду на це, судова колегія
визначає розмір відшкодовання шкоди,
спричиненої ОСОБА_4., у розмірі 50%.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до звіту №1000 від 17
червня 2013 року суб'єкта оціночної
діяльності, вартість майнової шкоди,
спричиненої внаслідок пошкодження
автомобіля Volkswagen Bora з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, складає
23437,87 грн., а без його урахування - 47429,11
грн.

Автомобіль Skoda Octavia забезпечений
полісом АВ/2165081 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів на підставі
договору, укладеного 9 грудня 2011 року
між ОСОБА_3 і НАСК "Оранта" на строк від 10
грудня 2011 року по 9 грудня 2012 року.

Дорожньо-транспортна пригода
сталася 11 жовтня 2012 року, у період дії
договору.

Ліміт відповідальності страхової
компанії за майнову шкоду - 50000 грн.,
франшиза - нуль.

Відповідно до ст.29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» №1961-ІV від 1 липня 2004 року (з
наступними змінами) у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
страховою компанією відшкодовуються
витрати, пов'язані з пошкодженням
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Згідно ст.36.3 вказаного закону у
разі якщо відповідальним за заподіяння
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями є декілька осіб, розмір
страхового відшкодування за кожну з
таких осіб визначається шляхом поділу
розміру заподіяної шкоди на кількість
осіб.

Судова колегія визначила ступінь
вини кожного із учасників
дорожньо-транспортної пригоди - 50%
кожному.

З огляду на це, стягнута за
оскаржуваним рішенням сума страхового
відшкодування підлягає зменшенню.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.14 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при ви вирішенні спорів
про відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки», якщо
для відновлення попереднього стану
речі, що мала певну
зношеність(наприклад, автомобіля), було
використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих з виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації.

Згідно ч.1 , п.1 ч.2 ст.22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у разі
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є і
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

З НАСК «Оранта» підлягає
стягненню: майнова шкода без
урахування коефіцієнту інфляції 23437,87
грн.; витрати на евакуацію
транспортного засобу - 900 грн.; витрати
по проведенню авто товарознавчого
дослідження - 550 грн.; витрати на виклик
представника НАСК «Оранта» - 32,04 грн., а
всього 24919,91 грн., яка, з урахуванням
вини ОСОБА_4, підлягає зменшенню до 12459,96
грн. (24919,91:2).

З ОСОБА_3 підлягає стягненню
майнова шкода без урахування
коефіцієнту зносу 23991,24 грн. (47429,11-23437,87);
витрати по виклику відповідача - 33,72
грн., а всього 24024,96 грн., яка з
урахуванням вини ОСОБА_4 підлягає
зменшенню до 12012,48 грн. (24024,96:2).

Питання про розподіл судових
витрат судова колегія вирішує
відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

У частині відмови ОСОБА_4 у позові
про відшкодування моральної шкоди
рішення ОСОБА_4 не оскаржувалось і
судом апеляційної інстанції не
переглядалось.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п. 2,3,4
ч.1 ст.309, ст.313, ч.1 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду
міста Харкова від 18 березня 2014 року
змінити.

Зменшити розмір страхового
відшкодування, стягнутого з
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» на користь ОСОБА_4 з
24919 (двадцяти чотирьох тисяч дев'ятсот
дев'ятнадцяти) гривень 91 копійки до 12459
(дванадцяти тисяч чотириста п'ятдесяти
дев'яти) гривень 96 копійок і витрат по
сплаті судового збору з 244 (двохсот
сорока чотирьох) гривень 72 копійок до 124
(сто двадцяти чотирьох) гривень 60
копійок.

Зменшити розмір відшкодування
майнової шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 з 24024 (двадцяти чотирьох
тисяч двадцяти чотирьох) гривень 96
копійок до 12012 (дванадцяти тисяч
дванадцяти) гривень 48 копійок і витрат
по сплаті судового збору з 244 (двохсот
сорока чотирьох) гривень 72 копійок до 120
(ста двадцяти) гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: