Справа № 136/1501/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" жовтня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Пороховий Г. І.

за участю секретаря
Квашук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за учасю представника третьої
особи органу опіки та піклування, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом до відповідачки,
яку обґрунтував тим, що він є власником
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_2
(колишня дружина сина позивача) була
приписана до даного будинку за
проханням сина ОСОБА_3, з якою син шлюб
розірвав і яка не проживає уже досить
довгий час, що підтверджується
відповідними доказами, які додаються
до матеріалів справи. Після повторного
одруження відповідачка змінила
прізвище на ОСОБА_2. Добровільно
виписатись відповідачка
відмовляється. На даний час, позивач не
може отримати субсидію від держави, чи
в подальшому продати даний будинок так
як прописка відповідача перешкоджає в
цьому тому просив суд визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

22.08.2014 року позивач ОСОБА_1,
звернувся до суду з додатковою
позовною заявою, мотивуючи її тим, що
він є власником житлового будинку, що
розташований за адресою : АДРЕСА_1.
Відповідачка ОСОБА_2 (колишня дружина
сина позивача) разом із своїма дітьми
була приписана до даного будинку після
одруження із сином позивача.,з якою син
шлюб розірвав і яка не проживає уже
досить довгий час, що підтверджується
відповідними доказами, які додаються
до матеріалів справи. Після повторного
одруження відповідачка змінила
прізвище на ОСОБА_2. На даний час,
позивач не може отримати субсидію від
держави, чи в подальшому продати даний
будинок так як прописка відповідача та
дітей перешкоджає в цьому, тому просив
суд визнати, що ОСОБА_2-яка також
діє як законний представник своїх
малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 втратили право
користування жилим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав, просив суд їх
задовольнити, посилаючись на те, що
відповідачка приписалась без його
згоди.

Відповідачка, ОСОБА_2, в
судовому засіданні позов не визнає,
просить суд відмовити в задоволенні
позова, оскільки вона свого житла не
має.

Представник третьої особи,
Іванюк Вікторія Миколаївна, що діє на
підставі доручення Липовецької
райдержадміністрації, в судовому
засіданні просить суд в задоволенні
позову відмовити, оскільки
неповнолітні діти не повинні
залишатись на вулиці.

Дослідивши матеріали справи,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житловий будинок з
прибудовою, господарськими будівлями
та спорудами, що видане 19 грудня 2013
року, серія СА №474689, ОСОБА_1 являється
власником житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Факт належності
вказаного житлового будинку саме
ОСОБА_1 підтверджується також
технічним паспортом, виготовленим
Вінницьким об'єднаним бюро технічної
інвентаризації від 19 лютого 2007 року, за
№675.

Згідно довідки виконавчого
комітету Росошанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області від 17 червня 2014 року № 493
ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані в АДРЕСА_1,
але не проживають.

Відповідно до складеного 02.07.2014
року акта депутатом міської ради та
сусідами, ОСОБА_2 з 21 квітня 2013 року по
даний час не проживає в житловому
будинку в АДРЕСА_1.

Як зазначено у ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст.383 ЦК
України та ст.150 ЖК України,
відповідно до яких громадяни, які мають
у приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом.

Із здобутих у справі доказів
судом з'ясовано, що в розумінні ст.64 ЖК
України та ст.3 СК України,
відповідачка ОСОБА_2, була
зареєстрована в належному позивачеві
на праві приватної власності житловому
будинку на правах члена його сім'ї - як
колишня дружина його сина, проте з 21
квітня 2013 року там не проживає тобто
більш як один рік. Відтак слід
констатувати, що вона втратила право на
користування цим житлом, оскільки інше
не було встановлено домовленістю між
нею та власником житла чи законом.

Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності, може звернутись
до суду з вимогою про заборону вчинення
нею дій, які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій
для запобігання такому порушенню (ч.2
ст.386 ЦК України).

Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в Інформаційному
листі №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» у п.3,
зазначив, що вказавши на необхідність
застосування правилст..7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
та ст..405 ЦК України, коли питання
стосується зняття з реєстрації члена
сім'ї власника житлового будинку.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону
України "Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей", від 2006 року, держава охороняє і
захищає права і інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна. Для вчинення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна,
права власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону.

У судовому засіданні представник
комісії в справах дітей Липовецької
райдержадміністрації Іванюк Вікторія
Миколаївна заперечує проти позову
ОСОБА_1, оскільки троє дітей можуть
опинитись без житла та поповнити лаву
безпритульних дітей.

Тому суд приходить до висновку, що
підстав визнати дітей, втратившими
право користування немає, за таких
обставин позов в цій частині
задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково, оскільки він
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, а порушене право
позивача підлягає поновленню у спосіб,
що передбачений спеціальним
нормативно - правовим актом.

Вирішуючи питання судових витрат
суд керується нормами ст.88 ЦПК
України, відповідно до якої присуджує
із відповідача на користь позивача
документально підтверджені судові
витрати пропорційно до задоволеної
суми позовних вимог.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.150, 156 ЖК України,
ст.319, 321, 405 ЦК України, ст.10,
11, 58-60, 158, 169, 208, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, в решті заявленного позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у вигляді
судового збору в сумі 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Г. І. Пороховий