АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 0413/3592/2012
Провадження № 22-ц/774/1622/К/14
суддя Хардіна О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі, в порядку
ст..197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1, який
діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 26 грудня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка", третя особа- Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області, про
зобов'язання видати нову довідку про
розмір щомісячних страхових виплат
відшкодування втраченого заробітку
станом на 01 квітня 2001 року,
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства " Євраз Суха
Балка " (надалі - ПАТ " Євраз Суха Балка"),
третя особа - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (надалі -
Фонд), про зобов'язання надати нову
довідку про розмір щомісячних
страхових виплат відшкодування
втраченого заробітку станом на 01.04.2001
року відповідно до умов Галузевих угод
та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він
з 22.06.1951 року по 28 квітня 2000 року
працював на шахті "Південна" РУ ім. ХХ
п/з'їзду тресту «Ленінруда»,
правонаступником якого є ПАТ " Євраз
Суха Балка", де отримав професійне
захворювання.

Висновком ЛТЕК від 18.09.1989 року ОСОБА_2
було встановлено 35% втрати професійної
працездатності, при повторному огляді
у 1992 році - третю групу інвалідності
безстроково.

Після встановлення втрати
працездатності підприємством
призначено позивачу страхові виплати у
відшкодування шкоди.

В квітні 2001 року підприємство передало
Відділенню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області документи
із зазначенням розміру щомісячних
виплат у сумі - 64,75 грн., що в
перерахуванні на 100% втрати професійної
працездатності відповідає
середньомісячному заробітку 185 грн., у
той час як фактична заробітна плата
відповідного працівника ще у квітні 2000
року становила 630 грн.

Враховуючи викладене просив суд
зобов'язати ПАТ "Євраз Суха Балка"
надати Відділенню Фонду у
встановленому порядку нову довідку про
розмір щомісячних виплат
відшкодування утраченого заробітку
ОСОБА_2 станом на 01 квітня 2001 року в сумі
220,50 грн. виходячи із фактичного
середньомісячного заробітку
кріпильника по підприємству за квітень
2000 року - 630 грн. та ступеня втрати
позивачем професійної працездатності -
35%, визнати загальновідомими
обставинами наявність моральних
страждань людини при порушенні
відносно неї права та спричинення їй
матеріальної шкоди, стягнути з ПАТ
"Євраз Суха Балка" у відшкодування
моральної шкоди, заподіяної порушенням
трудових прав позивача, що спричинило
матеріальну шкоду та пов'язані з нею
моральні страждання, компенсацію в
грошовій формі у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 грудня 2012 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 04
вересня 2013 року, ОСОБА_2 у задоволенні
його позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014
року, ухвала апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04
вересня 2013 року скасована, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_2 будучи завчасно
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи за його
апеляційною скаргою, про що свідчить
телефонограма № 596 в судове засідання
не з'явився, надавши 30 вересня 2014 року
до канцелярії апеляційного суду заяву
про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ПАТ «Євраз
Суха Балка» та представник третьої
особи Відділення Фонду в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. (а.с.175,177)

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність осіб,
що не з'явились, оскільки відповідно до
вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема, на його думку, суд
неправомірно відмовив позивачу у
задоволенні позову, не перевірив при
цьому правильність визначення
фактичного середньомісячного
заробітку позивача за час, який
передував встановленню втрати
професійної працездатності, а також не
перевірив виконання чи невиконання
підприємством умов Галузевих угод по
відношенню до ОСОБА_2

Крім того, судом не взято до уваги
численні рішення з цивільних справ,
якими встановлено факт невірного
застосування ПАТ "Євраз Суха Балка"
коефіцієнтів підвищення тарифних
ставок працівникам підприємства при
перерахунку розміру відшкодування
шкоди потерпілим на виробництві, що
згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України є підставою
для звільнення від доказування цих
обставин справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 тривалий час працював на ВАТ
"Суха Балка" правонаступником якого є
ПАТ "Євраз Суха Балка" у шкідливих
умовах праці, внаслідок чого отримав
професійне захворювання.

Висновком МСЕК йому було встановлено
втрату професійної працездатності в
наслідок нещасного випадку на
виробництві з 01 квітня 1998 року у
розмірі 35% та третя група інвалідності
безстроково.(а.с. 12)

Із матеріалів справи вбачається, що
підприємство проводило виплати
відшкодування втраченого заробітку у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві ОСОБА_2 до квітня 2001 року, а
потім передало Відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області документи
із зазначенням розміру щомісячних
страхових виплат станом на 01.04.2001 року у
сумі 64,75 грн.

Спір виник з приводу визначення
розміру середньомісячного заробітку
для розрахунку щомісячних страхових
виплат станом на 01.04.2001 року та
незастосування підприємством до
виплат відшкодування шкоди позивачу
коефіцієнтів підвищення тарифних
ставок та посадових окладів, починаючи
з липня 1994 року по квітень 2001 року.

Позивач вважає, що підприємство надало
довідку до Відділення Фонду про
щомісячні виплати відшкодування
втраченого заробітку та про розмір
його середнього заробітку, що не
відповідає дійсності.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив того, що
Відділення Фонду надало ОСОБА_2
правильну довідку про розмір страхових
виплат, оскільки у спірний період при
зростанні тарифних ставок і посадових
окладів на підприємстві з метою
збільшення їх частки у
середньомісячній заробітній платі в
межах встановленого фонду споживання
змінювалась лише структура заробітної
плати без зміни її загального розміру у
зв'язку із чим підстав для перерахунку
щомісячних страхових виплат на
коефіцієнт росту посадових окладів і
тарифних ставок немає.

Крім того той факт, що підприємство у
період з 1996 по 2000 рік правильно
застосовувало коефіцієнти при
здійсненні перерахування щомісячних
платежів втраченого заробітку
встановлено і рішенням Жовтневого
ройового суду м.Кривого Рогу від 14
квітня 2010 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
вересня 2010 року за позовом ОСОБА_2, що
набрало законної сили, отже вказана
обставина не підлягає доведенню
відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України.
Тобто, даною нормою встановлено
преюдиціальність певних фактів,
встановлених при розгляді справи, а не
визначених судом, у порядку ст. 215 ЦПК
України, правовідносин відповідно до
встановлених фактів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з огляду на наступне.

Предметом позовних вимог ОСОБА_2 є
зобов'язання відповідача надати третій
особі нову довідку про розмір
щомісячних виплат відшкодування
втраченого заробітку в сумі 220,50 грн.,
виходячи із фактичного середнього
заробітку кріпильника по підприємству
за квітень 2001 року - 630 грн. та ступеня
втрати позивачем професійної
працездатності - 35%, оскільки при
розрахунку середнього заробітку
позивача не взято до уваги вимоги
Галузевих угод та Колективних
договорів, що діяли у той час, стосовно
збільшення розміру відшкодування
втраченого заробітку, у зв'язку з чим
підприємством невірно застосовано
занижені коефіцієнти підвищення
фактичної заробітної плати працівника
з липня 1994 року по травень 2000 року.

Відповідно пункту 28 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 472 від 23.06.1993 року в редакції зі
змінами, внесеними Постановою
Кабінету Міністрів України № 492 від
18.07.1994 року (далі - Правила),
перерахування розміру відшкодування
шкоди (втраченого заробітку, витрат на
соціальну і медичну допомогу)
проводиться у разі: підвищення
тарифних ставок (окладів) працівників
госпрозрахункових і бюджетних
підприємств, а також заробітної плати
відповідно до колективного договору.

Положення про перерахунок сум
відшкодування шкоди передбачено
Галузевими угодами між Міністерством
промислової політики України та
виробничими об'єднаннями і ЦК
профспілок трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
на 1995-2000 рр., а саме: роботодавець
проводить перерахунок відшкодування
шкоди, пов'язаної з виконанням трудових
обов'язків, одночасно з підвищенням на
підприємстві тарифних ставок та
посадових окладів на коефіцієнт
фактичного підвищення заробітної
плати за даною професією (п. 5.23
Галузевої угоди на 1996 рік, дію якої
продовжено й на 1997 рік, п. 4.23 Галузевої
угоди на 1998 рік, дію якої продовжена й
на 1999 рік, п. 4.22 Галузевої угоди на 2000
рік з внесеними змінами).

Зазначені норми з боку підприємства не
порушувались.

Крім того, із матеріалів справи не
вбачається, що ОСОБА_2 звертався до
підприємства відповідача, про видачу
нової довідки, з урахуванням
періодичності платежів, про розмір
яких він був обізнаний, а також що його
права чи свободи у зв'язку з чим були
порушені, не визнані чи оспорюються, що
в свою чергу могло бути предметом
судового розгляду згідно ст.. 15 ЦК
України, у зв'язку із чим колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги в
цій частині, як безпідставні.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
чисельних рішень судів по іншим
цивільним справам, якими встановлено
факт невірного застосування ПАТ "Євраз
Суха Балка" коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок працівникам
підприємства при перерахунку розміру
відшкодування шкоди потерпілим на
виробництві, колегія суддів відхиляє,
як такі що не ґрунтуються на вимогах
закону.

Так, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Тобто,
даною нормою встановлено
преюдиціальність певних фактів,
встановлених при розгляді справи, а не
визначених судом, у порядку ст. 215 ЦПК
України, правовідносин відповідно до
встановлених фактів.

Обов'язковими ж для суду є лише
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК
України).

Інші, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.

Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та у керуючись ст.. 338 ЦПК
України, відповідно до якої висновки і
мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи, під час судового
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції, колегією суддів було
досліджено матеріали цивільної справи
за № 2-164/10 апеляційне провадження
22ц-21981/10 за позовом ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
"Євраз Суха Балка", третя особа-
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості по
щомісячним (страховим) виплатам
відшкодування втраченого заробітку,
компенсації втрати частини
відшкодування шкоди (заробітної плати,
доходів) у зв'язку з порушенням строків
виплати, відшкодування моральної
шкоди.

Зокрема було досліджено рішення
Жовтневого ройоного суду м.Кривого
Рогу від 14 квітня 2010 року, яке залишено
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
вересня 2010 року, яке вступило в закону
силу, яким відмовлено ОСОБА_2 в
задоволені заявленого ним позову та
яким встановлено факт того, що
підприємство відповідача ВАТ «Євраз
Суха Балка» у період з 1996 по 2000 рік
правильно застосовувало коефіцієнти
при здійсненні перерахування
щомісячних платежів втрачено
заробітку, у відповідності із чим
Відділення Фонду всі суми в рахунок
відшкодування позивачеві шкоди,
виплачені правильно, відповідно до
норм чинного законодавства, а отже
підприємство відповідача, при передачі
особової справи ОСОБА_2 до Відділення
Фонду в квітні 2001 року, надало
правильну довідку про розмір
середньомісячної заробітної плати.

27 вересня 2013 року ОСОБА_1 , який діяв в
інтересах ОСОБА_2, звернувся до
апеляційного суду із заявою про
перегляд ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
вересня 2010 року, у зв'язку із ново
виявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 жовтня
2013 року, яка залишена без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 липня 2014 року у задоволенні
заяви відмовлено.

Колегія суддів не може погодитись і з
тим, що добровільне перерахування
відповідачем суми відшкодування шкоди
ОСОБА_2 за його заявою, відповідно до
наказу № 308 від 06 червня 2003 року, є
підставою для задоволення позову по
справі, що переглядається за скаргою
ОСОБА_2

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_2
про перерахунок відшкодування
втраченого заробітку та стягнення суми
заборгованості, справа № 2-164/10,
послався на вищевказаний наказ і
зазначив, що даний наказ виконано, і
відповідачем передана нова довідка до
Відділення Фонду, станом на 01.04.2001р., про
розмір середнього заробітку у сумі 422,31
грн. та відшкодовано втрачений
заробіток у сумі 147,81 грн. Розрахунок
щомісячних страхових виплат
представниками відповідача також
виконано з урахування вищезазначеного
наказу.

При розгляді справи та ухваленні
рішення від 14 квітня 2010 року, в межах
позовних вимог ОСОБА_2 ці обставини
були дослідженні.

Таким чином, сам факт видання наказу
№308 від 06.06.2003 року ПАТ "Євраз Суха
Балка",не тягне за собою наслідків для
задоволення позову ОСОБА_2 про видачу
нової довідки про розмір його
середньомісячної заробітної плати.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 338 ЦПК
України, колегією суддів так ж було
перевірено наявність підстав для
закриття провадження по справі
відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК
України.

Закриття провадження у справі - це
форма закінчення розгляду цивільної
справи без ухвалення рішення суду,
наслідком якої є неможливість
повторного звернення до суду з тим
самим позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 201 ЦІІК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Проаналізувавши матеріали справільної
справи за № 2-164/10 та даної цивільної
справи № 0413/3592/2012 колегія суддів
приходить до висновку, що підстав для
закриття провадження у відповідності
до вимог п.2 ч. 1 ст. 201ЦПК України
відсутні , оскільки особливісттю
повторного звернення до суду, є те що
для її застосування необхідним є
наявність трьох складових у
сукупності, а саме: сторін спору,
предмету позову та підстав позову.

Зміна хочаб однієї із наведених вище
складових не перешкоджає подальшому
розгляду і вирішенню справи на
загальних підставах.

Так як вбачається з матеріалів справи
№ № 2-164/10 за позовом ОСОБА_2 до ВАТ
"Євраз Суха Балка", третя особа-
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області предметом
позову є стягнення заборгованості по
щомісячним (страховим) виплатам
відшкодування втраченого заробітку,
компенсації втрати частини
відшкодування шкоди (заробітної плати,
доходів), відшкодування моральної
шкоди а підставою - порушення
підприємством відповідача строків
виплати втраченого заробітку. Тобто
заявлено позов матеріального
характеру. В свою чергу предметом
розгляду даної конкретної справи є
вимога ОСОБА_2 до підприємства
відповідача про його зобов'язання
видати нову довідку про розмір
щомісячних страхових виплат
Відділенню Фонду , а отже підстав для
закриття провадження у справі на
підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України
колегія суддів не вбачає.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 грудня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: