Справа № 369/2990/14-ц Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/5369/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 1
У Х В А Л А

іменем України

25 вересня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
23 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Київського національного
університету імені Тараса Шевченка,
треті особи: Міністерство освіти і
науки України, ОСОБА_3 про визнання
безпідставною відмови у приватизації
жилого приміщення та зобов'язання
вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним вище позовом, який
мотивувала тим, що Київським
національним університетом імені
Тараса Шевченка у 1980 році їй як
співробітниці університету було
надано дозвіл на постійне проживання в
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. У
вказаній квартирі вона проживає разом
зі своєю донькою до цього часу.
Вказувала, що у 2007 році вона намагалась
приватизувати займану квартиру, проте
університет листом від 23 березня 2007
року їй відмовив, оскільки квартира
знаходиться в будівлі на закритій
території університету, та належить до
об'єктів, що не підлягають
приватизації. Вважає, що відмова
відповідача у приватизації квартири є
незаконною, з огляду на відсутність
документів, які б вказували на
розташування спірної квартири на
закритій території. Посилаючись на
ст.ст.1, 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», просила суд визнати
безпідставною відмову відповідача у
приватизації квартири, зобов'язати
відповідача передати у приватну
власність квартиру та видати свідоцтво
про право власності на житло.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
23 липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.
Скаргу мотивує тим, що земельна ділянка
астрономічної обсерваторії, де
розташований будинок, не є закритою
територією. Крім того, зазначає, що
займана нею квартира не є службовим
житлом.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обгрунтовував свої висновки тим, що
спірна квартира не підлягає
приватизації відповідно до положень
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду». При цьому
суд виходив з того, що займана
позивачкою квартира є службовою, а сам
будинок відноситься до цілісного
неподільного майнового комплексу
спостережної станції «Астрономічної
обсерваторії» університету, є
підрозділом навчального закладу,
технологічно пов'язаним з навчанням і
науковим процесом.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

За змістом ст.1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, призначених
для проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Відповідно до п. 2 ст.2 вказаного
Закону не підлягають приватизації:
квартири-музеї, квартири (будинки),
житлові приміщення у гуртожитках,
розташовані на територіях закритих
військових поселень, підприємств,
установ та організацій, природних та
біосферних заповідників, національних
парків, ботанічних садів,
дендрологічних, зоологічних,
регіональних ландшафтних парків,
парків-пам»яток садово-паркового
мистецтва, історико-культурних
заповідників, музеїв; квартири
(будинки), житлові приміщення у
гуртожитках, що перебувають в
аварійному стані (в яких неможливо
забезпечити безпечне проживання
людей); квартири (кімнати, будинки),
віднесені у встановленому порядку до
числа службових, а також квартири
(будинки), житлові приміщення у
гуртожитках, розташовані в зоні
безумовного (обов»язкового)
відселення, забрудненій внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС.

Судом першої інстанції
встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
виконавчого комітету
Києво-Святошинської районної ради
депутатів трудящих Київської області
від 25 червня 1974 року дозволено
Київському державному університету
ім.Т.Г.Шевченка будівництво двох 4-х
квартирних житлових будинків на
території обсерваторії кафедри
астрономії університету в с. Лісники
Києво-Святошинського району Київської
області (а.с.21).

За клопотанням Київського
державного університету від 26 жовтня
1982 року (а.с.72) Києво-Святошинська
районна рада народних депутатів
Київської області своїм рішенням від 22
листопада 1982 року квартири №1,2,3,4 в
будинку АДРЕСА_1 закріпила за
університетом як службові для
проживання працівників астрономічної
станції (а.с.81).

Рішенням Києво-Святошинської
районної ради народних депутатів від 29
листопада 1982 року позивачці ОСОБА_1 як
працівнику університету надано дозвіл
на прописку в службовій квартирі № 3
будинку № 2 на сім'ю з двох осіб (а.с.80).
На підставі даного рішення між
Київським державним університетом
ім.Т.Г.Шевченка та ОСОБА_1, яка обіймала
посаду молодшого наукового
співробітника кафедри астрономії,
укладено договір про надання службової
житлової площі на астрономічній
спостережній станції, згідно якого,
університет надав позивачці у
користування житлову площу у службовій
квартирі АДРЕСА_1. За умовами договору
ОСОБА_1 зобов'язується сплачувати
комунальні послуги, нести
відповідальність за утримання і
зберігання наданої їй жилої площі, та у
разі звільнення її з роботи звільнити
надану службову квартиру у місячний
термін після попередження. У випадку
відмови у звільненні службового житла
позивачка підлягає виселенню в
адміністративному порядку (а.с.82).

Рішенням виконкому Лісниківської
сільської ради народних депутатів від
22 січня 1999 року земельна ділянка площею
3,49 га, на якій розташовано спостережну
станцію «Астрономічної обсерваторії»
надана університету у постійне
користування під розміщення
спостережної станції астрономічної
обсерваторії та видано університету
державний акт на право постійного
користування землею серії ІІ-КВ № 001930
(а.с.54-57). Київський національний
університет імені Тараса Шевченка є
вищим навчальним закладом України,
являється цілісним майновим
комплексом, що проводить освітню,
наукову та дослідницьку діяльність.
Усі будівлі, споруди, житло, навчальне і
наукове обладнання, інвентар та інше
майно університету є державною
власністю. Наказом міністра освіти і
науки України від 11 червня 2009 року
затверджено, що до структури
університету входить спостережна
станція «Астрономічної обсерваторії»
в с. Лісники, Києво-Святошинського
району Київської області, що є
науково-навчальним структурним
підрозділом університету без права
юридичної особи.

Також судом встановлено, що 1
березня 2007 року ОСОБА_1 подала заяву до
Київського національного університету
про приватизацію займаної нею
квартири, проте університет листом від
23 березня 2007 року відмовив позивачці, у
зв'язку з тим, що квартира не підлягає
приватизації відповідно до ч.2 ст.2
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» (а.с.16-17).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

За таких обставин з урахуванням того,
що спірна квартира відноситься до
числа службових і приватизації не
підлягає, суд прийшов до
обгрунтованого висновку про
правомірнійсть дій відповідача та
наявність підстав для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги про те,
що на час заселення та надання дозволу
на прописку квартира службовою не була,
безпідставні, поскільки як вище
вказувалося виконком
Києво-Святошинсьої районної ради
народних депутатів своїм рішенням від
22 листопада 1982 року надав ряду квартир
на території астрономічної станції в
с.Лісники, в тому числі спірній
квартирі, статус службових, і лише
рішенням від 29 листопада 1982 року надав
ОСОБА_1 дозвіл на прописку, тобто
зайняття нею квартири як службової.
Крім того, відповідно до укладеного
договору між позивачкою та
університетом їй було надано у
користування саме службову житлову
площу.

Наведене відповідає положенням
ст.279 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на
час віднесення спірної квартири до
числа службових та надання її у
користування позивачці ОСОБА_1

Колегія суддів не приймає до
уваги доводи апелянта про те, що вона
вселилася до спірної квартири у 1980
році, тобто до її віднесення до числа
службових за рішенням виконкому у 1982
році, поскільки позивачка не надала
суду доказів про правомірність свого
вселення (ордер, договір, рішення
виконкому чи адміністрації тощо) і як
наслідок правомірність виникнення у
неї права користування спірною
квартирою у 1980 році.

Посилання апелянта на те, що
відповідач не надав документів на
підтвердження того, що будинок
знаходиться на території, яка належить
університету, необґрунтовані та
спростовуються матеріалами справи, які
містяться всі відомості про нерухоме
майно яке знаходиться на балансі
університету, а також дерожавний акт на
землю.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо відмови у позові,
обгрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
23 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: