Справа № 153/1158/14 Провадження №
22-ц/772/2964/2014Головуючий в суді першої
інстанції Гаврилюк Т. В.Категорія 50
Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів БереговогоО.Ю. та ПанасюкаО.С,
при секретарі КуленкоО.В, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Ямпільського
районного суду від 16 вересня 2014р. у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів, --

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014р. ОСОБА_4 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів. Зазначив, що згідно
з рішенням Ямпільського районного суду
від 18 листопада 2009р. з нього щомісячно
стягуються аліменти на користь
відповідачки на утримання двох дочок:
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини
від усіх видів заробітку (доходу), але
не менше 30% від прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Посилаючись на зміну свого
сімейного стану, що пов'язано з
укладенням ним повторного шлюбу з
громадянкою ОСОБА_6, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_3. у них народився син
ОСОБА_7, позивач просив суд ухвалити
рішення, яким зменшити розмір
аліментів і стягувати з нього на
користь відповідачки аліменти у
твердій грошовій сумі - по 100грн. на
утримання кожної дитини. При цьому
ОСОБА_4. зазначив про погіршення свого
матеріального стану, оскільки він не
працює і отримує лише соціальну
допомогу у розмірі близько 544грн, чого
недостатньо для його прожиття та
утримання трьох дітей.

Рішенням Ямпільського районного
суду від 16 вересня 2014р. позов було
задоволено частково. Вирішено
щомісячно стягувати з позивача на
користь відповідачки аліменти у
твердій грошовій сумі - по 300грн. на
утримання кожної доньки до досягнення
ними повноліття.

ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі
просить дане рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким повністю
відмовити ОСОБА_4. у задоволенні
заявлених вимог. Вважає, що
задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції не з'ясував дійсні
обставини справи, зокрема не врахував,
що при народженні дитини позивач з його
теперішньою дружиною мають отримувати
соціальну допомогу по догляду за нею.
При цьому відповідачці відомо, що на
момент ухвалення оскаржуваного
рішення ОСОБА_4. вже знявся з обліку в
центрі зайнятості і влаштувався на
роботу в АЗС «ОККО». Також вважає, що
суд порушив норми процесуального права
і невірно застосував норми
матеріального права.

Належним чином повідомлені
сторони в суд апеляційної інстанції не
з'явилися. У своїх письмових заявах
просили розглянути справу за їх
відсутності. При цьому ОСОБА_3. у своїй
заяві підтримала апеляційну скаргу, а
ОСОБА_4. надав ще й письмові заперечення
проти задоволення скарги.

Згідно ч.2ст.305 ЦПК України неявка
за таких обставин зазначених осіб не
перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених вимог,
поданих заперечень і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню з
таких підстав :

Задовольняючи частково позов, суд
вважав встановленим той факт, що
ОСОБА_4. не має стабільного заробітку,
оскільки є безробітним та існує лише на
отримувану ним соціальну допомогу,
розмір якої становить близько 544грн.
При цьому суд взяв до уваги зміну
сімейного стану позивача та появу у
нього ще однієї дитини, з чим також
пов'язується погіршення його
матеріального стану.

Однак, роблячи такий висновок, суд
першої інстанції всупереч вимогам
п.1ч.1ст.214 ЦПК України належним чином не
вирішив питання про те, якими доказами
підтверджується той факт, що на момент
розгляду даної справи позивач був
безробітним. Навпаки, з довідки
Ямпільського районного центру
зайнятості №0437/883 від 27.06.2014р.(а.с.8)
вбачається, що ОСОБА_4. перебував на
обліку з 14 березня 2014р. і був знятий з
обліку 17 червня 2014р. Однак суд вказану
довідку неуважно дослідив і невірно
зазначив у рішенні, що позивач нібито
продовжує перебувати на такому
обліку(???!!!). При цьому з наданої
апелянтом відповіді Ямпільського
районного центру зайнятості на
адвокатський запит №01-07/1196 від 23.08.2014р.
вбачається, що ОСОБА_4. 17.06.2014р. був
знятий з обліку згідно ним же поданої
заяви. Тобто, на момент розгляду справи
він вже не міг офіційно вважатися
безробітним. У зв'язку з цим суд
безпідставно погодився з таким його
голослівним твердженням. Таким чином,
своєї неспроможності щодо сплати
аліментів ОСОБА_4. не довів.

Також колегія суддів звертає увагу, що
в рішенні Ямпільського районного суду
від 18 листопада 2009р, яким з ОСОБА_4.
стягувалися аліменти на двох доньок у
розмірі 1/3 частини доходу, зазначено, що
він на той час ніде не працював, однак
позов визнавав повністю. Тобто, якщо
брати до уваги його позицію, то на даний
час у нього змінився лише сімейний
стан. А сам по собі факт появи у
позивача ще однієї дитини не вказує на
його неспроможність щодо сплати
аліментів на утримання дітей від
попереднього шлюбу, становище яких не
повинно погіршуватися. Адже інтереси
усіх дітей мають бути захищені у рівній
мірі.

При цьому розмір аліментів на
утримання кожної дитини в жодному разі
не може бути меншим від 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. На теперішній час
чинним законодавством визначено
прожитковий мінімум для дітей віком
від 6 до 18 років рівним 1286грн. А 30% від
цієї суми становить 385грн.80коп, у той
час як суд вирішив стягувати лише по
300грн. на кожну дитину. Тобто, у даному
випадку суд всупереч вимогам ч.2 ст.182 СК
України визначив розмір аліментів на
утримання дітей відповідного віку
меншим від допустимо можливого. Тому
навіть сама вимога позивача про
зменшення розміру аліментів до 100грн.
на кожну дитину вже не потребує ніяких
коментарів.

Подані ОСОБА_4. заперечення на
апеляційцну скаргу на увагу не
заслуговують, оскільки містять лише
голослівні твердження про його
зубожіння, про те, що він вимушений
отримувати допомогу за рахунок пенсії
своїх батьків, про злий намір
відповідачки усілякими зусиллями
залишити його без коштів на існування,
тощо.

Колегія суддів вважає, що у даному
випадку не встановлено визначених у ч.1
ст.192 СК України достатніх підстав
навіть для часткового задоволення
позову. Суд першої інстанції цього до
уваги не взяв.

Згідно ст.309 ЦПК України це є підставою
для скасування оскаржуваного рішення і
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст.88, 209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1
п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду
від 16 вересня 2014р. у даній справі
скасувати.

ОСОБА_4 відмовити у задоволенні його
позову до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
121грн.80коп у відшкодування витрат по
сплаті нею судового збору при поданні
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: