Справа № 523/9442/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р.
м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в
складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Омельченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №22 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання частково недійсним
правочину, виділ в натурі та визнання
права власності, та за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про встановлення
факту сумісного проживання, виділ
майна в натурі та визнання права
власності у порядку поділу майна
подружжя, -

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 та просила суд визнати
недійсним договір дарування від 01
квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, - в частині дарування літньої
кухні літ.И, загальною площею 55,5 кв.м. та
застосувати наслідки недійсності
правочину шляхом виділу в натурі та
визнання за нею права власності на
житловий будинкок літ.«И» площею 55,5
кв.м., що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права
власності на житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому
складається з житлового будинку літ."Д",
гаражу літ."Е", сараю літ. "Ж", сараю літ.
"З", сараю літ. "Л", літньої кухні літ. "И",
навісу літ. "К", навісу літ. "Н", душу літ.
"М", вбиральні літ. "О", огорожі №1-4,
мостіння літ. "І" загальною площею 128,1
кв.м., житловою 47.6 кв.м.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що
31 березня 2014 року та 01 квітня 2014 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договори дарування, у відповідності до
кожного з яких ОСОБА_1 безоплатно
передала у власність ОСОБА_2 по 1/2
частки житлового будинку з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами під АДРЕСА_1, внаслідок чого
ОСОБА_2 став одноособовим власником
вищевказаного житлового будинку з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами. При цьому ОСОБА_1 вказує, що
при укладенні спірних правочинів мала
намір передати право власності на
житловий будинок з господарчими та
побутовими будівлями і спорудами під
АДРЕСА_1 за виключенням передачі права
власності на літню кухню під літ. «И»,
яка, станом на теперішній час, є окремим
домоволодінням.

Під час судового розгляду даної справи
до суду звернулась ОСОБА_3 з письмовою
заявою про вступ у справу в якості
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет позову до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та просить суд встановити факт
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, визнання житлового будинку з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 - спільним сумісним майном,
набутим ОСОБА_3 та ОСОБА_2, поділу
спільного сумісного майна, набутого
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом визнання за
ОСОБА_3 права власності житловий
будинок літ. «И» загальною площею
41.9 кв.м., житловою 24.0 кв.м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
визнання за ОСОБА_2 права власності на
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в
цілому складається з житлового будинку
літ. "Д", гаражу літ. "Е", сараю літ. "Ж",
сараю літ. "З", сараю літ. "Л", навісу літ.
"К", навісу літ. "Н", душу літ. "М",
вбиральні літ. "О", огорожі №1-4, мостіння
літ. "І" загальною площею 128,1 кв.м.,
житловою 47.6 кв.м., виділу в натурі
належного ОСОБА_3 житлового будинку
літ. «И» загальною площею 41.9 кв.м.,
житловою 24.0 кв.м., що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та складається з:
тамбуру - 3,4 кв.м., кухні - 11,6 кв.м.,
житлової - 14,0 кв.м., житлової - 10,0 кв.м.,
санвузла - 2,9 кв.м та визнання за ОСОБА_3
права власності на самостійний об'єкт
нерухомого майна, житловий будинок літ.
«И» загальною площею 41.9 кв.м., житловою
24.0 кв.м., що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотривує тим, що з жовтня 2010
року по теперішній час між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 склались фактичні сімейні
відносини як чоловіка і жінки без
реєстрації шлюбу та за час сумісного
проживання вони сумісно придбали у
ОСОБА_1 житловий будинок з господарчими
та побутовими будівлями і спорудами
під АДРЕСА_1.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1
подала заяву про розгляд справи за її
відсутності, згідно якої просила
розглянути справу на підставі наявних
матеріалів.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги та предмет спору ОСОБА_3 у судове
засідання подала заяву про розгляд
справи за її відсутності, згідно якої
наполягала на задоволенні її позовних
вимог, а в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання частково недійсним
правочину, виділ в натурі та визнання
права власності, - просила відмовити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності, згідно якої визнав
позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі,
проти задоволення позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання частково недійсним
правочину, виділ в натурі та визнання
права власності, заперечував за
безпідставністю та просив відмовити в
повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, може заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи в їх сукупності, суд вважає, що
первісний позов ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає, а позовні вимоги третьої
особи, що заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору ОСОБА_3 підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

З жовтня 2010 року по теперішній час між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 склались фактичні
сімейні відносини як чоловіка і жінки
без реєстрації шлюбу, вони разом ведуть
спільне господарство та проживають за
адресою: АДРЕСА_2.

31 березня 2014 року та 01 квітня 2014 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
нотаріально посвідчені договори
(а.с.9-16), у відповідності до яких ОСОБА_2
набув право власності на житловий
будинок з господарчими та побутовими
будівлями і спорудами під АДРЕСА_1, що
вцілому складається з житлового
будинку літ. "Д", гаражу літ. "Е", сараю
літ. "Ж", сараю літ. "З", сараю літ. "Л",
навісу літ. "К", навісу літ. "Н", душу літ.
"М", вбиральні літ. "О", огорожі №1-4,
мостіння літ. "І", загальною площею 128,1
кв.м., житловою 47.6 кв.м.

Право власності зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності за №01 (а.с.11-12, 15-16).

У відповідності до Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією ДАБК в
Одеській області від 05.09.2014 року за
№ОД10, літня кухня літ. «И» за
адресою: АДРЕСА_1 була реконструйована
під житловий будинок без зміни
геометричних розмірів.

Згідно з висновком про результати
обстеження технічного стану
індивідуального житлового будинку з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами під АДРЕСА_1,
складеного експертом ОСОБА_4, було
надано позитивний висновок про
технічну можливість збереження
виконаної реконструкції, подальшої
експлуатації будівлі, а також виділу в
натурі житлового будинку літ. "И"
загальною площею 41.9 кв.м.

Після придбання вказаного
домоволодіння, житловий будинок літ."И"
загальною площею 41.9 кв.м. знаходиться у
користуванні ОСОБА_3, згідно довідки з
адресного реєстру міста Одеси від
19.11.2014 року, зарезервовано нову
адресу об'єкта нерухомого майна:
АДРЕСА_1.

Згідно з частиною 1 статті 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, що беруть участь в
справі, не підлягають доведенню.

У відповідності до роз'яснень, що
зазначені у п.1, 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення", суд розглядає
справи про встановлення факту за
наявності певних умов: згідно з законом
факт породжує юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку
встановлення факту; заявник не має
іншої можливості одержати або
відновити документ, який посвідчує
факт, що має юридичне значення;
встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Згідно зі ст.74 СК України, якщо чоловік
та жінка проживають однією сім'єю без
реєстрації шлюбу між собою, або не
перебувають в будь-якому іншому шлюбі ,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 СК
України.

Тобто, при застосуванні ст.74 СК України
слід виходити із того, що вказана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю, а також, якщо вони проживають
однією сім'єю без шлюбу в період,
протягом якого придбане спірне майно.

Крім того, відповідно до п.23 Постанови
Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року, спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу, відповідно до ч.ч.2, 3
ст.325 ЦК України можуть бути будь-які
види майна, за винятком тих, які згідно
із законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Згідно зі ст.372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними (ч.1). У разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Згідно ст.368 ЦК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньої
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом. В
силу ст.368 ЦК України встановлено, що
частки в праві спільної сумісної
власності вважаються рівними.

Статтею 356 Цивільного кодексу України
встановлено, що власність двох чи
більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності є
спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник
майна володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти
щодо свого майна будь -які дії, які не
суперечать закону, та має право
самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності (ст.361 ЦК України).

У відповідності зі ст.364 Цивільного
кодексу України, співвласник має право
на виділ в натурі частки із майна, яке
знаходиться в спільній частковій
власності, в тому разі якщо річ, згідно
зі статтею 183 Цивільного кодексу
України, є подільною.

Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Вимоги позивачки за первісним позовом
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають,
оскільки жодних доказів на
підтвердження зазначених у позові
обставин нею до суду надано не було.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

З іншими вимогами сторони до суду не
звертались.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 209, 212- 215, 218, 222
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Позов третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про
встановлення факту сумісного
проживання, виділ майна в натурі та
визнання права власності у порядку
поділу майна подружжя, - задовольнити
повністю.

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, - на час придбання
житлового будинку з господарчими та
побутовими будівлями і спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати житловий будинок з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що в цілому складається з
житлового будинку літ. "Д", гаражу літ.
"Е", сараю літ. "Ж", сараю літ. "З", сараю
літ. "Л", літньої кухні літ. "И", навісу
літ. "К", навісу літ. "Н", душу літ. "М",
вбиральні літ. "О", огорожі №1-4, мостіння
літ. "І" загальною площею 128,1 кв.м.,
житловою 47.6 кв.м., спільним сумісним
майном, набутим ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виділити в натурі житловий будинок літ.
«И» загальною площею 41.9 кв.м., житловою
24.0 кв.м., що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, та складається з: тамбуру - 3,4
кв.м., кухні - 11,6 кв.м., житлової - 14,0 кв.м.,
житлової - 10,0 кв.м., санвузлу - 2,9 кв.м., що
перебуває у користуванні ОСОБА_3.

У порядку поділу спільного майна
подружжя:

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
РНОКПП НОМЕР_1, права особистої
власності на житловий будинок з
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що в цілому складається з
житлового будинку літ."Д", гаражу літ.
"Е", сараю літ. "Ж", сараю літ. "З", сараю
літ. "Л", навісу літ. "К", навісу літ. "Н",
душу літ. "М", вбиральні літ. "О", огорожі
№1-4, мостіння літ."І", загальною площею
128,1 кв.м., житловою 47.6 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
РНОКПП НОМЕР_2, права особистої
власності на житловий будинок літ.«И»
загальною площею 41.9 кв.м., житловою 24.0
кв.м., що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 та складається з: тамбуру -
3,4 кв.м., кухні - 11,6 кв.м., житлової - 14,0
кв.м., житлової - 10,0 кв.м., санвузла - 2,9
кв.м.

Копію рішення направити сторонам у
справі.

Рішення може бути оскаржене сторонами
до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: