АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Перепелюк Л.М.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган
опіки та піклування Вижницької
районної державної адміністрації, про
надання дозволу на виїзд малолітніх
дітей за кордон, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 22 липня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування Вижницької
районної державної адміністрації, про
надання дозволу на виїзд малолітніх
дітей за кордон.

Посилалась на те, що перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
12.10.2005 року по 10.12.2013 року. Від шлюбу в
них народилося двоє дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після розірвання шлюбу діти постійно
проживають з нею, вона самостійно
займається вихованням дітей,
опікується про їх розвиток, здоров'я,
матеріальне забезпечення. Відповідач
аліменти не сплачує, у зв'язку з чим має
заборгованість по сплаті аліментів.
Оскільки вона отримала від близьких їй
людей запрошення до Канади з
пропозицією фінансової допомоги для
оздоровлення та відпочинку, а колишній
чоловік не надає дозвіл на вивіз дітей
за кордон, після уточнення позовних
вимог просила надати дозвіл на
тимчасовий виїзд за межі України за
кордон в Канаду малолітньої дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі
їх матері ОСОБА_1 без згоди батька на
період з 01.08.2014 року по 31.05.2015 рік.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 22 липня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги. Зазначає, що вона та її
діти мають можливість виїхати за
кордон з метою навчання та
відвідування іншої країни,
всесвітнього розвитку дітей, проте суд
безпідставно позбавив її такої
можливості, хоча законодавством
України передбачено право кожного на
свободу пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України. В
матеріалах справи містяться дані щодо
її навчання та гарантії щодо
проживання її сім'ї. Вважає, що судом
безпідставно відмовлено їй у
задоволені позову, оскільки батько
дітей про них не дбає, матеріально не
забезпечує, життям дітей не цікавиться,
а можливість дітей проживати деякий
час за кордоном не може нашкодити їх
інтересам.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що рішенням
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 10.12.2013 року
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
розірвано та стягнуто з ОСОБА_3
аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
сумі 500 грн. на кожну дитину щомісяця до
досягнення дітьми повноліття.
Відповідач від нотаріального
посвідчення оформлення проїзних
документів відмовляється, вивозити
дітей за межі України не дозволяє.

Тому, судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
а саме наявність спору між сторонами,
застосування норми матеріального
права, які регулюють правила виїзду
осіб, які не досягли 16 років за межі
України, разом з тим, допущено помилку
при оцінці доказів, а саме
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Так, відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_1 судом було зроблено
суперечливий висновок про намір
позивачки разом з дітьми залишити
постійне місце проживання в Україні та
одночасно намір довгострокового
перебування за межами України і
обмеження, у зв'язку з цим, права батька
по відношенню до своїх дітей,
відсутність відомостей про
влаштування дітей, відсутність
фінансової можливості перебування
дітей за кордоном.

З матеріалів справи вбачається, що
виїзд позивачки носить тимчасовий
характер і пов'язаний з її навчанням за
кордоном в період з 03.09.2014 року по 30.04.2015
рік (а.с.36-40). Наявність повного пансіону
(забезпечення) ОСОБА_1 та двох спільних
з ОСОБА_3 дітей із серпня 2014 року по
травень 2015 року гарантується
громадянином Канади ОСОБА_8, що
підтверджується належним доказом
(а.с.48-49).

Додаткові джерела утримання ОСОБА_1 на
період навчання з 01.06.2014 року по 01.06.2015
року на території Канади
зобов'язується надати батько
позивачки, ОСОБА_7(а.с.41) та наявність на
її особистому рахунку коштів
еквівалентних 12000 канадських доларів
підтверджує фінансовий достаток (а.с.26).

Таким чином, тимчасовий характер
виїзду до Канади та наявність
матеріального забезпечення на цей
період не спростовані відповідачем.
Крім того, обов'язок забезпечення дітей
встановлений рішенням Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 10.12.2013 року, тому батько дітей
ОСОБА_3 на період їх перебування за
кордоном може здійснювати також
допомогу шляхом банківських переказів.
Права батька на спілкування з своїми
дітьми обмежується виключно тимчасово
та віч-на-віч , але не обмежується право
спілкування за допомогою сучасних
систем зв'язку.

Згідно ч.1, 3 ст.313 ЦК України фізична
особа має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні
на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Оскільки позовні
вимоги підлягають до задоволення, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути сплачений судовий збір в
сумі 365,40 грн. (243,60грн. + 121,80 грн.).

Враховуючи наведене, рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 22 липня 2014
року підлягає скасуванню, а ухваленням
нового по суті вимог.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 22 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування Вижницької
районної державної адміністрації, про
надання дозволу на виїзд малолітніх
дітей за кордон задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
межі України в Канаду малолітньої
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
у супроводі їх матері, ОСОБА_1, без згоди
батька на період з 01.08.2014 року по 31.05.2015
рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати сумі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: