Провадження № 2/161/3494/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

25 вересня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючої - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі - Акайомовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, мотивуючи свій
позов тим, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2
із 08.02.2013 року, що був зареєстрований
відділом реєстрації актів цивільного
стану Луцького міського управління
юстиції. Від даного шлюбу мають одну
неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує на те, що спільне
життя з відповідачем не склалося,
подружні відносини між ними припинено,
їх шлюб існує лише формально. Спільного
господарства не вели, а отже і спору
щодо нього немає. Зазначає, що дитина
перебуває на її утриманні, а чоловік
матеріальної допомоги на утримання
надає нерегулярно.

Просила шлюб розірвати, залишити
проживати дочку разом з нею та
стягувати з відповідача на її користь
аліменти на дитину в розмірі 100 грн. від
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно, починаючи із
дня пред'явлення позову і до досягнення
дитиною повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
подала заяву, в якій позовні вимоги
підтримала з підстав викладених в
позовній заяві, просила позов
задовольнити та розгляд справи
проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
подав заяву, в якій позов визнав,
заперечень проти задоволення позову
немає, просив розгляд справи проводити
у його відсутності.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі із 08.02.2013 року, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 від 08.02.2013 року (а.с. 5).

Від шлюбу мають одну неповнолітню
дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судом встановлено, що батьком ОСОБА_3 є
ОСОБА_2, що вбачається з копії свідоцтва
про народження (а.с. 6) та не
оспорювалось відповідачем в судовому
засіданні.

Встановлено, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не мають
спільного сімейного бюджету, не ведуть
спільно господарство, кожен з них живе
своїм окремим життям, позивач
наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Якщо хоча б один з них
наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивача на розірванні
шлюбу, суд приходить до висновку, що
сім'я ОСОБА_2 розпалася, а збереження
сім'ї є неможливим.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Всупереч вимогам ст.181 Сімейного
Кодексу України сторони не досягли
домовленості щодо утримання
неповнолітньої дочки, а тому вимога про
стягнення аліментів в примусовому
порядку підлягає до задоволення.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не має офіційного
постійного місця роботи, стягнення
коштів на утримання неповнолітню
ОСОБА_3 (аліменти) слід присудити у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного
Кодексу України, аліменти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні частки розміру
аліментів суд врахував стан здоров'я та
матеріальне становище неповнолітньої
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
стягувача аліментів, а також те, що у
відповідача інших неповнолітніх дітей,
непрацездатної дружини немає.

Суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний
надавати матеріальну допомогу
неповнолітній дочці в розмірі - 1000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, а тому позовні вимоги про
стягнення аліментів слід
задовольнити.

Відповідно ст. 88 ЦПК України суд стягує
із відповідача 243,60 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 81, 84, 88, 130, 213,
224, 226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110,
111, 112, 181, СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянкою ОСОБА_1 (дошлюбне
прізвище - ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою м. Луцька Волинської
області, та громадянином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем м. Берестечка
Горохівського району Волинської
області, зареєстрований 08.02.2013 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Луцького міського управління
юстиції Волинської області за актовим
записом № 87, - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м. Берестечка Горохівського
району Волинської області, в користь
ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (одна
тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 16
липня 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Залишити проживати малолітню ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук