РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/1901/14-ц

Пров. №2/668/935/14

24.09.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Двіняніній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості в частині
вимог до ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2009 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення кредитної
заборгованості за договором у розмірі
15158,04 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Херсона від 20.07.2012 року позовні
вимоги задоволено та ухвалено стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість
за кредитним договором в сумі 15158,04 грн.,
яка складається з заборгованості за
кредитом 10321,62 грн., процентів за
користування кредитними коштами 1319,89
грн., штрафу за порушення положень
кредиту 2273,18 грн., пені за порушення
строків платежів по кредиту 802,92 грн.,
плати за управління кредитом 440,4 грн.,
також вирішено питання відшкодування
судових витрат шляхом їх солідарного
стягнення з відповідачів на користь
позивача.

Апеляційним судом Херсонської області
рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 20.07.2012 року змінено
частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1
та ОСОБА_3 та солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 15158,04 грн. Стягнуто з
відповідачів на користь позивача по 60,53
грн. з кожного у відшкодування судових
витрат. В решті рішення суду залишено
без змін.

11.12.2013 року Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 20.07.2012 року та рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 09.07.2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра»
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 15158,04 грн. та в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
60,53 грн. судових витрат скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Після розгляду справи Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ залишились невирішеними позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_3

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву, в якій просила розглядати справу
за її відсутності, позовні вимоги в
частині вимог до ОСОБА_3 підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, причини неявки суду не
відомі, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов в
частині вимог до ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між
ВАТ КБ «Надра» (правонаступник ПАТ КБ
«Надра») та ОСОБА_1 29.01.2007 року було
укладено кредитний договір №
804/6/01/2007/740к/2144, за яким останньому
надано кредит 2970 дол. США до 29.01.2009 року
під 16,99 % річних, в забезпечення
кредитного договору між вказаною
банківською установою та ОСОБА_3,
ОСОБА_2 цього ж дня укладено окремі
договори поруки № 804/6/01/2007/840к/2144/1 та №
804/6/01/2007/840к/2144/2.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 взятих на себе кредитних
зобов'язань виникла заборгованість,
розмір якої станом на 16.12.2008 року
позивачем визначено в розмірі 15158,04 грн.

На час розгляду справи в матеріалах
справи відсутні докази повернення
кредитних коштів та сплати боргу.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 553 ЦПК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання та порушення ним свого
обов'язку. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні боржники
та поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлене договором поруки.(ч.ч.1 та 2
ст. 554 ЦПК України)

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання не виконав його
у строк, встановлений договором або
законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Отже, вимоги про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
є обґрунтованими. Разом з тим, не
зважаючи на розгляд даної в межах вимог
в частині стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_3,
заборгованість підлягає стягненню з
неї солідарно з позичальником ОСОБА_1,
оскільки вона як поручитель несе лише
солідарну відповідальність.

Згідно вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної при новому розгляді
справи.

Розглядаючи справу, колегія суддів
суду касаційної інстанції дійшла
висновків, що відповідно до
розрахунків заборгованості за
кредитом позивач просив стягнути пеню
за період з лютого 2007 року, що
перевищило річний строк позовної
давності.

На думку колегії суддів, при розгляді
справи попередніми судовими
інстанціями не було з'ясовано, чи була
встановлена неустойка у вигляді штрафу
та пені за різні виді порушення
зобов'язань, чи такі наслідки
встановлено за одне й теж саме
порушення договору та у достатній мірі
не мотивували свого висновку щодо
подвійної відповідальності боржника.

Крім того, колегія суддів суду
касаційної інстанції зазначила, що
поза увагою судів обох інстанцій
залишилися доводи відповідачки ОСОБА_3
про те, що договір поруки вона взагалі
не підписувала й про його існування
дізналася під час розгляду справи.

В судовому засіданні представник
позивача надала суду уточнений
розрахунок пені за період з 11.03.2008 року
по 10.03.2009 року (а.с. 208), розмір якої
визначено в сумі 1230.06 грн. Оскільки
позивач звернувся до суду з позовом
10.03.2009 року, то пеня розрахована в межах
строку позовної даності. Перевіривши
розрахунки, суд вважає їх
обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України
штраф та пеня є видами неустойки.

Пеня нарахована позивачем відповідно
до п. 4.1 кредитного договору, де
зазначено, що у разі прострочення
позичальником стоку сплати
мінімального платежу, а також у випадку
прострочення строку виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
нарахованих відсотків та можливих
санкцій позичальник сплачує банку
пеню.

Нарахування штрафу позивачем
здійснено відповідно до п. 4.2. договору
кредиту, де зазначено, що у разі
порушення позичальником вимог
договору щодо забезпечення банку
необхідними документами, суворого
дотримання умов договору, повідомлення
про зміну анкетних даних тощо, надання
документів щодо фінансового стану,
надання на вимогу банку забезпечення
виконання зобов'язання, він
зобов'язаний сплати банку штраф за
кожний випадок прострочення.

Представником позивача не надано суду
доказів, які б підтверджували
допущення позивальником інших
порушень кредитних зобов'язань, ніж
порушення строків повернення кредиту
та сплати відповідних відсотків.

Отже, за однакові порушення зобов'язань
- порушення строків повернення кредиту
та сплати відсотків позичальником
позивачем нараховано штраф та пеню, які
фактично є подвійною відповідальністю
за порушення зобов'язань.

Виходячи з фактичних обставин справи
та правовідносин сторін, суд вважає
найбільш справедливим та законним є
стягнення з відповідачів пені за
порушення кредитних зобов'язань, а тому
у задоволенні вимог про стягнення
штрафу має буди відмовлено.

За клопотанням представника ОСОБА_3
ухвалою суду 08.05.2014 року у справі
призначено судову почеркознавчу
експертизу, на вирішення якої було
поставлено питання: чи виконано підпис
на договорі поруки ОСОБА_3 та чи
виконано підпис від її імені іншою
особою.

31.07.2014 року з експертної установи до
суду надійшло повідомлення про
неможливість проведення експертизи у
зв'язку з ненаданням ОСОБА_3 додаткових
документів - достовірних вільних
зразків підпису на офіційних
документах 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у
разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

04.08.2014 року від представника ОСОБА_3
надійшло повідомлення про те, що всі
документи, які вона мала, було надано,
інших документів надати не може.

Враховуючи принцип диспозитивності
цивільного процесу та положення ст. 146
ЦПК України, які роз'яснювались
сторонам при призначенні експертизи,
суд визнає факт підписання ОСОБА_3
договору поруки від 29.01.2007 року.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 солідарно на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість у
сумі 13311,97 грн., яка складається з
наступного: заборгованості за кредитом
в сумі 10321,62 грн., заборгованості зі
сплати відсотків за користування
кредитом в сумі 1319,89 грн., пені за
порушення графіку повернення кредиту
та сплату відсотків в сумі 1230,06 грн. та
плати за управління кредитом 440,4 грн.,
що підтверджується наданими суду
розрахунками.

Керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1054
ЦК України, ст.ст. 88, 209, 213-218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості в частині
вимог до ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер:
НОМЕР_2, проживає: АДРЕСА_2) на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним договором
№ 804/6/01/2007/840к/2144 від 29.01.2007 року в
розмірі 13311,97 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СуддяГаврилов Д. В.