Справа № 333/6151/14-ц
№ 2/333/2495/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
в складі:

головуючого -судді

Холода
Р.С.,

при секретарі

Шевченко І.П.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Штаудінгер
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ЗАЗІНВЕСТБУД» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

04.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАЗІНВЕСТБУД» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач зазначив, що з
01.04.2007 року він працював на посаді
механіка першої групи в порядку
переводу з Будівельного управління № 1
філіалу «Автобудтрест» ТОВ
«ЗАЗІНВЕСТБУД» до Будівельного
управління № 1 ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД» та
28.03.2014 року звільнився з роботи за
власним бажанням відповідно до ст.38
КЗпП України. На день його звільнення
відповідач не виплатив заборгованість
по заробітній платі та не провів
повного розрахунку, тому позивач
просить суд стягнути на його користь з
відповідача заборгованість по
заробітній платі в розмірі 12 411 грн. 60
коп., а також середньомісячний
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 10 436 грн. 30 коп.,
а разом 22 847 грн. 90 коп.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача - Штаудінгер
А.В. в судовому засіданні позов визнав
частково, заперечує проти стягнення
середньої заробітної плати, розмір
якої позивач бере як основу для
розрахунку відшкодування за
несвоєчасну її сплату. Вважає, що
розмір середньої заробітної плати за
весь час затримки складає 7099 грн. 20 коп.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи та дослідивши
письмові докази, приходить до
наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

На підставі ст.57
Цивільно-процесуального кодексу
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільно-процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.174
Цивільно-процесуального кодексу
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

На підставі даних трудової книжки на
ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено,
що він з 01.04.2007 року працював на ТОВ
«ЗАЗІНВЕСТБУД» та 28.03.2014 року
звільнився з роботи за власним
бажанням відповідно до ст.38 КЗпП
України, про що було видано наказ №16к
від 24.03.2014 року (а.с.15).

З довідки, виданої директором та
головним бухгалтером ТОВ
«ЗАЗІНВЕСТБУД», вбачається, що не
виплачена ОСОБА_1 заробітна плата
станом на 10.06.2014 року становить 12411
гривень (а.с.21).

Відповідно до ч.4 ст.43 Конституції
України кожен має право на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст.115 Кодексу законів про працю
України заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць, через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

На підставі ст.116 Кодексу законів про
працю України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
проводиться в день звільнення.

У зв'язку із викладеним, та враховуючи,
що представник відповідача позов у
частині стягнення заборгованості по
заробітній платі визнав повністю, суд
вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення заборгованості по
заробітної платі в розмірі 12 411 грн. 60
коп. підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст.117 Кодексу законів про
працю України у разі невиплати з вини
власника належних звільненому
працівнику сум у строки зазначені у
ст.116 Кодексу законів про працю України,
при відсутності спору про їх розмір,
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

За правилами ст.233 Кодексу законів про
працю України працівник може
звернутись із заявою для вирішення
трудового спору до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатись про порушення
свого права. У разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму
Верховного суду України №13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату
праці»установивши при розгляді справи
про стягнення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, суд на підставі
ст.117 Кодексу законів про працю України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при непроведенні його до
розгляду справи -по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Згідно п.21 зазначеної Постанови
Пленуму Верховного суду України при
визначенні середньої заробітної плати
слід виходити з того, що в усіх
випадках, коли за чинним
законодавством вона зберігається за
працівниками підприємств, установ,
організацій, це слід робити відповідно
до Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 8 лютого 1995 року.

У відповідності до вказаного Порядку
обчислення заробітної плати
здійснюється, виходячи з виплат за
останні два місяці.

Відповідно до довідки, виданої
директором та головним бухгалтером ТОВ
«ЗАЗІНВЕСТБУД», середньоденна
заробітна плата за останні два
календарних місяці до звільнення
позивача складає 122,78 гривень (а.с.20).

Позивач просить стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки
розрахунку в розмірі 10 436 грн. 30 коп. за
період з 29.03.2014 року по 04.08.2014 року
включно, привівши відповідні
розрахунки даної суми (а.с.4), враховуючи
середньоденну заробітну плату із
вказаної довідки, з якими представник
відповідача погодився частково.

Суд відповідно до п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці" №13 від 24.12.1999 року,
враховуючи наступні обставини, а сааме:
при звільненні позивача відповідач
повністю з ним не розрахувався, сума
заборгованості є істотною, виходячи з
розрахунку виплат заробітної плати
позивачу за останні два місяці роботи
(лютий-березень 2014 року), вважає, що
стягнення компенсації середнього
заробітку за час затримки розрахунку
необхідно обрахувати наступним чином:
(1 433 грн. 43 коп. (виплачена заробітна
плата за лютий 2014 року) + 1 907 грн. 32 коп.
(виплачена заробітна плат за березень
2014 року))/ 33 дні (дні фактично
відпрацьовані позивачем за
лютий-березень 2014 року) = 101 грн. 23 коп. -
середньоденний заробіток; 101 грн. 23 коп.*
85 робочих днів (період затримки
розрахунку) = 8604 грн. 55 коп. - зазначена
сума і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання у справі
про присудження працівникові виплати
заробітної плати, але е більше ніж за
один місяць.

Таким чином, аналізуючи зібрані у
справі докази та вимоги чинного
законодавства, приймаючи до уваги
положення ст.11 Цивільно-процесуального
кодексу України щодо розгляду справ в
межах заявлених позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, враховуючи,
що представник відповідача позов
визнав частково, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
вимог позивача щодо стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати та середньомісячного
заробітку за час затримки розрахунку.

Так як задоволена основна вимога
позивача, який був при подачі позовної
заяви на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір» звільнений
від сплати судового збору, тому з
відповідача відповідно до ч.2 ст.88
Цивільного-процесуального кодексу
України повинен бути стягнений судовий
збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.115, 116, 117, 233 КЗпП України, а також
ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАЗІНВЕСТБУД» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки виплати при
звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАЗІНВЕСТБУД» на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1
заборгованість з виплати заробітної
плати в розмірі 12 411 (дванадцять тисяч
чотириста одинадцять) грн. 60 коп. та
середній заробіток за час затримки
виплати при звільненні у розмірі 8 604
(вісім тисяч шістсот чотири) грн. 55 коп.,
а всього 21 016 (двадцять одну тисячу
шістнадцять) грн. 15 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗАЗІНВЕСТБУД» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Згідно зі ст.367 ЦПК України
рішення в частині стягнення заробітної
плати у межах суми за один місяць
підлягає негайному виконанню.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С.Холод