Справа № 350/179/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1772/2014
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Девляшевського
В.А.,

суддів:
Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретаря:
Мельник О.В.,

з участю:
відповідача - ОСОБА_2 та його
представника -

ОСОБА_3; позивача - ОСОБА_4 та її

представника - ОСОБА_5;

прокурора - Фільварок Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 на рішення
Рожнятівського районного суду від 02
липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
ОСОБА_2, про позбавлення батьківських
прав. Позовні вимоги ОСОБА_4 мотивувала
тим, що після розірвання шлюбу 19.02.2007
року їх донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишилась проживати з нею та
перебуває на її вихованні і утриманні
по сьогоднішній день. Посилаючись на
те, що відповідач ухиляється від сплати
аліментів на утримання дочки, не
цікавиться вихованням та здоров'ям
дитини, успіхами у навчанні та морально
не підтримує її, просила позов
задовольнити.

Рішенням Рожнятівського районного
суду від 02 липня 2014 року позов
задоволено. Постановлено позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав щодо дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того,
стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 593
грн 60 коп судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням,
представник ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, у якій посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
невідповідність висновків суду
обставинам справи. На думку апелянта,
суд повинен був передати дану справу
для розгляду за підсудністю
Коломийському міськрайонному суду,
тобто за місцем його фактичного
проживання. Також представник
відповідача вказує на те, що суд не
перевірив в чому саме полягає ухилення
ОСОБА_2 від виконання своїх
батьківських обов'язків та чи є у цьому
його вина. Зазначив, що без належної
уваги суду залишилось те, що ОСОБА_2
утворив нову сім'ю і проживає в селищі
Отинія, що він проявляє турботу про
дочку, дзвонить їй, однак зустрічам
батька і дитини раніше чинились
перешкоди зі сторони ОСОБА_4 Вважає, що
судом не досліджувалось ставлення
дочки ОСОБА_6 до батька. Посилаючись на
необґрунтованість рішення суду про
застосування до нього без необхідності
такого крайнього заходу як позбавлення
батьківських прав, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну
скаргу підтримав з мотивів, наведених у
ній. ОСОБА_2 крім того просив врахувати,
що після припинення спільного
сімейного життя з ОСОБА_4 він у зв'язку
із безробіттям змушений був виїхати на
роботу за кордон. Зазначив, що це було
однією із причин послаблення контактів
з малолітньою дитиною. Іншою причиною
було те, що він створив нову сім'ю, і
тому переїхав проживати в населений
пункт іншого району. Однак, зазначив, що
в перші роки після розірвання шлюбу з
ОСОБА_4 бувша дружина і теща
заперечували проти відвідання ним
дитини у садку, не приймали його
подарунки, зокрема, велосипед. Вказав,
що в подальшому він погасив
заборгованість по аліментам, і бажаючи
впорядкувати питання своєї участі у
вихованні дочки, звернувся в орган
опіки із заявою про визначення порядку
зустрічей його з дочкою. Вважаючи
оскаржене рішення незаконним, ОСОБА_2
та його представник просять його
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у позові ОСОБА_4 відмовити.

ОСОБА_4 та його представник доводи
апеляційної скарги заперечили,
зазначивши, що ОСОБА_2 протягом
тривалого періоду часу не виявляв до
своєї дочки батьківської турботи та
уваги, не цікавився її розвитком та
життям, допустив істотну суму
заборгованості по сплаті аліментів. В
своїх поясненнях ОСОБА_4 крім того не
заперечила, що бувший чоловік
спілкується з дочкою по телефону,
зустрічається і спілкується з нею під
час приїзду в смт.Брошнів-Осада, і вона
цьому не перешкоджає. Однак, зазначила
вона, дочка залишається ображеною на
батька, вважаючи, що він її покинув. На
думку ОСОБА_4 та її представника, суд
першої інстанції, врахувавши всі
важливі обставини та висновок органу
опіки і піклування, ухвалив законне
рішення про позбавлення відповідача
батьківських прав. Просять це рішення
залишити без змін.

В надісланій апеляційному суду заяві
представник служби у справах дітей
Рожнятівської РДА апеляційну скаргу
ОСОБА_2 не визнав, просив прийняти до
уваги письмове заперечення та висновок
про доцільність позбавлення
відповідача батьківських прав.

Представник прокуратури вважає, що
рішення в даній справі підлягає
скасуванню, оскільки висновок суду
першої інстанції про доцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав щодо неповнолітньої дочки не
підтверджується належними і
об'єктивними доказами. На думку
прокурора, дії ОСОБА_2 в даний час
свідчать про його наміри відновити
контакти з дитиною та приймати участь у
її вихованні. Тому прокурором
наголошено, що позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 не буде
відповідати інтересам дитини.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймають участь в розгляді
справи, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_2 на протязі тривалого часу
ухиляється від виконання ним
батьківських обов'язків щодо виховання
дочки ОСОБА_6 за відсутності будь-яких
доказів перешкоджання йому у такому
виконанні. Однак, на думку колегії
суддів, повністю погодитись із таким
висновком не можна.

Судом першої інстанції встановлено і з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється
спільною дитиною сторін (копія
свідоцтва про народження-а.с.6).
Розірвання шлюбу між сторонами
зареєстровано 19.02.2007 року. Після
розірвання шлюбу відповідач змінив
своє прізвище та ім'я.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з ОСОБА_4
переїхав на постійне місце проживання
в інший населений пункт, утворив там
нову сім'ю. При цьому відповідач
посилається на тимчасове утруднення
виконання батьківських обов'язків та
на перешкоди зі сторони бувшої дружини
у зустрічах з дочкою.

Із змісту ст. 164 СК України випливає, що
батько може бути позбавлений судом
батьківських прав, якщо він не забрав
дитину з полового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляв щодо неї батьківського
піклування; ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводиться з дитиною; є
хронічним алкоголіком або наркоманом;
вдається до будь-яких видів
експлуатації дитини; засуджений за
вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав» позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
однак суд може у виняткових випадках
при доведеності винної поведінки
когось із батьків або їх обох з
урахуванням характеру, особи батька і
матері, а також інших конкретних
обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Колегія суддів зауважує, що в
матеріалах справи відсутні об'єктивні
та безсумнівні докази винної поведінки
ОСОБА_2 та його свідомого нехтування
своїми батьківськими обов'язками
стосовно дочки ОСОБА_6, а отже й
відсутні підстави позбавлення його
батьківських прав. На думку колегії
суддів, суд першої інстанції,
задовольняючи позов про позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав, не врахував
напружений характер відносин між
бувшим подружжям після розірвання
шлюбу, що вплинуло і на участь батька у
вихованні малолітньої дитини,
вимушений характер його тимчасової
відсутності на Україні, утворення в
подальшому іншої сім'ї та переїзд в
інший населений пункт, а також те, що
він намагається не втрачати контактів
із своєю дочкою, спілкується та
приїжджає до неї, приймає участь в її
утриманні.

Крім того, колегія суддів, на підставі
ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, не
погоджується із висновком комісії з
питань захисту прав дитини
Рожнятівської районної державної
адміністрації від 28.04.2014 року про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2, який міститься в
матеріалах справи, оскільки він
суперечить інтересам неповнолітньої
дитини, є недостатньо обґрунтованим.

Враховуючи, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
потреби в якому на даний час немає,
позитивні характеристики відповідача,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність скасування рішення
суду, яке ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
В даній справі є правові підстави для
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав.

Разом з тим, відповідно до вимог закону
та п.18 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав», ОСОБА_2 слід
попередити про необхідність змінити
ставлення до виховання його
неповнолітньої дитини, оскільки, на
думку колегії суддів, його участь в
розвитку та вихованні дочки за минулий
період та в даний час є явно
недостатньою. На службу в справах дітей
Рожнятівської районної державної
адміністрації необхідно покласти
контроль за виконанням відповідачем
батьківських обов'язків.

На підставі ст. 164 СК України, п.18
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30.03.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав» та керуючись ст.
ст.307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду
від 02 липня 2014 року в даній справі
скасувати.

Ухвалити нове рішення. В задоволенні
позову ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність
змінити ставлення до виховання доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Службу у справах дітей
Рожнятівської районної державної
адміністрації контроль протягом
одного року за виконанням ОСОБА_2
батьківських обов'язків щодо його
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
О.Є. Меленко

В.Д. Фединяк