Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №288/1787/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області, ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою шляхом визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 18
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л
а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою шляхом визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку площею 0,3054 га,
виданого 22.12.1995 року на ім'я ОСОБА_4 В
обґрунтування позову посилався на те,
що він є власником будинку АДРЕСА_1.
Рішенням Ставищенської сільської ради
від 10.11.2005 року йому передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,09
га для обслуговування житлового
будинку за вказаною адресою. Провівши
обмір земельної ділянки та отримавши
кадастровий план, він дізнався, що
розмір ділянки складає 0,0792 га, що на
0,0108 га менше від тієї, що передана йому
у власність. У той же час, згідно з
державним актом про право власності на
землю, виданого на ім'я ОСОБА_4,
спадкоємцем якого є ОСОБА_2, земельна
ділянка останньої більше ніж на 0,01 га,
та накладається на його земельну
ділянку. Також, позивач зазначив, що
технічна документація при складанні
державного акта на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_4 не
виготовлялась, межі земельної ділянки
в натурі на місцевості не
встановлювались, та із суміжними
землекористувачами не погоджувались.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 18.03.2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 16.04.2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.07.2014 року
ухвалу апеляційного суду скасовано, а
справу повернуто на новий апеляційний
розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимога про скасування державного акта
на право приватної власності на
земельну ділянку є похідною й залежить
від доведеності незаконності рішення
Ставищенської сільської ради від 15.12.1993
року № 9, на підставі якого виданий
оспорюваний державний акт, та яке не
оскаржується. Крім того, позивач не
довів, які саме його права були
порушені у 1993 році при виділенні
земельної ділянки ОСОБА_4, та які
перешкоди створює ОСОБА_2 у
користуванні належною йому земельною
ділянкою.

Проте, погодитися з такими висновками
не можна, враховуючи наступне.

Встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Ставищенської сільської ради
Попільнянського району від 15.12.1993 року
№ 9 ОСОБА_4 було надано земельну ділянку
площею 0,30 га у дов. користування (так
вказано у рішенні). На підставі
вказаного рішення ОСОБА_4 22.12.1995 року
отримав державний акт на право
приватної власності на землю серії
ЖТ-04-23-001379 на земельну ділянку
загальною площею 0,3054 га для ведення
особистого підсобного господарства,
яка розташована на території с.
Ставище.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, спадщину
після нього за заповітом прийняла
ОСОБА_2

Рішенням 24 сесії IV скликання
Ставищенської сільської ради
Попільнянського району від 10.11.2005 року
ОСОБА_1 передано у приватну власність
земельну ділянку розміром 0,09 га для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1 Попільнянського району.
Позивач є власником вказаного будинку
на підставі рішення Попільнянського
районного суду від 14.12.2009 року, в
порядку спадкування після смерті
матері - ОСОБА_5, яка померла у березні
1977 року.

У період з 1995 -1998 роки ОСОБА_1 сплачував
земельний податок за 0,09 га, у
подальшому, як пенсіонер, був
звільнений від сплати податку.

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету,
а саме: ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок
посвідчення права приватної власності
громадян на земельні ділянки та
документи, що посвідчують право на
земельну ділянку. Таким документом
може бути відповідний запис у
земельно-кадастрових документах.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що у 1977
році ОСОБА_1 поряд з іншими
спадкоємцями, після смерті спадкодавця
ОСОБА_5, біля будинку АДРЕСА_1,
правлінням колгоспу ім. Петровського
виділена земельна ділянка площею 0,09 га,
що підтверджується рішенням
Попільнянського районного суду від
30.05.1995 року, яке набрало законної сили.

Пунктом 5 постанови Верховної Ради УРСР
від 18.12.1990 року № 562 "Про порядок
введення в дію Земельного кодексу
Української РСР" встановлено, що
громадяни, підприємства, установи,
організації, які мають у
користуванні земельні ділянки, надані
їм до введення в дію Кодексу,
зберігають свої права на користування
до оформлення ними у встановленому
порядку прав власності на землю або
землекористування.

Відповідно до п. 7 Перехідних положень
ЗК України 2001 року, громадяни, що
одержали у власність земельні ділянки
у розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки.

Згідно із записами в книзі обліку
платежів земельного податку
Ставищенської сільської ради ОСОБА_1 в
період з 1995 - 1998 роки сплачував
земельний податок за земельну ділянку
площею 0,09 га, що є підтвердженням того,
що в його користуванні біля будинку
АДРЕСА_1 перебувала земельна ділянка
площею 0,09 га, яка у подальшому в 2005 році
рішенням сільської ради була передана
ОСОБА_1 у приватну власність для
обслуговування житлового будинку.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами.

Відповідно до ч. 1 цієї статті рішення
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Таким чином, як на час передачі у
користування земельної ділянки
ОСОБА_4, так і на час отримання останнім
державного акта на право власності на
земельну ділянку, частина спірної
земельної ділянки перебувала в
користуванні ОСОБА_1, а тому не могла
бути виділена ОСОБА_4

Згідно останніх даних Ставищенської
сільської ради, при обмірі земельної
ділянки позивача було встановлено, що
її площа становить 0,062 га.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
рішення, на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти на право власності на земельні
ділянки. При цьому визнання недійсними
державних актів на право власності
вважається законним, належним та
окремим способом поновлення порушених
прав у судовому порядку. За таких
обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 18
березня 2014 року скасувати, ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
серії ЖТ-04-23-001379, виданий 22.12.1995 року на
ім'я ОСОБА_4, на підставі рішення
Ставищенської сільської ради № 9 від
15.12.1993 року, на земельну ділянку
загальною площею 0,3054 га для ведення
особистого підсобного господарства,
яка розташована на території с.
Ставище.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча Судді