Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л. , при секретарі Мостовій М.Ю, адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2014 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, де зазначив,що з відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1997 року по 9 серпня 2007 року. У шлюбі народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На час припинення шлюбних відносин за домовленістю сторін донька проживала разом з матір'ю, то відпоповідно до рішення Розівського районного суду Запорізьської області від 27 липня 2007 року з нього на користь відповідачки було стягнуто алмінти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2007 року і до повноліття дитини. Починаючи з вересня 2012 року їх донька мешкає разом з ним у смт. Розівка Розівського району Запорізьської області та знаходиться на його утриманні. Просив припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат ОСОБА_1 позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила,що дійсно вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі , під час якого народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними було розірвано 9 серпня 2007 року . 27 липня 2007 року на її користь з позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів. В подальшому вони примирились та стали мешкати разом, між тим стосунки не склалися та вона у вересні 2012 року виїхала проживати у м. Маріуполь, а донька з відповідачем залишилися мешкати за адресою батьків позивача у сел.. Розівка. Вона отримували аліменти на дитину, які витрачала на неї під час приїзду доньки до неї. Сама матеріальної допомоги на утримання доньки позивачу не надавала. Дійсно, з вересня 2012 року не мешкає разом з донькою. Заперечує проти позову за тих обставин,що вважає, що ці гроші позивачем будуть використані не на доньку.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що з 27 вересня 1997 року по 9 серпня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбних відносин народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Розівського районного суду Запорізьської області від 27 липня 2007 року по справі № 2-77/2007 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу ОСОБА_2, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2007 року і до повноліття дитини. На час винесення рішення дитина проживала разом з матір'ю за адресою :АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу сторони відновили стосунки та продовжували разом мешкати, між тим з вересня 2012 року відповідачка поїхала до м. Маріуполь, а дитина разом з батьком залишилася мешкати у батьків позивача за адресою : АДРЕСА_2. Між тим, стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дитини не припинялося, та вона їх отримувала в повному обсязі, заборгованості за аліментами не було.( а.с.5,6,7,8, 22, 23).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позову, суд приходить до наступного.

У сенсі ст.ст. 180, 182 СК України аліменти на утримання неповнолітньої дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до ч . 3 ст.160 СК України ,якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначилася з місцем проживання , та з вересня 2012 року проживає разом з батьком за адресою : АДРЕСА_2. та з цього часу навчається у Розівській загальноосвітній школі № 11-111 ступенів.( а.с.8,9).

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені платежі, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру , строків платежів або звільнення від них.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки в частині можливого нецільового використання позивачем стягнутих з нього аліментів, оскільки таке питання може розглядати у сенсі ст. 186 СК України при перевірці нецільового використання аліментів, що отримуються, а не сплачуються.

Керуючись ст.ст. 160, 180, 182 СК України, ст.ст. 10, 60, 223, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів - задовольнити .

Припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2-77/ 2007 , виданим Розівським районним судом Запорізької області на підставі рішення Розівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2007 року по справі № 2-77/2007 .

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова