Провадження № 2/0202/467/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Зосименко С.Г.

при секретарі
Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог в
позовній заяві посилався на те, що
26.06.2007 року між ним та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 27-07,
згідно якого останній отримав кредит у
розмірі 57771 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами у
розмірі 25,00% на рік з кінцевим терміном
повернення 25.06.2012 року. Вимоги до
відповідача, що випливають із
вказаного кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ «А-Банк» договору
поруки від 20.10.2010 року та договором
поруки з ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_1
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим виникла заборгованість станом на
24.04.2012 року у розмірі 107709,01 грн., яка
складається з наступного: 42171,27 грн. -
заборгованості за кредитом, 43527,54 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 16643,10 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 5117,10 грн. - штраф
(процентна складова). Просив стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 користь позивача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 97709,0 грн., та сплачений
судовий збір, стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивача суму
у розмірі 10000 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1. у судове засідання
з'явився, проти задоволення позову
заперечував. Суду пояснив, що дійсно
між позивачем та ним було укладено
кредитний договір, згідно якого він
отримав кредит у розмірі 57771 грн.
строком до 25.06.2012 року. В забезпечення
виконання зобов'язань по даному
договору між сторонами було укладено
договори застави рухомого майна -
автомобіля DONG FEND, 2005 року випуску. У
зв'язку із неможливістю подальшого
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором На вимогу банку
автомобіль було передано 20 вересня 2008
року позивачу. Чи реалізовано
автомобіль відповідачу дотепер
невідомо.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
з'явилася, позовні вимоги не визнала.
Суду пояснила, що вона була поручителем
за кредитним договором № 27-07 від 26.06.2007
року. На виконання умов договору
боржником було передано банку
автомобіль. До неї банк з вимогою про
повернення коштів за кредитним
договором не звертався. Просила у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та просив відмовити.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у
судове засідання не з'явився.
Повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.06.2007 року між
ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № 27-07, згідно якого останній
отримав кредит у розмірі 57771 грн. , зі
сплатою відсотків за користування
кредитними коштами у розмірі 25,00% на рік
з кінцевим терміном повернення 25.06.2012
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним договором між сторонами 26.06.2007
року було укладені договір застави
рухомого майна.

26.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_2. був
укладений договір поруки № 27-0702 у
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 27-07 від 26.06.2007
року.

20.10.2010 року між позивачем та
відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був
укладений договір поруки № 167 від
20.10.2010 року у забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
27-07 від 26.06.2007 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України,
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності з ч. 1 ст. 613 ЦК України
кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання ,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 613 ЦК України
боржник за грошовим зобов'язанням не
сплачує проценти за час прострочення
кредитора.

Згідно ч.1 ст. 614 ЦК України особа є
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила
всіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання.

Згідно розрахунку заборгованості,
наданого позивачем до позовної заяви,
відповідач має заборгованість станом
на 24.04.2012 року у розмірі 107709,01 грн., яка
складається з наступного: 42171,27 грн. -
заборгованості за кредитом, 43527,54 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 16643,10 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 5117,10 грн. - штраф
(процентна складова).

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк»
автомобіль DONG FEND, 2005 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, який є заставою
за кредитним договором, вилучений
Управлінням безпеки банку 20.09.2008 року
та від ОСОБА_1 отримана довіреність на
реалізацію автомобіля для погашення
заборгованості.

Заставне майно з вересня 2008 року
знаходиться у позивача, однак позивач
не надав доказів того, що своєчасно
були вжиті всі заходи для реалізації
заставного майна та не надав взагалі
доказів реалізації заставного майна.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем судові витрати з
відповідачів не стягуються.

Керуючись ст. ст. 612, 613, 614 ЦК України,
ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко