Справа № 512/514/14-ц
Провадження № 2/512/239/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
Савранський районний суд Одеської
області

в складі: головуючого-судді
Лепехи В.А.,

при секретарі
Шаповал Н.Г., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в смт. Саврань, Одеської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Савранської селищної ради
Савранського району Одеської області
про визнання права власності на
самочинно збудовану нежитлову будівлю,
-

в с т а н о в и в:

До Савранського районного суду
Одеської області надійшов позов ОСОБА_1
до Савранської селищної ради про
визнання права власності на самочинно
збудовану нежитлову будівлю.

На обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначив, що рішенням
Савранської селищної ради № 36-V від
16.05.2006р. затверджено акт вибору
земельної ділянки під будівництво
магазину гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Рішенням Савранської селищної ради №
100-V від 11.10.2006р. ОСОБА_1 надано дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на умовах
оренди, терміном на 5 років під
розміщення магазину в АДРЕСА_1, площею
200 кв.м..

Відділ регіонального розвитку,
містобудування та архітектури
Савранської РДА попередньо погодив
вибір зазначеної земельної ділянки, з
подальшим використанням за цільовим
призначенням.

12.07.2011р. у відповідності до витягу із
рішення Савранської селищної ради за №
116-VI, внесено зміни до рішення № 100-V від
11.10.2006р. по ПП ОСОБА_1, замінивши площу
земельної ділянки комерційного
призначення, що розташована по АДРЕСА_1,
з 200 кв. м на 278 кв. м.

За твердженням позивача, відсутність
належним чином оформленого права на
земельну ділянку визначає спірний
об'єкт самочинним будівництвом.

Технічна інвентаризація будівель
проведена Савранським РБТІ.

Неможливість оформлення права
власності на зазначені будівлі порушує
право позивача, як забудовника на
реалізацію права володіння,
користування та розпорядження майном.

З урахуванням зазначеного позивач
звернувся до суду за захистом своїх
законних прав та інтересів.

03.09.2014р. позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву про підтримання вимог в
повному обсязі та розгляд справи за
його відсутності (а. с. 56).

Представник відповідача - ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилася, надала
суду письмову заяву про визнання
позовних вимог в повному обсязі та
просила суд здійснити розгляд справи
за її відсутності (а. с. 53; 54).

У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України, ухвалення у попередньому
судовому засіданні судового рішення у
разі відмови від позову, визнання
позову, укладення мирової угоди
проводиться в порядку, встановленому
статтями 174 і 175 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до положень частини
2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК
України, під час ухвалення судового
рішення суд вирішує, чи мали місце
обставини справи, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, які беруть участь у
справі.

Таким чином, суд, розглядаючи
цивільну справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно
оцінивши наявні у справі матеріали та
докази, прийнявши до уваги думку
позивача та представника відповідача,
викладені ними в заявах, вважає, що
позов підлягає задоволенню за таких
підстав.

Рішенням Савранської селищної ради
№ 36-V від 16.05.2006р. затверджено акт вибору
земельної ділянки під будівництво
магазину гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а. с. 23).

Рішенням Савранської селищної ради
№ 100-V від 11.10.2006р. ОСОБА_1 надано дозвіл
на складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на умовах
оренди, терміном на 5 років під
розміщення магазину в АДРЕСА_1, площею
200 кв. м (а. с. 24).

Відділ регіонального розвитку,
містобудування та архітектури
Савранської РДА, своїм висновком від
21.11.2008р. № 846 попередньо погодив вибір
зазначеної в рішеннях земельної
ділянки (а. с. 26).

Будівництво зазначеної нежитлової
будівлі погоджено в Савранській
райсанепідстанції (а. с. 28).

Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1
придатна для будівництва магазину
продовольчих товарів, що
підтверджується висновком № 7 від
24.06.2006р. щодо відбору (відведення)
земельної ділянки під забудову (а. с. 17).

12.07.2011р. рішенням Савранської селищної
ради № 116-VI, внесено зміни до рішення №
100-V від 11.10.2006р. по ПП ОСОБА_1, замінивши
площу земельної ділянки комерційного
призначення, що розташована по АДРЕСА_1,
з 200 кв. м на 278 кв. м (а. с. 27).

Статтею 376 ЦК України встановлено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

В аспекті самочинного будівництва, а
також викладених фактів та цитованих
норм цивільного законодавства, питання
визнання права власності в даному
випадку може бути, виключно, предметом
судового розгляду.

Відповідач Савранська селищна рада не
заперечує проти визнання права
власності на самочинне будівництво (а.
с. 53; 54).

Таким чином з урахуванням
вищевикладеного суд дійшов висновку
про те, що зазначена в позові
нерухомість може бути визнана об'єктом
самочинно збудованим нерухомим майном.

З урахуванням тієї обставини, що
позивачем отримано дозвіл на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки для будівництва
нежитлової будівлі - магазину
продовольчих товарів, але у
відповідності до закону не
зареєстровано право власності
(користування) даною земельною
ділянкою - суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі прийнявши визнання позову
відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 328, 331, 376 ЦК України, статтями 10,
11, 60, 79, 209, 213-215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Прийняти визнання позову
представником Савранської селищної
ради Савранського району Одеської
області ОСОБА_2.

3. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованим за адресою с.
Полянецьке, Савранського району,
Одеської області, проживаючим в
АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_2, виданий
Савранським РВ УМВС України в Одеській
області 21.01.1998 року, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право власності на
самочинно збудовані нежитлові будівлі
та споруди, а саме будівлю магазину,
літера «А», площею 69,9 кв. м, вартістю
144442грн, сарай, літера «Б», площею 20,8 кв.
м, вартістю 19797грн., вбиральню, літера
«В», площею 1,4 кв. м, вартістю 3407грн.,
споруди І, вартістю 4817грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Савранський
районний суд Одеської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя В.
А. Лепеха