Справа № 350/2006/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1728/2014
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів:
Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2

представників ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про усунення
перешкод в користуванні земельними
ділянками та стягнення моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Рожнятівського районного суду
від 11 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

в жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся з
даним позовом, посилаючись на те, що
відповідачі тривалий час
перешкоджають йому користуватися
спільним заїздом, встановили
залізобетонну опору під його воротами,
що унеможливило заїзд до його
господарства, насадили вздовж
земельної ділянки плодово-ягідні
дерева, в добровільному порядку
забрати опору та обрізати гілля дерев
відмовляються. Тому просив зобов'язати
відповідачів не чинити йому перешкод у
користуванні громадською дорогою
(спільним заїздом), забрати з дороги
залізобетонну опору, обрізати гілля на
15-ти плодово-ягідних деревах та
стягнути з відповідачів на його
користь завданої такими діями 10000
моральної шкоди і судові витрати.

Рішенням Рожнятівського
районного суду від 11 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні земельними ділянками та
стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що земельні ділянки
належать йому на праві приватної
власності. Суд не врахував, що
відповідно до акту
земельно-узгоджувальної комісії
Ясенської сільської ради від 14.08.2013
року та план-схеми до нього, на свою
земельну ділянку він повинен заїжджати
зі сторони спільного заїзду, де на
в'їзді лежить залізобетонна опора, яка
перешкоджає нормальному проїзду, а
вздовж його земельної ділянки на
земельній ділянці відповідачів росте 15
плодово-ягідних дерев на відстані
менше 1 м, гілки яких виступають на його
земельну ділянку. Не враховано судом і
те, що листами від 27.01.20012 року та від
22.06.2012 року стверджується факт
створення йому перешкод в користуванні
заїздом і що належність вказаної
залізобетонної опори Рожнятівському
РЕМ нічим не підтверджена. До житлового
будинку та земельних ділянок він може
заїхати тільки із спільного заїзду, що
підтверджується актом
земельно-узгоджувальної комісії
Ясенської сільської ради від 09.03.2014
року. Відповідно до ст. 105 ЗК України він
має право відрізати тільки корені
дерев і кущів, які проникають із
сусідньої земельної ділянки, а гілки
дерев зобов'язаний обрізати їх власник.
Він є інвалідом третьої групи, дії
відповідачів завдали йому значних
моральних страждань. Тому просить
оскаржуване рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким зобов'язати
відповідачів не чинити йому перешкод у
користуванні спільним заїздом, що
проходить від вул. Польова до його
земельних ділянок, площами 0,1457 га та
0,0781 га, що знаходяться в АДРЕСА_2
Рожнятівського району. Зобов'язати
відповідачів забрати з дороги
залізобетонну електричну опору та
обрізати гілки 15-ти плодово-ягідних
дерев, які ростуть по межі його
земельної ділянки, стягнути з
відповідачів на його користь в
солідарному порядку 10000 грн. моральної
шкоди та судові витрати.

В засіданні апеляційного суду
представники ОСОБА_6 апеляційну скаргу
підтримали, ОСОБА_2 та представник
ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги
заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши подані докази і доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України рішення повинно бути
законним і обґрунтованим та
відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове
рішення відповідає не в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову
в частині зобов'язання відповідачів
обрізати гілки 15-ти плодово-ягідних
дерев, які ростуть по межі земельної
ділянки та стягнення на користь
позивач моральної шкоди, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
недоведеність тієї обставини, що гілки
плодово-ягідних дерев є перешкодою у
використанні земельної ділянки
позивачем за її цільовим призначенням,
а також відсутності підстав для
відповідальності відповідачів за
спричинення моральної шкоди позивачу.

Висновок суду в цій частині є
законним, відповідає матеріалам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи не обґрунтованими.

Однак, із висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем не
доведено наявності перешкод зі сторони
відповідачів у користуванням спірним
заїздом погодитись не можна, оскільки
суд дійшов його з неправильним
застосуванням норм матеріального
права та порушенням норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову
в цій частині, суд першої інстанції
виходив із того, що до господарства
ОСОБА_6 передбачений та існує заїзд з
центральної дороги, а електрична опора,
що лежить під воротами позивача,
належить Рожнятівському РЕМ, тому не
може забиратися відповідачами.

Проте, такий висновок суду
суперечить вимогам закону та не
відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 належать на праві власності
земельні ділянки, площею 0,1457 га та 0,0781
га та будинковолодіння в АДРЕСА_1
Рожнятівського району на підставі
державних актів на право власності на
земельні ділянки серії ЯМ № 672020, ЯМ №
738635 та договорів купівлі-продажу від
27.11.2012 року.

ОСОБА_7 згідно державних актів на право
власності на земельні ділянки серії ІФ
№ 073884 та ІФ № 073885 належать земельні
ділянки, площею 0,1966 га та 0,4143 га, а
ОСОБА_2 відповідно належать земельні
ділянки, площею 0,1962 га та 0,1500 га згідно
державних актів на право власності на
земельні ділянки серії ІФ № 073875 та ІФ №
073874 в АДРЕСА_1

Факт вчинення відповідачами перешкод
позивачу у користуванні спільним
заїздом стверджується актом
земельно-узгоджувальної комісії
Ясенської сільської ради від 14.08.2013
року та план-схемою до нього, в яких
вказано, що біля воріт ОСОБА_6 лежить
електрична опора.

В матеріалах справи не міститься
відомостей про належність цієї
електричної опори Рожнятівському РЕМ.

Згідно листа голови Рожнятівської РДА
від 22.06.2012 року ОСОБА_2 у квітні 2012 року
за перешкоджання в користуванні
заїздом до земельної ділянки ОСОБА_6
притягався до адміністративної
відповідальності Ясенською сільською
радою і його було зобов'язано не чинити
будь-які перешкоди в користуванні
спільним заїздом.

Відповідно до акту
земельно-узгоджувальної комісії
Ясенської сільської ради від 09.03.2014
року та план-схемою до нього до
господарства ОСОБА_6 існує два заїзди,
що вказані в технічній документації,
один з яких - через спільний заїзд з
ОСОБА_2, ОСОБА_7, під воротами ОСОБА_6 до
цього заїзду лежить бетонний стовп.

Зазначені обставини відображені на
фотографіях, що містяться в матеріалах
справи.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
та представник ОСОБА_7 ствердили, що
протягом тривалого часу перебувають з
позивачем в неприязних відносинах з
приводу користування спільним заїздом,
який вважають таким, що відноситься
тільки до їх господарств і не бажають,
щоб ОСОБА_6 користувався цим заїздом,
залізобетонну електричну опору з-під
його воріт забирати не будуть.

Однак, відповідачі не надали доказів
належності спірного заїзду тільки до
їх господарств, їх посилання на рішення
Рожнятівського районного суду від
28.01.1992 року щодо цього заїзду є
необґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
порушень на користування позивачем
спільним заїздом зі сторони
відповідачів та підставність обраного
ним способу захисту свого права.

Оскільки судом першої інстанції
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
тому в силу ст. 309 ЦПК України це є
підставою для скасування судового
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про
зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_7 не чинити
перешкод у користуванні спільним
заїздом та забрати з нього
залізобетонну електричну опору з
ухваленням нового рішення про
задоволення в цій частині позовних
вимог.

Судові витрати у відповідності
до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідачів на
користь позивача пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Рожнятівського районного
суду від 11 червня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_7
не чинити перешкод у користуванні
громадською дорогою (спільним заїздом)
та забрати з громадської дороги
(спільного заїзду) залізобетонну
електричну опору скасувати.

Ухвалити в цій частині нове
рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2,
ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_6 в
користуванні спільним заїздом, що
проходить від АДРЕСА_1 до земельних
ділянок ОСОБА_6, площами 0,1457 га і 0,0781 га,
що знаходяться в АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_7
забрати з спільного заїзду
залізобетонну електричну опору.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 по 121 грн. 80 коп. судового
збору та по 250 грн. витрат на правову
допомогу з кожного.

В решті рішення Рожнятівського
районного суду від 11 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Касаційна
скарга на рішення може бути подана до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Девляшевський В.А.

Малєєв А.Ю.