Провадження №2/761/7890/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

04 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міського
медично-виробничого підприємства
«Профілактична дезінфекція» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості
по заробітній платі, моральної шкоди,
мотивуючи тим, що в період з 01.02.2013 року
по 31.01.2014 року він працював в Міському
медично-виробничому підприємстві
«Профілактична дезінфекція» на посаді
водія. Після звільнення з роботи
відповідач виплатив позивачу кошти в
розмірі 4254,54 грн., іншу частину належної
до виплати заробітної плати в розмірі
4926,45 позивачу виплачено не було.

В зв'язку з чим позивач просить
стягнути з відповідача нараховані та
не виплачені кошти в сумі 4926,45 грн,
моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з 01.02.2014 року по
10.09.2014 року в розмірі 19980 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся
належними чином, а тому суд вважає за
можливе розглядати справу без участі
представника відповідача, ухваливши за
згодою позивача, відповідно до ст..ст.
224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
з 11.02.2013 року по 31.01.2014 року працював в
Міському медично-виробничому
підприємстві «Профілактична
дезінфекція» на посаді водія.

При звільненні позивача з роботи
відповідач не провів всіх розрахунків,
передбачених трудовим законодавством.

Відповідно до матеріалів справи,
позивачу нарахована заробітна плата в
сумі 1800 грн, компенсація за
невикористану відпустку в розмірі 1091,35
грн, вихідна допомога в розмірі 7485,23
грн, оплата по лікарняному в розмірі
125,03 грн, оплата додаткових послуг в
розмірі 40 грн., доплата по лікарняному в
розмірі 500,12 грн. У розрахунковому листі
зазначено, що 24.01.2014 року відповідачем
через банк позивачу сплачено 104,14 грн,
борг підприємства становить 9180,99 грн.
(а.с. 7).

Також судом встановлено, що за період
з 31.01.2014 року по 27.06.2014 року відповідачем
сплачено позивачу грошові кошти в
розмірі 4254,54 грн Таким чином позивачу
не виплачена заробітна плата в сумі
4926,45 грн.

Статтею 47 КЗпП України передбачено,
що власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116
КЗпП України.

Згідно ст.. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість по
заробітній платі в розмірі 4926,45 грн

Частина 1 ст. 117 КЗпП України визначає,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звільнився з роботи 31.01.2014 року
і в цей день з ним не було проведено
повний розрахунок.

Разом з тим, позивач просив стягнути
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з 01.02.2014 року по
10.09.2014 року, а саме за 222 календарних
днів в розмірі 19980 грн.

Однак, суд вважає, що кількість днів
за час затримки при розрахунку
становить 150 робочих днів, а не 222.

Розмір середньоденної заробітної
плати позивача складає 83,72 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 12558 грн.
(83,72 * 150 робочих дні).

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як було встановлено в судовому
засіданні, позивачу було завдано
моральну шкоду, оскільки його життєві
устої були порушені в зв"язку з
неповним розрахунком при звільненні, а
тому суд, виходячи з вимог розумності
та справедливості вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 1000
грн.

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України,
ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 224-226
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Міського
медично-виробничого підприємства
«Профілактична дезінфекція» на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в розмірі 4926,45 грн.
(чотири тисячі дев"ятсот двадцять шість
грн. 45 коп), середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 12558 грн.
(дванадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят
вісім грн..), моральну шкоду в розмірі 1000
грн. (одна тисяча грн.) та на користь
держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
на загальних підставах, визначених ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя