РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2014 року Франківський районний
суд м. Львова у складі:

Головуючого судді
Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

прокурора- Турчин І.Я.

за участі позивачів-
ОСОБА_2, ОСОБА_1,

представника позивачів- ОСОБА_10

відповідача- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2, яка діє від свого
імені та від імені неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ДПІ у
Франківському районі міста Львова,
ОСОБА_4, з участю третьої особи на
стороні відповідача Генеральної
прокуратури України, про виключення
майна з опису та повернення грошових
коштів, суд,-

в с т а н о в и в :

позивачі звернулись до суду з позовом,
в якому просили виключити з акту опису
майна, складеного в протоколі
накладення арешту на майно 16.02.2011р.
слідчим в особливо важливих справах
Генеральної прокуратури України
радником юстиції Ткачуком А.С., грошові
кошти в сумі 59900 (п'ятдесят дев'ять тисяч
дев'ятсот) доларів США, 3000 (три тисячі)
Євро, та повернути такі грошові кошти
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також виключити з
акту опису майна, складеного в
протоколі накладення арешту на майно
16.02.2011р. слідчим в особливо важливих
справах Генеральної прокуратури
України радником юстиції Ткачуком А.С.,
грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча
п'ятсот) доларів США, та повернути такі
грошові кошти ОСОБА_1. Позовні вимоги
обґрунтовували тим, що зазначені
грошові кошти є їх особистою власністю
а не власністю ОСОБА_4, відносно якого
була порушена кримінальна справа та
проведено опис. Зазначали, що грошові
кошти у розмірі 59900 доларів США та 3000
Євро залишились від продажу квартири
за адресою АДРЕСА_2, яка належала
позивачам та відповідачу ОСОБА_4 на
праві спільної сумісної власності, та
була продана 12 лютого 2008 року. Грошові
кошти в сумі 1500 доларів США є особистою
власністю ОСОБА_1, яка їх заощадила для
оздоровлення дитини на літніх
канікулах, та зберігала ці грошові
кошти на полиці в шафі, у гардеробній
кімнаті, якою користуються усі п'ять
чоловік, що проживають і зареєстровані
за цією адресою.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2,
яка також діяла від імені
неповнолітнього ОСОБА_3, та ОСОБА_1 дали
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві. Також додатково
пояснили, що після продажу належної їм
на праві власності квартири за адресою
АДРЕСА_2 між колишніми співвласниками
квартири була домовленість про те, що
виручені від продажу квартири грошові
кошти діляться між позивачами ОСОБА_2
та ОСОБА_1, а також відповідачем ОСОБА_4
порівну. Після того, як грошові кошти
були повернуті ОСОБА_2 з ВАТ КБ «Надра»
22 серпня 2008 року та з ВАТ «Кредобанк» - 18
та 19 листопада 2008 року, позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4
розподілили їх між собою порівну,
кожному в сумі, еквівалентній 40000
доларів США. Відповідач ОСОБА_4 належні
йому грошові кошти витратив: в 2008 та 2009
роках - на відпочинок, а також - на
відбудову після пожежі в 2009 році
господарських будівель його матері,
проведення газу, заміну підлоги та
встановлення котла в житловому будинку
матері. ОСОБА_1 належні їй грошові кошти
не витрачала взагалі. Позивач ОСОБА_2
частину своїх грошових коштів
потратила на особисті потреби. Таким
чином, позивачі зазначили, що грошові
кошти, які були вилучені з житлового
будинку слідчими Генеральної
прокуратури України, належали їм на
праві особистої власності, у зв'язку з
чим просили позов задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов визнав повністю, надав пояснення,
аналогічні поясненням, наданим в
судовому засіданні позивачами ОСОБА_2
та ОСОБА_1 Просив позов задоволити.

Представник відповідача - ДПІ у
Франківському районі міста Львова, в
судове засідання повторно не з'явився,
хоча належним чином був повідомлений
про день та час розгляду справи. У
відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України
суд вирішує справу у відсутності
представника відповідача, на підставі
наявних у ній даних та доказів.

Представник третьої особи на стороні
відповідача - Генеральної прокуратури
України, проти позову заперечив,
зазначивши, що позов заявлений
передчасно, оскільки кримінальна
справа відносно ОСОБА_4 не завершена, та
перебуває на стадії досудового
слідства. Представник третьої особи на
стороні відповідача заявив клопотання
про зупинення провадження у справі до
завершення розслідування кримінальної
справи відносно ОСОБА_4, у задоволенні
якого судом було відмовлено.
Представник Генеральної прокуратури
України просив у позові відмовити.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_1, а також пояснення відповідача
ОСОБА_4 та представника третьої особи
на стороні відповідача - Генеральної
прокуратури України, суд вважає, що
позовна заява підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_4 перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 01.03.1979р.
Починаючи з 1996 року і до 01.03.2005р.
подружжя ОСОБА_1 проживали окремо,
шлюбні відносини між ними були
фактично припинені.

Згідно свідоцтва про право власності
на квартиру від 13 липня 1996 року ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належала на праві
спільної сумісної власності квартира
АДРЕСА_1.

12 лютого 2008 року зазначена квартира
була продана ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
за ціною 600950 (шістсот тисяч дев'ятсот
п'ятдесят) грн. на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 435.

Цього ж дня грошові кошти, виручені від
продажу квартири, були конвертовані в
долари США та Євро, що підтверджується
Квитанціями про здійснення
валютно-обмінної операції, датованими
12.02.2008р. та 13.02.2008р. Грошові кошти в
розмірі 50000 доларів США були покладені
на банківський рахунок у ВАТ КБ «Надра»
згідно договору № 309884 строкового
банківського вкладу від 12 лютого 2008
року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_2 Внесення коштів на депозит
готівкою підтверджується квитанцією №
269 від 12 лютого 2008 року. Згідно
поточного звіту за операціями по
поточному (картковому) рахунку були
нараховані відсотки у розмірі 2324,31
доларів США.

Грошові кошти в сумі 27300 Євро були
покладені на накопичувальний рахунок,
відкритий на ім'я ОСОБА_2, що
стверджується квитанцією № 2067 від 12
лютого 2008 року. А грошові кошти в сумі
22715 Євро були покладені на
накопичувальний рахунок, відкритий на
ім'я ОСОБА_2, що стверджується
квитанцією № 7078 від 13 лютого 2008 року.

Також судом встановлено, що 22.08.2008р.
ОСОБА_2 зняла з рахунку в банку грошові
кошти в розмірі 52324,31 доларів США, а 14
листопада 2008 року закрила рахунок,
відкритий у євро, перерахувавши
грошові кошти в розмірі 50500 Євро на
банківський рахунок, відкритий у ВАТ
«Кредобанк». Грошові кошти у Євро були
зняті з рахунку у ВАТ «Кредобанк» 18 та 19
листопада 2008 року. Зазначені
банківські операції стверджуються
наявними в матеріалах справи поточними
звітами та заявами на видачу готівки.

Судом встановлено, що отримані з банку
в серпні та листопаді 2008 року грошові
кошти позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а
також відповідач ОСОБА_4 зберігали за
місцем свого проживання АДРЕСА_3.
Позивач ОСОБА_1 грошові кошти за
продану частку в квартирі по АДРЕСА_1 не
витрачала, позивач ОСОБА_2 свої грошові
кошти витратила частково, а відповідач
ОСОБА_4 належні йому від продажу частки
у квартирі по АДРЕСА_1 грошові кошти
потратив повністю. Суд надає віри
поясненням сторін про те, що ОСОБА_4
свої грошові кошти витратив на
усунення наслідків пожежі, яка мала
місце в приватному господарстві його
матері ОСОБА_8 у АДРЕСА_4 03 липня 2009 року.
Згідно довідки, виданої головою
Підзвіринецької сільської ради 27.06.2013р.
за № 257, така пожежа дійсно мала місце 03
липня 2009 року, відбудова згорілих
приміщень проведена за власний рахунок
господарів будинковолодіння.

Також судом встановлено, що грошові
кошти в розмірі 1500 доларів США були
заощаджені позивачкою ОСОБА_1 на
оздоровлення її сина, та ОСОБА_1
зберігала ці грошові кошти на полиці в
шафі, у гардеробній кімнаті. Згідно
наданих суду довідок розмір заробітної
плати ОСОБА_1 дозволяв останній
заощадити зазначену суму грошей.

Згідно протоколу накладення арешту на
майно від 16 лютого 2011 року слідчим
Генеральної прокуратури України
описано та накладено арешт на грошові
кошти в розмірі 1500 доларів США, 3000 євро
та 59900 доларів США. Судом встановлено,
що описані слідчим грошові кошти, на
які, згідно протоколу накладення
арешту на майно від 16 лютого 2011 року,
було накладено арешт, належать
позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві
особистої власності. Згідно наявного в
матеріалах справи обвинувального
висновку, складеного відносно ОСОБА_4,
ці грошові кошти не являються речовими
доказами у кримінальній справі, а з
врахуванням встановлених судом
фактичних обставин справи підлягають
виключенню з опису та поверненню
власникам.

При вирішенні питання про належність
майна суд керується нормами Сімейного
та Цивільного кодексів України, в
частині, яка регулює право власності і
його захист.

У відповідності до ст. 57 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 328, 345 Цивільного
кодексу України грошові кошти, які були
отримані позивачами від продажу
приватизованої ними раніше квартири, є
їх особистою приватною власністю.

Судом встановлено, що арешт на грошові
кошти, які є предметом позовних вимог у
даній справі, накладався для
забезпечення можливого виконання
вироку в частині конфіскації майна по
кримінальній справі, порушеній
відносно відповідача ОСОБА_4. За
нормами кримінально-процесуального
законодавства України виконання
вироку в частині конфіскації майна
забезпечується шляхом накладення
арешту на майно підозрюваного
(обвинуваченого), і такий арешт не може
бути накладений на майно інших осіб,
які за законом не можуть нести таку
відповідальність.

Оскільки, як було встановлено судом,
грошові кошти, які є предметом позовних
вимог у даній справі, не являються
речовими доказами у кримінальній
справі, а позивачами доведено, і це
підтверджується відповідачем ОСОБА_4,
що ці грошові кошти є особистою
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а тому, суд
приходить до переконання про
необхідність задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 6, 25, 52, 57 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. ст.321,
391 ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 27.08.1996 року
№6 з наступними змінами і доповненнями
«Про судову практику в справах про
виключення майна з опису», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Виключити з акту опису майна,
складеного в протоколі накладення
арешту на майно 16.02.2011 року слідчим в
особливо важливих справах Генеральної
прокуратури України радником юстиції
Ткачуком А.С., грошові кошти в сумі 59900
(п'ятдесят дев'ять тисяч
дев'ятсот)доларів США, 3000 (три тисячі)
Євро, та повернути такі ОСОБА_2 та
ОСОБА_1. Виключити з акту опису майна
складеного в протоколі накладення
арешту на майно 16.02.2011 року слідчим в
особливо важливих справах Генеральної
прокуратури України радником юстиції
Ткачуком А.С. грошові кошти в сумі 1500
(одна тисяча п'ятсот) доларів США та
повернути такі грошові кошти ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті
в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова
Лозинський Б.М.