У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого суддів: Ткачука О.С.,
Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» про розірвання
кредитного договору та відшкодування
збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в
особі представника ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
21 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, вимоги якого збільшив в
ході розгляду справи та просив
розірвати кредитний договір, укладений
8 липня 2008 року між ним та відповідачем;
стягнути з публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк»,
банк) на його користь завдані збитки у
розмірі 98 828,77 грн.

Позов мотивовано тим, що 8 липня 2008
року між позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір,
відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває
позичальнику відновлювальну відкличну
кредитну лінію на поповнення обігових
коштів з лімітом 465 000 доларів США. У
зв'язку з укладенням договору
позивачем були здійснені витрати по
сплаті відповідних комісій, оплачені
послуги нотаріуса, здійснені страхові
платежі по договорам страхування життя
та предметів іпотеки, що були укладені
в забезпечення виконання кредитного
договору, на загальну суму 69 564,46
грн. Разом з тим, жодного траншу кредиту
позивач не отримав у зв'язку з
необґрунтованою відмовою відповідача.
Позивач вважає, що банк у зв'язку з
істотним порушенням умов укладеного
договору зобов'язаний відшкодувати
сплачені ним кошти, розмір яких
збільшив в ході розгляду справи до 98828,77
грн, посилаючись на зміну курсу долара
США.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 25 лютого 2014
року позов задоволено. Розірвано
кредитний договір, укладений 8 липня 2008
року між відповідачем та ОСОБА_6
Стягнуто з ПАТ АБ
«Укргазбанк» на користь позивача
завдані збитки у розмірі 98 828,77 грн
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 21 травня 2014 року рішення
районного суду в частині відшкодування
збитків у розмірі 98 828,77
грн та стягнення судового збору
скасовано з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні цих вимог. В
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Представник позивача, не
погоджуючись з даним рішенням суду
апеляційної інстанції подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить його
скасувати із залишенням в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов про розірвання кредитного
договору та про відшкодування збитків
у розмірі 98 828,77 грн, на підставі ч.ч. 1,2
ст. 533, ст. 627, ч.1 ст. 628, ст. 651, ст. 653, ст. 1054,
ст. 1056 ЦК України, дійшов
висновку, що ПАТ АБ «Укргазбанк»
допустив істотне порушення умов
укладеного між сторонами кредитного
договору, внаслідок чого позичальник
ОСОБА_6 значною мірою був позбавлений
того, на що розраховував при його
укладенні, у зв'язку із чим, такий
договір підлягає розірванню.
Враховуючи наведене, відповідач
зобов'язаний відшкодувати ОСОБА_6
збитки, пов'язані з розірванням
договору, а саме: комісію, сплачену на
виконання п.1.2 договору у розмірі 2% від
суми ліміту кредитної лінії - 9300
доларів США, що на момент розгляду
справи еквівалентно 74277,24 грн. Крім
того, з відповідача підлягають
стягненню сплачені позивачем: комісія
згідно п.1.3 договору у розмірі 2700 грн; 5300
грн - за здійснення нотаріальних дій
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу; 6751,93 грн
- страховий платіж за договором
добровільного страхування життя від 8
липня 2008 року, укладеного на виконання
п.3.3.12 договору; 2189,60 грн - страховий
платіж за договором добровільного
страхування заставного майна від 4
липня 2008 року, укладеного на виконання
п.3.3.12 договору; 7610 грн - страховий
платіж за договором добровільного
страхування заставного майна від 4
липня 2008 року, укладеного на
виконання п.3.3.12 договору, всього 98828,77
грн.

Апеляційний суд погодився з
висновками місцевого суду в частині
задоволення позовних вимог про
розірвання кредитного договору та
залишив постановлене ним рішення у цій
частині без змін.

Разом з тим, не погодився з висновками
суду першої інстанції щодо стягнення
збитків у розмірі 98828,77 грн та,
скасовуючи рішення у цій частині з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні цих вимог виходив з того,
що виконане за договором до його зміни
чи розірвання поверненню не підлягає,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Усі платежі, про відшкодування
яких позивач ставить питання,
здійснені ним до виникнення спору про
розірвання кредитного договору.
Зводити наслідки істотного порушення
договору лише до витрат, пов'язаних з
його укладенням неможливо, оскільки
такі витрати є обов'язковими умовами
укладення кредитного договору та не є
збитками відповідно до вимог ст. 22 ЦК
України.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін, без належної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, з неправильним застосуванням
норм матеріального права, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно пункту 5.2 укладеного між
сторонами кредитного договору, під
збитками вони розуміють, зокрема
витрати, здійснені ними за цим
договором.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Тобто сторони добровільно
визначились із тим, що у поняття
збитків за цим договором вони
включають витрати, здійснені за
договором, зокрема й витрати понесені
позивачем при укладенні договору.

Разом з тим, апеляційний суд не надав
жодної правової оцінки даному пункту
договору з урахуванням положень ч. 5 ст.
653 ЦК України, якою передбачено, що якщо
договір змінений або розірваний у
зв'язку з істотним порушенням договору
однією із сторін, друга сторона може
вимагати відшкодування збитків,
завданих зміною або розірванням
договору.

Погодившись з висновками місцевого
суду, що відповідач допустив істотне
порушення умов спірного договору, не
виконав грошових зобов'язань, суд
апеляційної інстанції з урахуванням
умов укладеного між сторонами
договору, зібраних у справі доказів та
норм матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини не спростував
висновки суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
відшкодування позивачу сплачених за
договором коштів. Обмежився посиланням
на те, що сплата таких коштів є
обов'язковими умовами укладення
кредитного договору та не є збитками.
При цьому, не надав жодної оцінки тому
факту, що позивач уклавши з банком 8
липня 2008 року кредитний договір жодних
коштів не отримав.

Частиною 4 ст. 653 ЦК України
встановлено, що сторони не мають права
вимагати повернення того, що було
виконане ними за зобов'язанням до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Посилаючись на вказану статтю суд
апеляційної інстанції не перевірив чи
встановлено умовами договору
визначення збитків, відшкодування яких
передбачено ч. 5 ст. 653 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції
проаналізував заяву ОСОБА_6 від 4 лютого
2009 року на адресу банку про видачу
траншу та констатував, що інших заяв
про видачу кредитних коштів,
додаткових угод, заяв про зміну валюти
кредитування з боку позивача матеріали
справи не містять.

Разом з тим, не перевірив
встановлених місцевим судом та
визнаних представником банку в
судовому засіданні обставин, що ОСОБА_6
неодноразово звертався із заявою про
видачу йому кредитних коштів, та не
надав жодної оцінки наданій останнім
копії заяви ОСОБА_6 від 12
листопада 2010 року на ім`я заступника
начальника відділення №255/15 АБ
«Укргазбанк», згідно якої позивач
просив розглянути питання щодо
відновлення відновлювальної
відкличної кредитної лінії за
кредитним договором та надати транш у
сумі еквівалентній 400 000 доларів США.
При цьому, вказував, що з умовами зміни
валюти кредитування ознайомлений (т.1
а.с.222).

В обґрунтування своїх висновків, що
дії банку були спрямовані на
додержання чинного законодавства і
позивачу були запропоновані умови
переоформити кредитні кошти у доларах
США на національну валюту у гривні, на
які останній не погодився, суд
апеляційної інстанції послався на
протокол робочої зустрічі 24 листопада
2010 року в приміщенні відділення № 255/15
АБ «Укргазбанк», копія якого подана в
ході апеляційного розгляду справи. При
цьому, в порушення приписів ст. 303 ЦПК
України, не обґрунтував підстав для
дослідження вказаного документу, як
нового доказу, який не був поданий до
суду першої інстанції, не перевірив
поважність причин його не подання
раніше. Не вказав, які докази були
досліджені місцевим судом з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено.

Крім того, посилаючись на умови
укладеного між сторонами договору,
відповідно до яких сторони
звільняються від відповідальності за
невиконання своїх зобов'язань у разі
настання та дії обставин, що
знаходяться поза межами контролю
сторін (обставин форс-мажору), та які
сторони не могли передбачити або
запобігти, апеляційний суд не врахував,
що відмова у наданні позивачу
відповідного траншу мотивована
відсутністю у банку вільних коштів, та
не перевірив чи є вказана обставина,
згідно умов договору форс-мажорною.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
процесуального права, що в свою чергу,
призвело до поверхневого вирішення
спору.

Оскільки обставини, пов'язані із
перевіркою доводів сторін та оцінкою
наданих сторонами доказів, характеру
спірних правовідносин та норми права,
яка підлягає застосуванню, судом
з'ясовувались неналежним чином, чим
порушено норми процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179, 303, 307 ЦПК України) і таке
унеможливило встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 21 травня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук
О.В. УмноваУхвала оскарженню не
підлягає.