Провадження № 2/0202/4210/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Слюсар Л.П.,

при секретарі
Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у травні 2013 року звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_1 на свою
користь заборгованість за кредитним
договором № 7934від 02.01.2003 року у розмірі
149359,14 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», ОСОБА_1
солідарно на свою користь
заборгованість у розмірі 10000,00 грн., з
ОСОБА_1 стягнути витрати на юридичну
допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий
збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що відповідно до договору № 7934від
02.01.2003 року відповідач ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 19900,00 грн. зі сплатою за
користування ним відсотків 28,00% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 02.01.2004 року. Проте, в
порушення умов договору відповідач
ОСОБА_1 свої зобов'язання належним
чином не виконав, що стало підставою
для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що
випливають зі згаданого договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ "А-Банк" договору
поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з
чим вони є солідарними відповідачами
за пред'явленим до стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
20 вересня 2013 року позовна заява
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості була задоволена
частково.

Ухвалою суду від 15 травня 2014 року
заочне рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
20 вересня 2013 року за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості скасовано.

При новому розгляді справи
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, повідомлявся належним
чином. Відповідно до заяви від 26.09.2014
року просив відмовити у задоволенні
позову та застосувати строк позовної
давності до вимог банку.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив суд застосувати строк
позовної давності до безпідставних
вимог банку.

Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове
засідання не з'явився. Про час і місце
слухання справи повідомлялись
належним чином. Про причину неявки суд
не повідомили.

Суд, заслухавши представника позивача,
відповідача, представника відповідача,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2003 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був
укладений договір № 7934, відповідно до
умов якоговідповідач ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 19900,00 грн. зі сплатою за
користування ним відсотків 28,00% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 02.01.2004 року.

Як вказує позивач у позовній заяві та
представник позивача у судовому
засіданні, в обґрунтування заявлених
позовних вимог, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов
договору № 7934від 02.01.2003 року
заборгованість за ним станом на 25.04.2013
р. склала 159359,14 грн., в тому числі 32662,79
грн. - заборгованість за кредитом; 126696,35
грн. - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що
випливають зі згаданого договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ "А-Банк" договору
поруки № 167 від 20.10.2010 року, Відповідно
до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року
ПАТ « Акцент-банк» зобов'язався
солідарно з боржником відповідати
перед банком за виконання зобов'язань
за кредитним договором № 7934від 02.01.2003
року, розмір відповідальності 10000 грн.

Не погоджуючись з заявленими вимогами
банку, відповідач та його представник
просили суд застосувати до них строк
позовної давності та відмовити у
задоволенні позову.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Як вбачається із матеріалів справи
Кредитний Договір був укладений 02.01.2003
року строк дії договору по 02.01.2004 року, а
з вимогами про стягнення
заборгованості позивач звернувся
тільки у травні 2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч.2,3,4 ст.267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

З урахуванням положень ст.257 ЦК України
у зв'язку зі спливом позовної давності
до вимог слід застосувати позовну
давність.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
визначено, що докази це будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи із вищевикладеного, та
оцінюючи докази в їх сукупності,
оскільки позивачем не надано жодного
доказу щодо зміни тривалості позовної
давності, зупинення перебігу позовної
давності чи переривання перебігу
позовної давності, тому суд не вбачає
законних підстав для задоволення
позовних вимог позивача в повному
обсязі, та вимушений в позові відмовити
зв'язку зі сплавом строку позовної
давності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскільки позивачу відмовлено в позові
то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 256, 257, 258,267,526,530, 554,610,
625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61,
88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Л.П. Слюсар