Справа № 168/693/14
Провадження № 2/168/199/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2014 р. Старовижівський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря - Островерхої Т.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі
суду у відкритому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом,
який мотивує тим, що 28.08.2011 р. під час
суперечки з сестрою - відповідачкою у
справі, з приводу користування
батьківським будинком, відповідач
обізвала її нецензурними словами, до
того ж в присутності племінниці та
показувала непристойні жести.
Зазначила, що такою поведінкою
відповідачка - особа, що має освіту лише
8 класів, виразила свою неповагу до неї,
зокрема як до людини, що має три вищих
освіти. Внаслідок цього в неї
розпочались головні болі, порушено сон,
вона була змушена звернутись в лікарню
за медичною допомогою, де перебувала на
лікуванні у відділені терапії.
Вказаними діями сестри їй завдано
моральної шкоди, яку вона оцінює в 500
грн., та матеріальної шкоди, оскільки
вона витратила на лікування 600 грн., які
й просить стягнути з відповідачки, і
таким чином, відповідно до ст.270 ЦК
України захистити її право на повагу до
честі і гідності.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала у повному обсязі, надала
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви та додала, що вона сплачує
відповідний податок за користування
земельною ділянкою, успадкованою від
батьків, а ділянкою користується
відповідачка, з приводу цього і виникла
суперечка. Також пояснила, що
періодично лікується, але дієздатною
особою. Саме нецензурні слова рідної
сестри на її адресу образили її та
порушили її право на повагу до неї як до
особи, змусили хвилюватись, внаслідок
чого відновилась її хвороба. Моральну
шкоду оцінює в 500 грн., розмова
відбувалась без свідків, доказів
придбання медикаментів вона не
збирала, оскільки на той час не мала
наміру звертатись до суду. Просить суд
хвалити рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явилась, подала заяву з проханням
розглядати справу за її відсутності,
проти позову заперечує.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в позові слід відмовити з
таких підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2011 року між
позивачем та відповідачем відбулась
чергова сварка з приводу користування
спадковим житловим будинком, який
знаходиться в с.Синове
Старовижівського району та земельною
ділянкою, які успадковані після
батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦК України та ст.
28 Конституції України, кожен має право
на повагу до його гідності.

Згідно з ч.3 ст.273 ЦК України, діяльність
фізичних та юридичних осіб не може
порушувати особисті немайнові права.

Ст.275 ЦК України визначено, що фізична
особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди; відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із приниженням честі
та гідності фізичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб за наявності
вини особи (ст. 1167 ЦК).

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням та вини останнього в її
заподіянні.

Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її прав має право
на відшкодування збитків, якими є
витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права, вони підлягають
відшкодуванню особою, яка завдала
шкоду (ст. ст. 22, 1166 ЦК).

Згідно зі ст.10, ст.11 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як підставу
своїх вимог або заперечень. Суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін.

Позивач на підтвердження своїх
позовних вимог, як докази надала
епікриз про те, що знаходилась на
лікуванні в терапевтичну відділенні
Ковельської ЦРЛ з 01.09.2011 р. по 13.09.2011 р., з
діагнозом гіпертонічна хвороба (а.с.3),
довідку про те, що є вона інвалідом ІІ
групи з 1988 р. (а.с.4), виписки про історію
хвороби (а.с.22,26), з яких вбачається, що
періодично впродовж 2010 р. - по 2014 р.
перебуває на лікуванні, характеристику
за колишнім місцем праці (а.с.24). Суд
сприяючи позивачу в реалізації її
процесуальних прав, оголошував перерву
за її клопотанням та надавав час,
необхідний для надання доказів, однак
інших доказів позивач суду не надала.

Згідно зі ст.60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України позивач не надала розрахунку
розміру матеріальної шкоди і належних
та допустимих на її підтвердження.

Відсутні також докази заподіяння
позивачу моральної шкоди.

Судом встановлено, що між сторонами
впродовж тривалого часу існують
неприязні відносини, які
супроводжуються сварками. Крім того,
встановлено, що позивач періодично (2010 -
2014 р.р.) перебувала на лікуванні,
зокрема впродовж і 2011 року. У зв'язку із
цим суду не доведено, що лікування
позивачки в період з 01.09.2011 р. по 13.09.2011 р.
відбувалось саме внаслідок суперечки,
що мала місце 28.08.2011 р. Доводи позивачки
про те, що при звернення у лікарню вона
повідомила лікуючому лікарю (а.с.23), що
причиною погіршення стану здоров'я
була сварка з сестрою, суд критично
оцінює, враховуючи неприязні відносини
між сторонами протягом тривалого часу.

Таким чином докази заподіяння позивачу
моральної шкоди, а отже і матеріальної,
внаслідок неправомірних дій
відповідача відсутні, а за таких
обставин, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 23, 270, 273, 275, 276, 280 ЦК
України , ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський районний суд
Волинської області шляхом подалі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О. Й. Хаврона