Справа № 404/4763/14-ц
Номер провадження 2/404/2119/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді -
Бершадської О.В.

при секретарі -
Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" в
особі Відділення "Дніпропетровська
регіональна дирекція" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про виселення, зняття з
реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2014 року
звернувся до суду з позовом, яким
просить виселити відповідачів та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у квартирі ( предмет іпотеки
), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетанеція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири та стягнути понесені
судові витрати. В судове засідання
представник позивача надав заяву про
розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримав та не
заперечував щодо ухвалення заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та одночасно
законний представник н/л ОСОБА_2 до
суду не з"явилась, про день та час
розгляду справи повідомлялась
належно, заперечень на позов чи заяв на
відкладення з поважних причин не
подавала. На думку суду, така поведінка
відповідача свідчить про
недобросовісне користування правами
сторони у цивільному процесі, у зв'язку
з чим суд визнає неповажною причину її
неявки та ухвалює розглянути справу у
її відсутності.

Зі згоди представника позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

З»ясовано, що між Відкритим
акціонерним товариством ВТБ Банк,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ВТБ БАНК» та
ОСОБА_1, що змінила прізвище на ОСОБА_1,
згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_2 від 14.10.2009 року (а.с. 24),
04.09.2007 року укладено кредитний договір
№ 20.00.000106, за умовами якого позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 25000
дол. США, зі сплатою 12% річних за
користування кредитом та з терміном
кредитування до 03.09.2027 року.

В забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором ВАТ
ВТБ Банк та відповідач ОСОБА_1 також
07.09.2007 року уклали іпотечний договір
№2791, згідно умов якого остання
передала в іпотеку нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1, яка належала
відповідачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.

Виходячи з викладеного, між
сторонами мають місце договірні
правовідносини, що походять з
кредитного договору, нормативне
регулювання яких визначене параграфом
2 глави 71 Цивільного кодексу України та
параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу
України, Законом України «Про іпотеку».

Крім того, з»ясовано, що
відповідач ОСОБА_1 належним чином не
виконувала зобов'язання за кредитним
договором, не здійснювала щомісячне
погашення кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами
внаслідок чого, позивач отримав право
вимоги дострокового виконання
зобов'язання, зазначений обов'язок
підтверджується заочним рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 01.03.2010 (а.с. 14).

Відповідно до ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Зазначене передбачено
укладеним договором іпотеки. Статтею 40
цього ж Закону передбачено, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 109 Житлового
кодексу України звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
У п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39- 40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При
цьому , суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

Виходячи з аналізу наведених норм
закону, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо добровільно
мешканці не звільняють житловий
будинок, на який звернуто стягнення як
на предмет іпотеки протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника, або в іншій погоджений
сторонами строк.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 03.10.2013
року, яке набрало законної сили 13.11.2013
року, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 20.00.000106 від 04.09.2007 року звернуто
стягнення на заставне майно по
іпотечному договору від 07.09.2007 року,
посвідченому приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 2791, а саме: квартиру
АДРЕСА_1 та яка складається з: коридору -
4,7 кв.м.; санвузолу - 3,6 кв.м.; кухні - 7,0
кв.м.; кімнати - 18,1 кв.м.; балкону (з
урахуванням знижувального
коефіцієнту) 0,90 кв.м. Визначено спосіб
реалізації предмета іпотеки, а саме:
квартири АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною
147000,00 грн. та за рахунок такої
реалізації погасити зобов'язання
ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним
товариством «ВТБ БАНК», від імені якого
діє Відділення «Кіровоградська
регіональна дирекція» Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» по
заборгованості за кредитним договором
№ 20.00.000106 від 04.09.2007 року в загальній
сумі 47963 (сорок сім тисяч дев'ятсот
шістдесят три) долари США 64 центи
(еквівалент 383373 (триста вісімдесят три
тисячі триста сімдесят три) грн. 37 коп.).
Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «ВТБ БАНК», від імені якого
діє Відділення «Кіровоградська
регіональна дирекція» Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (що
знаходиться за адресою: 25000, м.
Кіровоград, вул. Жовтневої революції, 16,
корп. 1, р/р 1176) 3441,00 грн. судового
збору (а.с.15-16).

Згідно довідки №619 від 22.04.2014 року,
виданої начальником КРЕП №6, в квартирі
АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
( а.с. 20-21).

Банком направлялася відповідачу
ОСОБА_1 вимога про звільнення майна та
попереджено, що звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
які в ньому мешкають (а.с. 18), яка нею
отримана, що підтверджується особистим
підписом (а.с.19).

Суд на підставі ст. 10,11,60 ЦПК
України, а саме керуючись принципами
змагальності сторін та
диспозитивності цивільного
судочинства, розглянув позовні вимоги
в межах заявленого і на підставі
доказів, які представлені сторонами.

Крім того, суд зазначає, що не
підлягає застосуванню Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», який набрав чинності з 07.06.2014
року, оскільки в цьому Законі мова йде
лише про мораторій на стягнення
(відчуження без згоди власника) майна.

Таким чином, суд визнає, що
позивачем дотримані правила,
встановлені ЗУ «Про іпотеку» щодо
порядку виселення всіх мешканців з
квартири, відповідачі добровільно
спірне житлове приміщення не
звільнили, що, відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку»та ч.3ст. 109 ЖК УРСР, є
підставою для виселення відповідачів
за рішенням суду.

Вирішуючи питання стосовно
зняття відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі ( предмет іпотеки ),
розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетанеція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири, суд зазначає
наступне.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3
Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Статтею 7 цього ж Закон
встановлено, що зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту
зазначених норм закону, прийняте
рішення суду про виселення відповідно
є підставою дня зняття цієї особи з
реєстрації, тому додатково
зобов'язувати реєстраційні органи
вчинити ці дії не має потреби.

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК
України, судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організації, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Враховуючи те, що відповідно до
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», рішення суду по
справам даної категорії є
безпосередньою підставою зняття з
реєстрації особи, яка виселена,
реєстраційний орган не вправі
відмовити в знятті з реєстрації такої
особи з посиланням на те, що суд не
зобов'язав його вчинити цю дію. Тобто,
реєстраційний орган не наділений
правом аналізувати рішення суду з
точки зору його законності та
обґрунтованості, тому у задоволенні
вищевказаної частини вимог слід
відмовити.

Питання розподілу судових витрат
вирішується судом у відповідності з
вимогами ст. 88 ЦПК України ( а.с.1), а саме
стягненням із ОСОБА_1, яка є одночасно
законним представником н/л ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" в особі
Відділення "Дніпропетровська
регіональна дирекція"понесені судові
витрати в розмірі -243,60 грн. (внесено
позивачем судового збору).

Керуючись Законом України " Про
іпотеку" N 898-IV від 05 червня 2003 року,
Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 109 ЖК України,
ст. ст. 88, 224-226 ЦПК України,

суд, -

ВИРІШИВ:

Позов- задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, н/л
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" в особі
Відділення "Дніпропетровська
регіональна дирекція" внесений судовий
збір в розмірі - 243,60 грн.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" в
особі Відділення "Дніпропетровська
регіональна дирекція" про зняття
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі ( предмет іпотеки ),
розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетанеція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, до апеляційного
суду Кіровоградської області, через
суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив,
за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського
О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда