Справа № 344/9377/14-ц
Провадження № 2/344/3520/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача
Гриньків А.М., представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом КП «Єдиний розрахунковий
центр» до ОСОБА_4 про спонукання до
виконання мирової угоди, -

В С Т А Н О В И В:

КП «Єдиний розрахунковий центр»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про
спонукання виконати умови мирової
угоди, стягнення заборгованості в
розмірі 1479.59 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 07.03.2013 року затверджено мирову
угоду, укладену між КП «Єдиний
розрахунковий центр» та ОСОБА_4,
інтереси якої представляв ОСОБА_3
Згідно з умовами мирової угоди сторони
домовилися укласти Договір про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у формі та за
змістом Додатку №1 до угоди, а також
ОСОБА_4 зобов'язалася провести
розрахунок з КП «Єдиний розрахунковий
центр» за надані послуги за період з
01.11.2011 року по 26.02.2013 року на умовах
визначених в договорі, текст якого
сторони між собою затвердили. При цьому
на виконання мирової угоди,
заборгованість на суму 1479.59грн.
відповідачем не оплачена.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
мотивів наведених в позовній заяві.
Просила позов задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в позові
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази у
справі, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

26.02.2013 року між КП «Єдиний
розрахунковий центр» та ОСОБА_4 було
укладено Договір №02-05 (Додатком №1 до
мирової угоди) про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у житловому
будинку (гуртожитку) АДРЕСА_1 зі сторони
виконавця та зобов'язання споживача
своєчасно оплачувати такі послуги за
встановленим тарифом у строк та на
умовах передбачених даним договором
(а.с.7-8). Умовами Договору (п.1.2) також
узгоджено, що послуги надаються
періодично та у строки надання таких
послуг (а.с.9-10). Розмір щомісячної плати
за надані послуги на дату укладання
договору становить, як мінімум, 76.8 грн.
без врахування енергопостачання
ліфтів та освітлення місць загального
користування (останнє обумовлення є
коливаючим розміром щомісячно що
підтверджено сторонами). У випадку
проведення капітального ремонту,
поточного ремонту, плата проводиться у
відповідності до положення про дольову
участь у поточному та капітальному
ремонті (п.1.3 договору).

26.02.2013 року між КП «Єдиний
розрахунковий центр» та ОСОБА_4 було
укладено також мирову угоду (а.с.6) по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
КП «Єдиний розрахунковий центр» про
усунення порушень прав споживача
житлово-комунальних послуг та
зустрічним позовом КП «Єдиний
розрахунковий центр» до ОСОБА_4 про
зобов'язання укласти договір. Умовами
мирової угоди, окрім укладення
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, у формі та за
змістом Додатку №1 до угоди, ОСОБА_4
зобов'язалася провести розрахунок з КП
«Єдиний розрахунковий центр» за надані
послуги за період з 01.11.2011 року по 26.02.2013
року на умовах визначених в договорі,
текст якого викладено в додатку №1 до
цієї угоди.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 07.03.2013 року, з виправленнями
ухвалою від 05.04.2013року, затверджено
мирову угоду, укладену між КП «Єдиний
розрахунковий центр» та ОСОБА_4,
інтереси якої представляв ОСОБА_3
Згідно з умовами мирової угоди сторони
домовилися укласти Договір про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у формі та за
змістом Додатку №1 до угоди, а також
ОСОБА_4 зобов'язалася провести
розрахунок з КП «Єдиний розрахунковий
центр» за надані послуги за період з
01.11.2011 року по 26.02.2013 року на умовах
визначених в договорі, текст якого
сторони між собою затвердили (а.с.4-5).

Отже, умови мирової угоди були виконані
сторонами угоди частково, а саме
укладено Договір №02-05 (Додатком №1 до
мирової угоди) про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у житловому
будинку (гуртожитку) АДРЕСА_1, про який
вже зазначено вище. Однак, зобов'язання
ОСОБА_4 провести розрахунок з КП
«Єдиний розрахунковий центр» за надані
послуги за період з 01.11.2011 року по 26.02.2013
року на умовах визначених в договорі,
текст якого викладено в додатку №1 до
цієї угоди, не виконані.

Представник ОСОБА_4 зазначив, що не
виконано умови мирової угоди з підстав,
що КП «Єдиний розрахунковий центр» не
надало помісячний розрахунок боргу за
вищезгаданий період, а також не
визначена кінцева дата такої оплати.

Так, згідно розрахунку за надані
послуги споживачу ОСОБА_4 (а.с.14) з
листопада 2011 року по лютий 2013 року
становить 1479.59грн. В розмір даних
послуг включено і витрати по
енергопостачання ліфтів та освітлення
місць загального користування, а також
в червні-липні 2012 року та лютому 2013 року
сума збільшена за рахунок поточного
ремонту.

Окрім того, на запит представника
відповідача від 18.12.2014р., позивачем
надано відповідь з переліком наданих
послуг та рахунком-фактурою
щомісячного нарахування, з яких
вбачається щомісячна плата 76.99 грн. та
окреме нарахування за
електропостачання ліфтів та
освітлення місць загального
користування (а.с.49-51,71-84). Окрім того,
згідно Положення про дольову участь у
поточному та капітальному ремонті
(а.с.65-68) поточний ремонт здійснено за
оприлюдненим план-графіком за
мовчазної згоди власників (наймачів)
квартир (п.3.1-3.7) та виконаними роботами
(а.с.88-106).

Правовідносини, які виникли у сфері
надання комунальних послуг,
регулюються спеціальним
законодавством, а саме: Законом України
«Про житлово-комунальні послуги», ЦК
України.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач
зобов'язаний самостійно вносити плату
за комунальні послуги, якщо інше не
встановлено договором найму.

Приписами ст..530 згаданого Кодексу,
зокрема, встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
виконав зобов'язання у встановлений
договором строк.

Згідно ст. 615 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання однією
стороною, друга сторона, має право
частково або в повному обсязі
відмовитись від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.

В результаті неналежного
виконання умов мирової угоди за
відповідачем залишається
заборгованість в сумі 1479.59 грн. за
період з 01.11.2011 року по 26.02.2013 року.

Будь-яких доказів, які б
спростовували проведений позивачем
розрахунок заборгованості
відповідачем не представлено суду.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 20
ЦК України передбачено право особи
захистити своє порушене право шляхом
звернення до суду. При цьому право на
захист особа здійснює на свій розсуд. В
даному випадку позивач просить про
захист його порушеного права шляхом
спонукання до виконання мирової угоди
та стягнення з відповідача
заборгованості.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної
рівності сторін і враховуючи обов'язок
кожної сторони довести ті обставини, на
які вона посилається, необхідно в
судовому зсіданні дослідити кожен
доказ, наданий сторонами на
підтвердження своїх вимог або
заперечень, який відповідає вимогам
належності та допустимості доказів (п.27
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12.06.2009 р. №2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11
постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове
рішення у цивільній справі» роз'яснив,
що у мотивувальній частині рішення
слід наводити дані про встановлені
судом обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідачів також слід стягнути на
користь позивача понесені ним судові
витрати.

На підставі викладеного,
відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 611, 612, 815, 901,
903; 16, 20 Цивільного Кодексу України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88 ЦПК України, керуючись
ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Спонукати ОСОБА_4, жительку АДРЕСА_1, до
виконання мирової угоди укладеної між
КП «ЄРЦ» та ОСОБА_4 та затвердженої
ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 07.03.2013 року, шляхом стягнення з
ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь КП «Єдиний розрахунковий
центр», м. Івано-Франківськ, вул.
Незалежності, 161, код 35277442,
заборгованість за послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій в розмірі 1479,59 грн. (одна
тисяча чотириста сімдесят дев'ять
гривень 59 копійок).

Стягнути з з ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь КП «Єдиний розрахунковий
центр», м. Івано-Франківськ, вул.
Незалежності, 161, код 35277442, судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 12 грудня 2014 року.

Суддя:
Польська
М.В.