Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2014 Справа №607/12377/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

Головуючої судді
Черніцької І.М.

за участю секретаря Круцько
О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення кримінального
правопорушення,-

В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення 6 136 грн.
матеріальної шкоди , 5000 грн. моральної
шкоди завданої кримінальним
правопорушенням та 1500 грн. витрат
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката.

В обґрунтування вимог вказує, що 26.07.2012
року між нею та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 було укладено
договір індивідуального замовлення,
відповідно до умов якого останній
зобов'язувався надати їй послуги
індивідуального замовлення та
передати товар згідно додатку №1 до
цього договору (пластикові вікна) у
строк 60 днів з моменту підписання
договору. Для сплати вартості товару,
вона за рекомендацією ОСОБА_2
звернулась до ПАТ ''ОТП Банк''. 26.07.2012
року між нею та ПАТ ''ОТП Банк'' було
укладено договір про надання
споживчого строкового кредиту,
відповідно до умов якого їй було надано
грошові кошти в розмірі 5000 грн., зі
сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних
та терміном на 20 місяці з 26.07.2012 року по
26.03.2014року, які були перераховані
банком на рахунок ОСОБА_2 Нею повністю
виконано умови договору
індивідуального замовлення та
частково погашено суму кредиту. ОСОБА_2
своїх зобов'язань згідно умов договору
не виконав та не передав товар згідно
специфікації. Вироком Тернопільського
міськрайонного суду від 18.03.2014 року,
який набрав законної сили, ОСОБА_2
визнано винним у вчинені кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190,
ч. 2 ст. 190 КК України. Вважає, що
неправомірними діями ОСОБА_2 їй була
завдана матеріальна шкода у розмірі 6136
грн. та моральна шкода у розмірі 5000 грн.,
яка полягала у душевних стражданнях
через втрату майна.

Крім того, просить стягнути з
відповідача 1500 грн. витрат понесених
нею на оплату правової допомоги
адвокатом. Посилаючись на наведене,
просить позов задовольнити.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, хоча про день та час розгляду
справи була повідомлена у
встановленому законом порядку.
Попередньо її представником - ОСОБА_3
було надіслану суду заяву про слухання
справи у її відсутності, позовні вимоги
підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не повідомивши суду про
причини своєї неявки, хоча про день та
час слухання справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.
Попередньо не повідомив суд про
причини своєї неявки.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у
разі неявки у судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання і від якого не надійшло заяви
про розгляд справи за його відсутності,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає
за необхідне проводити заочний розгляд
справи на підставі наявних у справі
доказів.

Судом встановлено, що 26.07.2012 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було укладено договір
індивідуального замовлення за №1,
відповідно до умов якого останній
зобов'язався надати їй послуги
індивідуального замовлення та
передати товар згідно додатку №1 до
цього договору (пластикові вікна) у
строк 60 днів з моменту підписання
договору. ОСОБА_1 зобов'язалась
прийняти товар та сплатити його
вартість у розмірі 5000 грн.

26.07.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ ''ОТП Банк''
було укладено договір про надання
споживчого строкового кредиту за
№.

Відповідно до умов п. 1.1, 1.2 договору,
позивачу було надано у кредит грошові
кошти в розмірі 5000 грн., зі сплатою
відсотків у розмірі 0,01% річних ,
терміном на 20 місяці з 26.07.2012 року по
26.03.2014 р. Дані кошти було перераховані
банком на користь ОСОБА_2

ОСОБА_1 повністю виконала умови
договору індивідуального замовлення
за №1 від 26.07.2012 року.

ФОП ОСОБА_2 у встановлений у договорі
строк та по даний час умови договору не
виконав та не передав товар згідно з
додатку №1 до договору, а саме,
пластикові вікна на суму 5000 грн.

Вироком Тернопільського
міськрайонного суду від 18.03.2014 року,
який вступив у законну силу, ОСОБА_2
визнано винним у вчинені кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190,
ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком
встановлено, що в результаті злочинних
дій ОСОБА_2, останній заволодів грошима
ОСОБА_1 в сумі 5000 грн., чим спричинив їй
матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши зібрані по
справі докази, вважає, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу,в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно

Згідно з вимогами ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.22 та ч.1
ст.1166 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування і такими збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Майнова шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розглядами судами цивільних справ про
відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня
1997 року, розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

В судовому засідання встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на сьогоднішній день відповідач не
виконав умов договору та не передав
позивачці товар згідно додатку №1 до
цього договору -пластикові вікна. У той
час, коли позивачка повністю виконала
умови договору та сплатила кошти за
товар.

Факт невиконання ОСОБА_2 умов договору
підтверджується також виром
Тернопільського міськрайонного суду
від 18.03.2013 року.

Вироком Тернопільського
міськрайонного суду від 18.03.2014 року,
який вступив у законну силу,
встановлено, що в результаті злочинних
дій ОСОБА_2, останній заволодів грошима
ОСОБА_1 в сумі 5000 грн., чим спричинив їй
шкоду на вказану суму.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги в частині стягнення 6136 грн.
матеріальних збитків, завданих
внаслідок вчинення кримінального
правопорушення слід часткового
задовольнити частково та стягнути з
ФОП ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5000грн.
матеріальних збитків, що
підтверджується вироком
Тернпільського міськрайонного суду
від 18.03.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України
моральна шкоди, завдана фізичній чи
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовуються особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. До моральної шкоди
відноситься: фізичний біль та
страждання, яких фізична особа зазнала
у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
душевні страждання особи у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї.

Відповідно до положень п. 17-1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (з наступними
змінами та доповненнями) встановлено,
що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК і
статей 28, 49, 50
Кримінально-процесуального кодексу
України (далі - КПК) потерпілий, тобто
особа, якій злочином заподіяно
моральну шкоду (внаслідок посягання на
здоров'я, честь, гідність, знищення
майна, позбавлення годувальника
тощо), має право пред'явити позов про
її відшкодування у кримінальному
процесі або в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.п.4,5
вищезазначеної постанови, суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Вина ОСОБА_2 у спричиненні позивачу
шкоди та неправомірному заволодінні
коштами доведена вироком суду.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, який
заволодів її грошима на суму 5000 грн.,
вона зазнала великих душевних
страждань, що призвело до вимушених
змін у її подальшому житті.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1
неправомірними діями ОСОБА_2 була
завдана моральна шкода, яка полягала у
душевних стражданнях через
неправомірну поведінку останнього.

Суд, виходячи із вимог розумності і
справедливості, враховуючи ступінь
вини відповідача, характер
правопорушення, глибину душевних
страждань позивача, наслідків, які
наступили внаслідок вчинення злочину,
розміру завданих матеріальних збитків,
вважає, що розмір моральної шкоди слід
визначити в сумі 1000 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення 1500
грн. витрат на правову допомогу, згідно
договору про надання таких послуг від 23
липня 2014 року та квитанції про їх
оплату, підлягають до часткового
задоволення, виходячих з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

В силу вимог ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не
може перевищувати 40 % встановленої
законом мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу,
у судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Відповідно до вимог ст. 8 ЗУ» Про
державний бюджет на 2014 рік»(із
внесеними змінами від 27.03.2014 року)
мінімальна заробітна плата в місячному
розмірі становить 1218 грн. Відтак,
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах у 2014 році
за годину роботи адвоката становить 487,2
грн. (1218*40%/100) та 8,12 грн. за 1 хв. роботи
адвокати (487,2/60хв.).

Як вбачається із журналів судових
засідань, судові засідання в яких брав
участь адвокат позивача, тривали 20
серпня 2014 року - 4 хв.

Крім того, суд вважає, що адвокатом було
затрачено 60 хв. на написання позовної
заяви .

Таким чином, враховуючи наведені
розрахунки ( 60 хв.+4хв. *8,12 грн.) та суму
заявлених вимог, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 519,68 грн. витрат
на правову допомогу адвоката
підлягають до повного задоволення.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не представлено суду
жодних доказів щодо безпідставності
вимог позивача.

Крім того, з відповідача на користь
держави слід стягнути судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 61 210, 212, 215,
224-226, 293, 294 ЦПК України, ч.1 ст.1166 ЦК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення кримінального правопорушення
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
завдану матеріальну шкоду у розмірі 5000
(п'ять тисяч) грн. та моральну шкоду у
розмірі 1000 (одну тисячу) грн., 519,68 грн.
витрат на правову допомогу адвоката та
в користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене відповідачем в загальному
порядку лише у разі залишення судом,
який його ухвалив, без задоволення
заяви відповідача про перегляд
заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем у загальному порядку до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Головуюча
І.М. Черніцька

Копія вірна

Головуючий суддяІ. М. Черніцька