Справа № 653/2555/14-ц
Провадження № 2/653/843/14
РІШЕННЯ

іменем України

"30" вересня 2014 р.
м. Генічеськ

Генічеський районний суд
Херсонської області в складі:

головуючого судді Калімбета
Л.І.

при секретарі
Соколович О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання дійсним правочину - договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду, з
вказаним позовом до ОСОБА_2 про
визнання дійним правочину - договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на житловий будинок,
мотивуючи свої вимоги тим, що 15 січня 2005
року вона домовилася з відповідачем по
справі ОСОБА_2 про купівлю у неї за 600 $
США житлового будинку, який
розташовано за адресою: АДРЕСА_1. В
забезпечення своїх зобов'язань, у той
самий день, позивач сплатила
відповідачу вище вказану суму грошей
/600 $ США/ про що була складена розписка.
ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 вище вказаний
житловий будинок, де аона с тих пір
мешкаю зі своєю сім'єю. Договір
купівлі-продажу житлового будинку
домовилися укласти після оформлення
відповідачкою свого права власності на
частку цього будинку. Фактично договір
купівлі-продажу житлового будинку між
позивачем та ОСОБА_2 відбувся, бо вони
виконали всі істотні умови цього
правочину, проте відповідачка
категорично відмовляється йти до
нотаріуса та оформити цей правочин за
вимогами закону. Позивач просить суд
визнати дійсним правочин - договір
купівлі-продажу житлового будинку,
розташований: АДРЕСА_1, укладений 15.01.2005
року між «Продавцем» ОСОБА_2 та
«Покупцем» ОСОБА_1. Визнати право
власності ОСОБА_1 на житловий будинок
літ. А-1, загальною площею 66,9 кв.м.,
житловою площею 37,4 кв.м. з
господарськими та побутовими
спорудами і будівлями: сіни «а», сараї
«Б,В», вбиральня «Е», споруди № 1,2,3,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримала в повному обсязі,
наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача, вимоги
позову визнав, не заперечує проти його
задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників судового процесу,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.209 та ч.1 ст.210 ЦК
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін. Правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Згідно з ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

У відповідності до ч.2 ст. 220
Цивільного кодексу України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухиляється від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсними.

Це можливо за дотримання таких вимог:

1) сторони домовились щодо усіх
істотних умов договору

2) така домовленість підтверджена
письмовим доказом

3) відбулося повне або часткове
виконання договору

4) одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення

Звідси випливає, що має бути
встановленим факт ухилення іншої
сторони від нотаріального посвідчення
договору. Недодержання нотаріальної
форми договору тягне його нікчемність,
він не породжує тих прав і обов'язків,
настання яких бажали сторони.

Крім того відповідно до п. 13 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», з
підстав недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення павочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню. Вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210
та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є
укладними і не створюють прав та
обов'язків для сторін. При розгляді
таких справ суди повинні з'ясувати, чи
підлягає правочин обов'язковому
нотаріальному посвідченню, чому він
не був нотаріально посвідчений, чи
дійсно сторона ухилилася від його
посвідчення та чи втрачена така
можливість, а також чи немає інших
підстав нікчемності правочину.

Вивчивши матеріали справи, та
вислухавши пояснення сторін, суд
встановив, що факт ухилення ОСОБА_2, від
нотаріального посвідчення договору не
знайшов свого підтвердження, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягають, як такі, що необґрунтовані
та недоведені.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213,
218, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 203, 207, 220, 392,
655, 657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання дійсним правочину - договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на житловий будинок -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду до Генічеського районного
суду протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Л. І. Калімбет