Справа № 162/854/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Глинянчук В.Д. Провадження №
22-ц/773/1870/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л. М.

суддів - Антонюк К. І.,
Лівандовської-Кочури Т. В.,

при секретарі Губарик К.А.

з участю: відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору - служба у
справах дітей Любешівської районної
державної адміністрації Волинської
області про визначення місця
проживання дитини за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Любешівського районного суду
Волинської області від 28 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Любешівського районного суду
Волинської області від 28 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місцем проживання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
матір'ю ОСОБА_3 по АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 993
гривні 60 копійок судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду,
відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить вказане рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні первісного
позову та задовольнити зустрічний
позов.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції слід залишити
без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, і
це відповідає наявним в матеріалах
справи доказам, яким суд дав правильну
правову оцінку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є
батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1.

Батько і мати дитини проживають окремо,
кожен із батьків позитивно
характеризується, матеріально
забезпечений і у кожного з батьків за
місцем проживання створені всі
необхідні умови для належного
виховання дитини, кожен з батьків
приділяє належну увагу сину.

Згідно акту служби у справах дітей
Турійської державної районної
адміністрації Волинської області від 10
жовтня 2014 року ОСОБА_3 з любов'ю
ставиться до сина. Дитина забезпечена
іграшками, сезонним одягом, продуктами
харчування. Разом з тим, відсутнє
спальне ліжечко, немає місця для
проведення дозвілля, будинок потребує
ремонту, особливо пічне опалення.
Матері дитини рекомендовано приділяти
більше уваги вихованню дитини та
створити належні умови для проживання.

Матеріалами справи підтверджено, що
кожний з батьків має належні побутові
умови для проживання дитини, але сама
по собі перевага у
матеріально-побутовому становищі
одного з батьків не є визначальною
умовою для визначення місця проживання
дитини. У зв'язку з цим не має значення
для вирішення питання про визначення
місця проживання малолітньої дитини
сторін та обставина, що батько проживає
в кращих житлових умовах ніж мати.
Визначальним в даному випадку для
нормального розвитку дитини є почуття
сім'ї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини.

Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом.

Сімейне законодавство України не
виключає визначення місця проживання
малолітньої дитини з батьком незалежно
від віку дитини, якщо маються
обставини, з яких дитині краще
проживати з батьком ніж з матір'ю.

При вирішенні спору про місце
проживання дитини, суд повинен
виходити з принципу пріоритетності
прав та інтересів дитини та приймати до
уваги ставлення батьків до виконання
своїх обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я, та інші
обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи ці обставини, а також те, що
дитина, якій ще не виповнилось і двох
років не може бути позбавлена у цьому
віці материнської турботи, колегія
суддів погоджується з висновком суду,
про те, що визначення місця проживання
дитини за місцем проживання матері
буде відповідати інтересам дитини.

Наполягаючи на визначенні місця
проживання з батьком, апелянт не надав
суду достатніх доказів того, що за
умовами його особистими якостями,
обставинами його життя, особливостями
його відносин з дитиною він має
перевагу перед матір'ю дитини для
визначення місця її проживання.

Крім того, при визначенні місця
проживання дитини в даному випадку не
має суттєвого значення те, що
відповідач є більш матеріально
забезпеченим ніж позивачка, оскільки
відповідно до вимог закону обов'язок
утримання дітей лежить на обох батьках.

Дослідивши всі докази в сукупності,
колегія суддів приходить до висновку,
що з урахуванням відносин які на даний
час склалися у стосунках колишнього
подружжя за ради інтересів
повноцінного розвитку дитини та маючи
намір якомога менше травмувати психіку
дитини на даний час необхідно
визначити місце проживання сина з
матір'ю, оскільки відсутні будь-які
підстави зараз забирати дитину у
матері. Крім того, із пояснень в
апеляційному суді відповідача
вбачається, що мати час від часу дає
можливість дитині проживати у батька.
На час розгляду справи в апеляційному
суді дитина знаходиться у батька уже 4
дні.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін, оскільки воно ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не містять
передбачених законом підстав для його
скасування.

При цьому, колегія суддів враховує, що
батько дитини не позбавлений права
приймати участь у вихованні сина і може
згодом у разі наявності певних
обставин поставити питання про
визначення місця проживання дитини з
ним, або якщо мати буде зловживати
своїми правами відносно дитини.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Любешівського районного суду
Волинської області від 28 жовтня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: