Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0609/2-1893/12
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого -
судді: Гансецької І.А.

суддів: Товянської О.В.

Микитюк О.Ю.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Корольовського районного суду
м.Житомира від 20 листопада 2012 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом. В обгрунтування
позовних вимог зазначив, що 28 січня 2012
року з вини відповідача відбулось
залиття належної йому на праві
власності квартири АДРЕСА_1 в
результаті чого він зазнав майнової та
моральної шкоди. Просив стягнути з
відповідача на його користь 24411,50 грн.
майнової та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 20 листопада 2012 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 24411,50 грн. на
відшкодування майнової та 5000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати дане рішення та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову. Посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Зазначає, що на час залиття
квартири позивача він не був власником
квартири АДРЕСА_2, що підтверджується
витягом про державну реєстрацію прав
від 30.01.2012 року. Акти, якими зафіксовано
факт залиття складені працівниками ТОВ
„КК"КомЕнерго-Житомир" з порушенням
вимог «Правил утримання жилих будинків
та прибудинкових територій», розмір
завданої шкоди є необгрунтованим,
позивач не надав доказів на
підтвердження його розміру.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно. Відповідач згідно договору
купівлі-продажу від 14.12.2011 року придбав
квартиру №16 за цією ж адресою. За
даними копії витягу про державну
реєстрацію прав рішення про державну
реєстрацію права власності прийнято
30.01.2012 року.

30.01.2012 року та 01.02.2012 року ТОВ
„КК"КомЕнерго-Житомир" складено акти
на предмет обстеження квартир №16 та №12
відповідно до яких встановлено факт
аварійної ситуації на стояку мережі
холодного водопостачання в квартирі
№16 внаслідок самовільного демонтажу
стояка холодного водопостачання
металевої труби з подальшим демонтажем
на неякісну тонкостінну пластикову
трубу із клеєвим з'єднанням. При
обстеженні квартири №12 виявлено
пошкодження в коридорі, кімнатах,
ванній кімнаті і зроблено висновок, що
затоплення кв.№12 відбулося в зв'язку з
аварійною ситуацією на мережі
холодного водопостачання, яке сталося
внаслідок неякісного монтажу
пластикової труби на з'єднанні, що
знаходиться під стелею в туалеті кв.№16
.

За клопотанням позивача судом
апеляційної інстанції було призначено
проведення судової
будівельно-технічної експертизи.
Згідно висновку даної експертизи
№491/10.13 від 02.10.2013 року розмір збитку
завданого власнику квартири АДРЕСА_1 в
результаті залиття, що мало місце 28.01.2012
року ( вартість відновлювального
ремонту) складає 23234,00грн.

Залиття виникло в зв'язку з аварійною
ситуацією на мережі холодного
водопостачання, яка сталась внаслідок
неякісного монтажу пластикової труби
на з'єднанні. Даний порив стався по
причині самовільного демонтажу стояка
холодного водопостачання мешканцями
кв.АДРЕСА_2, відповідно до акта ТОВ
„КК"КомЕнерго-Житомир" від 01.02.2012 року.

За клопотанням представника
відповідача судом призначено
проведення повторної судової
будівельно-технічної експертизи.
Згідно висновку експерта №653/13-25 від
09.09.2014 року вартість завданого
матеріального збитку власнику
кв.АДРЕСА_1, що виник внаслідок залиття
рідиною в діючих цінах на момент
проведення дослідження, складає
згідно:

-результатів проведеного обстеження
13379,00грн.

-наданих на дослідження матеріалів
19777,00грн.

Також у висновку зазначено, що
встановити на час проведення натурного
огляду причину залиття приміщень
квартири №12 не представляється
можливим, оскільки від дати аварії
(залиття) до дати проведення
дослідження пройшло більше двох років.

Судовий експерт, який проводив
повторну експертизу, за ініціативою
суду надав усне пояснення свого
висновку в судовому засіданні.

Доводи апелянта відносно того, що він є
неналежним відповідачем, оскільки його
право власності на квартиру № АДРЕСА_2
зареєстроване 30.01.2012 року, тобто через
два дні після залиття квартири №12, є
безпідставними, виходячи з такого.

У пункті 5 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року „Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
роз'яснено, що вирішуючи питання про
правомірність набуття права власності,
суд має враховувати, що право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Проте, якщо права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації, то
право власності у набувача виникає з
дня такої реєстрації відповідно до
закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням
положення про дію закону в часі на
момент виникнення спірних
правовідносин (стаття 5 ЦК). До
державної реєстрації права власності
за новим набувачем покупець за
договором про відчуження майна,
виконаним сторонами, не має права
розпоряджатися цим майном, оскільки
право власності на нього зберігається
за продавцем, проте має право на захист
свого володіння на підставі статті 396
ЦК. При цьому слід мати на увазі, що
після оплати вартості проданого майна
і передання його покупцеві, але до
державної реєстрації переходу права
власності, продавець також не має права
ним розпоряджатися, оскільки це майно є
предметом виконаного продавцем
зобов'язання, яке виникло з договору
про відчуження майна (пункт 1 частини
першої статті 346 ЦК), а покупець є його
законним володільцем. У разі укладення
нового договору про відчуження раніше
переданого покупцю майна без
розірвання попереднього договору чи
визнання судом його недійсним
продавець несе відповідальність за
його невиконання у виді відшкодування
збитків новому покупцеві.

Володіння, яке є одним із трьох
правомірностей права власності,
передбачає фактичну наявність речі в
господарстві власника та його
можливість впливати на неї
безпосередньо.

Доказів того, що 28.01.2012 року квартира №
АДРЕСА_2 придбана відповідачем 14.12.2011
року на підставі договору
купівлі-продажу не перебувала у його
володінні, відповідач суду не надав.

Не є обгрунтованими доводи апелянта
щодо невстановлення причини залиття
квартири АДРЕСА_1. Так, причини залиття
даної квартири зазначені в актах,
складених комісією ТОВ
„КК"КомЕнерго-Житомир" 30.01.2012 року та
01.02.2012 року не визнані такими, що не
відповідають дійсності. Доказів, які б
спростовували вказані причини або
підтверджували інші причини аварійної
ситуації, відповідачем суду надано не
було. Натомість, у висновку експерта
№491/10.13 від 02.10.2013 року зазначається, що
порив стався по причині самовільного
неякісного демонтажу стояка холодного
водопостачання мешканцями кв.АДРЕСА_2.
Експерт, який проводив повторну судову
будівельно-технічну експертизу в
судовому засіданні пояснив, що не
виключає причину залиття, зазначену в
акті ТОВ „КК"КомЕнерго-Житомир", однак
категоричного висновку дати не може з
цього питання в зв'язку з тим, що з часу
аварії минуло більше двох років.

Визначаючи розмір завданого позивачу
залиттям його квартири збитку, колегія
суддів бере до уваги висновок експерта
від 02.10.2013 року, оскільки експерт, що
проводив повторну експертизу в своїх
поясненнях в судовому засіданні,
обгрунтовуючи розбіжності у розмірі
збитку в обох висновках експертів,
зазначив, що на час проведення ним
експертизи в квартирі №12 було
проведено ремонт, що унеможливлює
визначити точний розмір збитків з
урахуванням пошкоджень на час їх
виникнення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Відповідно до принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
/ст.ст.10,11 ЦПК України/ саме на
заподіювача шкоди покладено обов'язок
спростування презумпції вини шляхом
доведення відсутності його вини у
завданні шкоди позивачу.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає доведеним, що залиття
відбувалися з вини відповідача ОСОБА_3
який не забезпечив справність
сантехнічного обладнання у квартирі
АДРЕСА_2. Останнім не доведено, що
шкода, заподіяна позивачу внаслідок
залиття квартири, заподіяна не з його
вини.

А тому завдана матеріальна шкода в
розмірі 23234,00 грн. підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

З огляду на наведену норму закону та
керуючись роз'ясненнями, які містяться
в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.08.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
колегія суддів визначає розмір
морального відшкодування у 3000,00грн. При
цьому суд виходить із характеру
немайнових втрат, їх тривалості,
можливості відновлення, а також із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3
на користь держави підлягає стягненню
недоплачений позивачем при подачі
позову судовий збір в розмірі 71,29 грн.

Приймаючи до уваги викладене, рішення
суду першої інстанції підлягає зміні в
частині розміру майнового та
морального відшкодування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Корольовського районного суду
м.Житомира від 20 листопада 2012 року
змінити. Зменшити розмір матеріальної
шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 з 24411,50 грн. до 23234,00 грн. Розмір
моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2, зменшити з 5000,00 грн. до
3000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 71,29 грн.
В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: