У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на
постанову державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції, за
касаційною скаргою Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції на ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області

від 21 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду зі скаргою, в якій зазначала, що 17
березня 2014 року державним виконавцем
Шевченківського ВДВС Чернівецького
МУЮ було винесено постанову ВП № 42528057
про відмову у відкритті виконавчого
провадження в зв'язку з тим, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче
провадження», а саме відсутній
реєстраційний номер облікової картки
платника податків боржника.

Позивачка зазначала, що лист
відповідає вимогам ст. 18 вказаного вище
Закону, в ньому зазначені всі
обов'язкові дані, що мають бути вказані
у виконавчому документі, а інші дані,
зокрема, індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника, як
фізичної особи, зазначається у
виконавчому документі лише за
наявності у суду чи іншого органу, що
видав виконавчий документ, крім того,
судом у виконавчому листі додатково
зазначено, що згідно з
довідкою-відповіддю Міністерства
доходів і зборів надати реєстраційний
номер облікової картки боржника не має
можливості.

Отже державному виконавцеві необхідно
було перевірити наявність інших даних
в матеріалах справи в суді, що видав
виконавчий документ, але цього
зроблено не було, а тому вважала, що
застосування державним виконавцем п. 6
ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження» є неправомірним та
безпідставним.

Враховуючи те, що вона має тяжке
матеріальне становище, оскільки
виховує сина та оплачує його навчання,
а виконавчий лист про стягнення
аліментів не прийнято до виконання,
просила визнати постанову

від 17 березня 2014 року ВП № 42528057
неправомірною та скасувати її,
зобов'язати державного виконавця
усунути порушення та відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом від 16 грудня 2013 року

№ 357/10314/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на
користь

ОСОБА_4 аліментів на повнолітнього сина
ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі по 800 грн
щомісячно, зобов'язати державного
виконавця повідомити про виконання
ухвали суд та заявника не пізніше ніж у
місячний строк з дня одержання ухвали
суду.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області

від 04 червня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 21 серпня 2014 року, скаргу
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірною постанову
старшого державного виконавця
Шевченківського ВДВС Чернівецького
МУЮ Волоса С.І. про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 17 березня 2014 року ВП №
42528057 та скасовано її.

Зобов'язано державного виконавця
Шевченківського ВДВС Чернівецького
МУЮ вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження щодо
виконання виконавчого листа № 357/10314/13-ц
2/357/3280/14, виданого Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
16 грудня 2013 року, про стягнення
аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на
повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року, у твердій грошовій сумі по 800 грн.
щомісячно, починаючи з

18 липня 2013 року на період його навчання
−? до 30 червня 2017 року.

У касаційній скарзі Шевченківський
ВДВС Чернівецького МУЮ просить
скасувати ухвали судів першої й
апеляційної інстанцій та постановити
нову ухвалу, якою у задоволенні скарги
відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» містить вимоги
до виконавчого документа, у якому
зокрема має бути зазначено й
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника (фізичної особи). Відповідно
до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі
невідповідності змісту виконавчого
листа вимогам ст. 18 державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає
право державному виконавцю при
здійсненні виконавчого провадження з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд першої інстанції з
висновком якого погодився і
апеляційний суд, дійшов обґрунтованого
висновку, про часткове задоволення
скарги, оскільки відсутність у
виконавчому листі ідентифікаційного
номера боржника не є підставою для
відмови державним виконавцем у
відкритті виконавчого провадження
(правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України від
25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14).

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують, отже
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій ухвалено з додержанням норм
процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції відхилити.

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області

від 04 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області

від 21 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук Т.О.
Писана