АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Данилко О.А.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1, представників відповідача
Білик Л.В., Пилипчука Б.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до відділу Державного
земельного агенства в Кельменецькому
районі Чернівецької області, третя
особа ОСОБА_5 про визнання права
власності, зобов»язання відділу
Державного земельного агентства в
Кельменецькому районі Чернівецької
області вчинити дії, за апеляційною
скаргою відділу Державного земельного
агенства в Кельменецькому районі
Чернівецької області на рішення
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 22 липня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до відділу
Держземагенства в Кельменецькому
районі Чернівецької області про
визнання права власності на земельну
ділянку та зобов»язання відповідача
скасувати запис про реєстрацію
Державних актів на право власності на
земельні ділянки, видані ОСОБА_5

Посилалася на те, що вона є власником
земельних ділянок площею 0,05 га та
площею 1,62 га, розташованих на території
Дністрівської сільської ради
Кельменецького району, з цільовим
призначенням для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Дані земельні ділянки належать їй на
підставі Державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЧВ
№069584 та серії ЧВ №070325 відповідно,
виданих 01 квітня 2004 року.

В квітні 2014 року їй стало відомо, що на
земельну ділянку, яку по праву вважала
вона своєю власністю, є ще один власник,
а саме ОСОБА_5, яка отримала 12 грудня 2009
року Державний акт на право власності
на земельну ділянку серії ЯД №105291
згідно розпорядження Кельменецької
районної державної адміністрації від
22.10.2008 року (як спадщину від її матері -
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року).

12.05.2014 року позивачка звернулась в
архівний відділ Кельменецької
районної державної адміністрації щодо
надання копії розпорядження від 22.03.2004
року №81 «Про погодження проекту
організації території земельних
часток(паїв)» та списку громадян на
видачу державних актів на право
власності на земельні ділянки в
Дністрівській сільській раді.

В даному списку під порядковим № 389
знаходиться ОСОБА_4, вказаний і номер
земельного сертифіката, а саме серія ЧВ
№0094458. Під порядковим номером 504 також
знаходиться ОСОБА_4 і номер земельного
сертифіката серія ЧВ №0094458.

Отже, один і той же сертифікат
значиться у двох осіб, у яких однакове
прізвище, ім.»я та по-батькові.

Просила визнати її, ОСОБА_4 первинним
власником земельної ділянки розміром
1,62 га, з кадастровим номером
:02:004:0078, Державний акт на право
власності на земельну ділянку серія №
ЧВ 070325 та земельної ділянки розміром
0,05га, з кадастровим номером
:02:005:0372, Державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЧВ
№ 069584 та зобов'язати відділ Державного
земельного агенства у Кельменецькому
районі Чернівецької області скасувати
запис про реєстрацію Державного акту
серії ЯД №105291 щодо земельної ділянки
розміром 1,6174 га та земельної ділянки
розміром 0,11 га, видані ОСОБА_5 за
розпорядженням Кельменецької районної
адміністрації від 22.10.2008 року.

Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 22 липня
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_4 первинним власником
земельної ділянки розміром 1,62 га, з
кадастровим номером :02:004:0078,
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЧВ №070325 та
земельної ділянки розміром 0,05га, з
кадастровим номером :02:005:0372,
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЧВ №069584.

Зобов»язано відділ Держземагенства у
Кельменецькому районі скасувати запис
про реєстрацію Державного акту серії
ЯД №105291 щодо земельної ділянки
розміром 1,6174 га та земельної ділянки
розміром 0,0533 га серії ЯД №094499, видані
ОСОБА_5 12 грудня 2009 року за
розпорядженням Кельменецької районної
адміністрації від 22.10.2008 року.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_5
задоволені.

Зобов»язано Кельменецьку районну
державну адміністрацію внести зміни в
розпорядження №390 від 22 жовтня 2008 року
про надання нової земельної ділянки
ОСОБА_5.

Зобов»язано приватне підприємство
«Держтехсервіс» розробити технічну
документацію з встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки на
ім.»я ОСОБА_5.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення суду відділ
Держземагенства в Кельменецькому
районі Чернівецької області подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення про визнання державних
актів на право власності на земельні
ділянки, видані на ім.»я ОСОБА_5
недійсними. Посилається на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
а рішення суду - скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову. При цьому
колегія суддів виходить з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про
визнання її первинним власником
земельних ділянок та зобов»язання
відділу Держземагенства у
Кельменецькому районі скасувати запис
про реєстрацію Державних актів,
виданих ОСОБА_5, суд першої інстанції
виходив з обґрунтованості позовних
вимог з нормативної точки зору та з їх
доведеності в суді належними доказами.

Проте, до таких висновків суд дійшов з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки
задовольнив позов не даючи правової
оцінки Державним актам на право
власності на земельну ділянку, видані
ОСОБА_5 та без притягнення належних
відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст.10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням Кельменецької районної
державної адміністрації №81 від 22
березня 2004 року було затверджено
протокол розподілу земельних ділянок
між власниками земельних часток (паїв)
та передано у власність громадянам для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
земельні ділянки (а.с.11-12).

Встановлено, що в селі Дністрівка
Кельменецького району проживало дві
особи під одним прізвищем, ім.»ям та
по-батькові: ОСОБА_4.

Відповідно до списку громадян на
видачу державних актів на право
власності на земельні ділянки, що був
додатком до розпорядження
Кельменецької райдержадміністрації
№81 від 22 березня 2004 року під №389
значиться, що ОСОБА_4, із сертифікатом
серії ЧВ №0094458 слід видати державний
акт на земельну ділянку площею 1,67 га,
тому числі рілля - 1,62 га та сад - 0,05 га.
Під №504 в цьому списку значиться, що
ОСОБА_4 із сертифікатом серії ЧВ №0094458
слід видати державний акт на земельну
ділянку площею 1,24 га, тому числі рілля -
1,12 га, рілля - 0,01 га та сад - 0,11 га.
(а.с.13-16).

Таким чином, дві різні особи під ім.»ям
ОСОБА_4 мали один сертифікат про право
на земельну частку (пай), одної серії та
одного номеру.

В подальшому ці особи оформили
Державні акти на право власності на
земельні ділянки.

Одна із осіб ОСОБА_4 померла і спадщину
на її земельну ділянку оформила дочка
ОСОБА_5.

Таким чином, судом першої інстанції
було встановлено і це сторонами не
оспорювалося, що позивачка ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 внаслідок допущеної технічної
помилки при видачі сертифікатів про
право на земельну частку (пай), а
пізніше і державних актів на земельні
ділянки стали власниками одних і тих же
земельних ділянок.

Разом з тим, визнаючи позивачку
первинним власником земельної ділянки
та скасовуючи запис про реєстрацію
земельних ділянок, виданих на ім.»я
ОСОБА_5, суд першої інстанції не звернув
увагу на те, що ні розпорядження
Кельменецької райдержадміністрації,
на підставі якої видано державний акт
на право власності на землю ОСОБА_5, ні
сам Державний акт на право власності на
земельну ділянку, видані ОСОБА_5 не
оспорені та не скасовані. На день
розгляду справи вони є чинними. Вимог
до ОСОБА_5 не пред»явлено, проте судом
ухвалено рішення, що стосується її прав
і обов»язків.

Крім цього, у статті 140 ЗК України
зазначено вичерпний перелік підстав
припинення права власності на земельну
ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Задовольняючи позов та визнаючи
позивача первинним власником
земельної ділянки, суд керувався ст..392
ЦК України. Разом з тим, даним рішенням
суд фактично позбавив права власності
на земельні ділянки ОСОБА_5, при цьому
не навів правових підстав,
передбачених ст..140 ЗК України та не
звернув уваги на те, що такого способу
захисту як визнання первинним
власником земельної ділянки не
передбачено.

Вимога про скасування запису про
реєстрацію державних актів, виданих
ОСОБА_5, також не може бути самостійним
способом захисту, оскільки є похідною і
залежить від доведеності незаконності
органу місцевого самоврядування та
державного акту на право власності на
землю.

Таким чином, розглядаючи справу, суд в
порушення вимог ч.4 ст.10, ст..33 ЦПК
України, не сприяв всебічному і повному
з»ясуванню обставин справи, не залучив
до участі у справі осіб, інтересів яких
стосується спір, чим порушив їх право
на судовий захист.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
дані порушення є підставою для
скасування рішення суду в частині
задоволення позову ОСОБА_4 до відділу
Держземагенства у Кельменецькому
районі й ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову з
зазначених підстав, колегія суддів не
дає оцінки обґрунтованості позовних
вимог, оскільки це може бути зроблено
під час розгляду справи з належними
відповідачами.

ОСОБА_4 не позбавлена права звернутися
до суду повторно з таким же позовом,
залучивши до участі у справі належних
відповідачів.

Крім цього, вирішуючи питання про
задоволення позовних вимог третьої
особи та зобов»язуючи Кельменецьку
райдержадміністрацію внести
відповідні зміни в розпорядження та
зобов»язуючи приватне підприємство
«Держтехсервіс» розробити технічну
документацію, суд першої інстанції
вийшов за межі пред»явлених позовних
вимог, оскільки позовної заяви ОСОБА_5,
яка б відповідала вимогам ст..ст.119, 120
ЦПК України в матеріалах справи немає.
Ні Кельменецька райдержадміністрація,
ні приватне підприємство
«Держтехсервіс» залучені до участі у
справі не були, проте суд вирішив
питання про їх права та обов»язки.

А тому рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст..88 ЦПК України із
позивачки на користь відділу
Держземагенства у Кекльменецькому
районі підлягає стягненню судові
витрати по справі за подачу
апеляційної скарги в сумі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відділу
Держземагенства в Кельменецькому
районі Чернівецької області
задовольнити частково.

Рішення Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 22 липня 2014
року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до відділу
Державного земельного агенства в
Кельменецькому районі Чернівецької
області, третя особа ОСОБА_5 про
визнання права власності, зобов»язання
відділу Державного земельного
агентства в Кельменецькому районі
Чернівецької області вчинити дії
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь відділу
Державного земельного агенства в
Кельменецькому районі Чернівецької
області судові витрати в сумі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий: підпис