пр. № 4-с/759/108/14
ун. № 759/9532/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Величко Т.О.

при секретарі - Голубенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на
дії державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Стеценко Наталії
Володимирівни, про визнання дій
неправомірними та зобов"язання вчинити
дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського
районного суду м. Києва перебуває
цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. про
визнання дій неправомірними та
зобов»язаня вчинити дії.

Скаржник обгрунтовуючи вимоги
скарги, зазначв, що згідно виконавчого
листа №2-1646 виданого 09.06.2009 року з нього
стягуються аліменти на користь ОСОБА_3
в розмірі 1/4 частина на утримання
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Скаржник зазначав, що згідно
Довідки-розрахунку, яку склав
державний виконавець не врахував
надані скаржником квитанції за період
з 07.05.2012 року по 03.03.2013 року , щолдо
сплати аліментів на загальну суму 9900
грн., а також вважає що державним
викорнавцем здійснювався розрахунок
суми аліментів за період з січня 2013
року-березня 2014 року виходячи з
середньої заробітної плати по
Луганській області, де фактично
проживає скаржник, але державний
виконавец змінив свою позицію та
здійснив розрахунок виходячи із
середньої заробітнього заробітку по м.
Києву., за місцем його реєстрації,
вважаючи дії неправомірними скаржник
просить суд вимоги скарги
задовольнити.

В судовому засіданні представник
скаржника підтримав заявлені позовні
вимоги та просив суд скаргу
задовольнити на підставі письмових
доказів.

В судовому засіданні суб"єкт
оскарження нез"явився, надіслав
заперечення проти скарги та комію
матеріалів виконавчого провадження
ВП№31344388, вказав що скаржником не було
доведено, що квитанції за період з з
07.05.2012 року по 03.03.2013 року, були саме
сплачені як аліменти на утримання
дитини не надав доказів про реєстрацію
його місця проживання або перебування
у Луганській області,( а.с.20-24,25-115).

На підставі доказів поданих до
скарги та з пояснень представника
заявника встановлено, що скаржником
було здійснено перекази на адресу
ОСОБА_3 ( а.с.118-119) без зазначення
прізвища та по батькові та призначення
платежу, а також згідно листа УДППЗ
"Укрпошта" ( а.с.122) не підтверджено
відпралення та підтвердження
отримання вказаних відправлень, саме
стягувачу.

Відповідно до частини четвертої статті
195 Сімейного кодексу України, розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Згідно пункту 26 Постанови Пленуму ВССУ
№6 від 07 лютого 2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», спір щодо розміру
заборгованості зі сплати аліментів
вирішується судом за заявою
заінтересованої особи. Залежно від
предмета та суті вимог така заява може
розглядатися у порядку, передбаченому
розділом VII ЦПК, або у позовному
провадженні.

Відповідно до статті 74 Закону України
«Про виконавче провадження», що діяла
на момент зазначених правовідносин,
розмір заборгованості по аліментах
визначався державним виконавцем за
місцем виконання рішення виходячи з
фактичного заробітку (доходів),
одержаного боржником за час, протягом
якого стягнення не провадилося, або
одержуваного ним на момент визначення
заборгованості у твердій грошовій сумі
або у відсотковому відношенні. Якщо
боржник в цей період не працював,
заборгованість визначається виходячи
з середньої заробітної плати для даної
місцевості.

Таким чином, державний виконавець
відповідно до норм Сімейного кодексу
України, правомірно нарахувала
заборгованість по аліментам згідно
довідки-розрахунку від 17.12.2013року. А
тому суд, вважає, що скарга задоволенню
не підлягає, оскільки скаржник у
справі не довів доказами вимоги скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 384,385,386, 387,389 ЦПК України , ст. 52,57,60
Закону України «Про виконавче
провадження» суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подачі у
п»ятидений строк з дня її проголошення
апеляційної скарги, у разі відсутності
осіб, протягом п»яти днів з часу
отримання копії ухвали суду.

Суддя: Т.О. Величко