Провадження № 22ц-784/2592/14
інстанції Батченко О.В.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

29 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю:

- представника позивача
Ремешевського Є.А.,

- відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк

(далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

У вересні 2013 року Банк звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 05 вересня 2006 року
між ним та відповідачем укладено
кредитний договір відповідно до умов
якого ОСОБА_3 надано строковий кредит в
розмірі 9 888 грн. 20 коп. строком на 42
місяці зі сплатою відсотків за
користування в розмірі 25,08 % на рік.
Заява відповідача підписана разом із
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»). В зв'язку з чим, відповідач
зобов'язався повернути отриманий
кредит, сплатити проценти за
користування грошовими коштами,
комісію, пеню, штраф.

Як зазначав Банк, в зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов
кредитного договору станом на 04
вересня 2013 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 38
430 грн. 27 коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 4 849 грн. 06 коп.; за процентами -
14 651 грн. 60 коп.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 16
623 грн. 41 коп.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина) і 1806 грн. 20 коп. (процентна
складова).

Посилаючись на наведене, Банк просив
стягнути з відповідача на його користь
38 430 грн. 27 коп. заборгованості за
кредитом.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 24 червня 2014 року позов
Банку задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на
користь Банку 26 000 грн. 66 коп. в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором , з яких: заборгованість за
кредитом - 4 849 грн.06 коп.; за процентами -
14 651 грн.60 коп.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 6 000
грн. ; штраф - 500 грн. (фіксована
частина).

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
Банку в задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального прав.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що її слід
задовольнити частково із наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 05
вересня 2006 року між Банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір відповідно
до умов якого ОСОБА_3 надано строковий
кредит в розмірі 9 888 грн. 20 коп. строком
на 42 місяці, тобто до 05 березня 2010 року,
зі сплатою відсотків за користування в
розмірі 25,08 % на рік. Заява відповідача
підписана разом із Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт»). Із цієї
заяви видно, що відповідач
ознайомлений із Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт») (далі -
Умови) і зобов'язався повернути
кредит, сплатити проценти за
користування грошовими коштами,
комісію, а в разі порушення
зобов'язань за договором - пеню та
штраф.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та у
встановлені договором строки.

Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Між тим, ОСОБА_3 у передбачені договором
строки обов'язки по погашенню кредиту,
процентів за користування кредитними
коштами, комісії, пені, штрафу не
виконує.

Згідно розрахунку Банку у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору станом на 04
вересня 2013 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 38
430 грн. 27 коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 4 849 грн. 06 коп.; за процентами -
14 651 грн. 60 коп.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 16
623 грн. 41 коп.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина) і 1806 грн. 20 коп. (процентна
складова).

За таких обставин та відповідно до
ст.ст. 526,611,1050,1054 ЦК України суд дійшов
обгрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь Банку заборгованості за
кредитним договором, а саме: за
кредитом - 4 849 грн.06 коп.; за процентами -
14 651 грн.60 коп.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина).

В задоволенні вимог Банку про
стягнення 1 806 грн. 20 коп. штрафу
(процентної складової частини)
відмовлено.

Стягуючи пеню на користь Банку з
відповідача, суд виходив з того, що
відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК
України її розмір слід зменшити з 16 623
грн. 41 коп. до 6 000 грн.

Дане рішення суду першої
інстанції щодо вказаної підстави
зменшення пені та відмови в стягненні
штрафу (процентної складової частини)
сторонами не оскаржувалось.

Разом з тим, суд помилково визначив
розмір фіксованої частини штрафу у 500
грн., тоді як п.5.3 Умов, які діяли на час
укладення кредитного договору,
передбачалась сплата фіксованої
частини штрафу за порушення
позичальником строків платежів в
розмірі 250 грн.

Тому, враховуючи наведені
обставини, колегія вважає, що рішення в
частині задоволення позову відповідно
до п. п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України слід
змінити.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність задоволення позову
через нікчемність кредитного договору,
не можуть бути прийняті до уваги.

Так, згідно з вимогами ст..1055 ЦК України,
кредитний договір укладається в
письмовій формі. Кредитний договір,
укладений з недодержанням письмової
форми є нікчемним.

В письмовій заяві позичальника №
DNH4KS98730524 від 05 вересня 2006 року (факт
підписання якої ним особисто
відповідач не оспорював) зазначено, що
позичальник погоджується з тим, що ця
заява разом із запропонованими
ПриватБанком Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), Тарифами
складає кредитно-заставний договір.

Отже, підписання сторонами заяви
позичальника є достатньою правовою
підставою правомірного укладення між
сторонами вказаної кредитної угоди з
дотриманням належної встановленої
діючим законодавством письмової форми.
Тому, підписання сторонами будь-яких
інших документів на підтвердження
цього не потребується.

Посилання в апеляційній скарзі на
пропуск Банком строку позовної
давності, є безпідставними.

У пунктах 5.5 Умов зазначено, що терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором визначено сторонами у п'ять
років.

А тому позовні вимоги заявлені Банком
в межах строку позовної давності.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 року в
частині стягнення штрафу (фіксованої
частини) та загального розміру
заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» 250 грн.
штрафу (фіксована частина) зменшивши
розмір загальної заборгованості з 26 000
грн. 66 коп. до 25 750 (двадцять п'ять тисяч
сімсот п'ятдесят ) грн. 66 коп.

В іншій частині вказане судове рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді