АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/2078/К/14
Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Батуринській В.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі, згідно із
вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами, апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 02 квітня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві й професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, третя особа
- Публічне акціонерне товариство
"Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат" про стягнення заборгованості
по щомісячним страховим виплатам та
перерахунку розміру щомісячних
страхових платежів,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві й професійних захворювань
України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі - Фонд)
про відшкодування шкоди. Уточнивши
позовні вимоги просив стягнути з
відповідача на його користь 55236,63 грн. -
недоплату по щомісячних платежах за
період з 01.04.2001 року по 01.02.2008 року, а
також 1732,10 грн. - страхові виплати
щомісячно з 01.02.2008 року до зміни
обставин, які тягнуть перерахунок
виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він працював машиністом
бульдозеру кар'єру 1-2 в шкідливих
умовах праці протягом багатьох років.
Внаслідок важкої праці в несприятливих
та шкідливих умовах втратив
працездатність. Висновком МСЕК від
25.05.1998 року йому вперше було
встановлено 50% втрати працездатності
та в подальшому при повторних
переоглядах позивачеві було
встановлено 60% втрати професійної
працездатності безстроково. У зв'язку з
чим наказом по підприємству ВАТ «ЦГЗК»
№ 780 від 07.09.1998 року ОСОБА_2 призначено
до виплати 189,86 грн. виходячи з
середнього заробітку, що був взятий за
основу та складав 379,73 грн., з чим
позивач не погоджується, оскільки на
підприємстві в період з 01.01.1998 року по
01.04.2001 рік були застосовані наступні
коефіцієнти підвищення тарифних
ставок та посадових окладів. Зокрема з
01.01.1998 року - 3,0, з 01.07.1998 року - 1,222, 3 01.01.1999
року - 1,345, з 01.04.2000 року 1,216, з 01.07.2000 року -
3,311.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 02 квітня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі представник
позивача посилаючись на
необґрунтованість та недостовірність
встановлених судом даних, просив
зобов'язати Фонд перерахувати виплати
по втраті професійної працездатності,
згідно відкоригованої середньої
заробітної плати, яка становить 475,85
грн. в період з 01.04.2001 року по 2014 рік та
виплатити недоплату в повному обсязі, а
також стягнути з Фонду на користь
позивача 1899,61 грн. - як недоплату по
щомісячних платежах по втраті
професійної працездатності, та 4806,00
грн. - як недоплату одноразової
допомоги. Зокрема посилався на те, що
судом не з'ясовано яким чином ВАТ
«ЦГЗК» розраховував середній
заробіток позивача. Вважає, що станом
на момент передачі особової справи
позивача з ВАТ «ЦГЗК» до Фонду розмір
його щомісячної заробітної плати мав
складати 285,51 коп., в той час як
підприємством передано Фондові
довідку про розмір страхової суми на
рівні 227,84 грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_2 працював
машиністом бульдозеру кар'єру 1-2 в
шкідливих умовах праці протягом
багатьох років. Внаслідок важкої праці
в несприятливих та шкідливих умовах
втратив працездатність. Висновком МСЕК
від 25.05.1998 року йому вперше було
встановлено 50% втрати працездатності
та в подальшому при повторних
переоглядах 23.05.2005 року позивачеві було
встановлено 60% втрати професійної
працездатності безстроково. У зв'язку з
чим наказом по підприємству ВАТ «ЦГЗК»
№ 780 від 07.09.1998 року ОСОБА_2 призначено
до виплати 189,86 грн. виходячи з
середнього заробітку, що був взятий за
основу та складав 379,73 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Фондом проводилось
перерахування належних позивачеві
щомісячних страхових виплат, яке
ґрунтується на вимогах закону.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про
охорону праці", пп. 4, 9 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472, у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, - відшкодування, шкоди,
завданої працівнику ушкодженням
здоров'я, складається з виплати
втраченого заробітку (або відповідно
його частини) залежно від ступеня
втрати потерпілим професійної
працездатності.

Відповідно до пп. 22, 28 Правил
середньомісячний заробіток, з якого
визначається або перераховується
втрачений потерпілим заробіток,
підлягає коригуванню на коефіцієнти
підвищення тарифних ставок посадових
окладів.

У випадках, передбачених пунктом 28
Правил роботодавець повинен
обов'язково коригувати розмір
відшкодування шкоди (зокрема, при
підвищенні тарифних ставок /окладів/
працівників госпрозрахункових
підприємств а також заробітної плати
відповідно до колективного договору),
але при цьому Правила прямо на
забороняли роботодавцеві визначати
коефіцієнт коригування в розмірах, що
відрізняються від розміру підвищення
тарифних ставок.

Тому у випадках, коли при підвищенні
тарифних ставок розмір заробітної
плати фактично не змінювався або
змінювався незначно (через зменшення
додаткової заробітної плати або інших
заохочувальних та компенсаційних
витрат), підприємство, враховуючи свої
фінансові можливості, могло зробити
перерахунок сум відшкодування шкоди на
реальний коефіцієнт росту заробітної
плати, менший від коефіцієнту росту
тарифних ставок.

На ВАТ "ЦГЗК" за період з травня 1998 року
по квітень 2001 року проводились
підвищення тарифних ставок: в лютому 1999
року були підвищені на коефіцієнт 1,23, в
липні 1999 року підвищені на коефіцієнт
1,1, в січні 2000 року підвищені на
коефіцієнт 1,459.

Тарифні ставки на ВАТ "ЦГЗК" в лютому 1999
року були підвищені на коефіцієнт 1,23,
позивачу цей коефіцієнт не
застосовувався виходячи з розрахунку:
189,86 гр.(розмір відшкодування шкоди)
х1,231/50(процент втрати професійної
працездатності)х100 =467,44 гр., що
перевищує середній заробіток по
професії позивача, який складав 288,09 гр.

Тарифні ставки на ВАТ "ЦГЗК" в липні 1999
року підвищені на коефіцієнт 1,1,
позивачу цей коефіцієнт не
застосовувався виходячи з розрахунку:
227,84 гр.(розмір відшкодування шкоди)
х1,1/60(процент втрати професійної
працездатності станом на 01.07.99 р.)х100
=501,25 гр., що перевищує середній
заробіток по професії позивача, який
складав 342,82 гр.

Тарифні ставки на ВАТ "ЦГЗК" в січні 2000
року підвищені на коефіцієнт 1,459,
позивачу цей коефіцієнт не
застосовувався виходячи з розрахунку:
227,84 гр.(розмір відшкодування шкоди)
х1,459/60(процент втрати професійної
працездатності станом на 01.07.99 р.)х100
=664,84 гр., що перевищує середній
заробіток по професії позивача, який
складав 412,76 гр.

Таким чином, коефіцієнти підвищення
тарифних ставок на ВАТ "ЦГЗК" за період
з травня 1998 року по квітень 2001 року до
виплат позивачу відшкодування шкоди не
повинні були застосовуватися.

Відповідно до наказу по ВАТ
"Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат" №557 від 19 травня 2000 року з
01.06.2000 року введено в дію "Положення про
оплату праці робочих та службовців
структурних підрозділів ВАТ "ЦГЗК",
передбачающих оплату по безтарифній
системі. Цим Положеням передбачено
розподіл заработної плати за
підсумками роботи за місяць з рахунком
особистого вкладу кожного робітника.
Тарифні ставки при розрахунку
заробітної плати при цьому не
застосовувались.

Оскільки з 01 червня 2000 року тарифна
система оплати праці на підприємстві
скасована, підвищення тарифних ставок
не відбувалось, у суда немає підстав
для перерахування цих платежів.

Згідно довідки №954 від 25 липня 2001 року
підприємство ВАТ "ЦГЗК" передало
особисту справу позивача до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві й професійних захворювань
України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, в довідці
зазначена сума відшкодування
втраченого потерпілим заробітку - 227,84
гр.

Виходячи із зазначеного підприємством
розміру страхового відшкодування
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві й професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області з 1 квітня 2001
року здійснювало позивачу щомісячні
виплати з застосуванням
коефіцієнтів зростання реальної
середньомісячної заробітної плати в
галузях національної економіки,
встановлених постановами правління
Фонду.

Перерахування щомісячних страхових
виплат проводиться з урахуванням вимог
абз. З ч. 1 ст. 34 базового Закону № 1105-ХІУ
від 23 вересня 1999 року, а саме у разі,
коли потерпілому одночасно із
щомісячною страховою виплатою
призначено пенсію по інвалідності у
зв'язку з одним і тим самим нещасним
випадком або професійним
захворюванням, їх сума не повинна
перевищувати середньомісячний
заробіток, який потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

З матеріалів справи вбачається, що
Відділенням проводились перерахування
щомісячних страхових виплат позивачу
відповідно до постанов правління
Фонду; від 1 березня 2002 року (на
коефіцієнт 1, 193), від 1 березня 2003 року
(на коефіцієнт 1, 182), від 1 березня 2004
року (на коефіцієнт 1,152), від 1 березня 2005
року на коефіцієнт 1,238, від 1 березня 2006
на коефіцієнт 1,203, від 1 березня 2007 на
коефіцієнт 1,183, у кожній з яких
зазначено, що такий коефіцієнт взято за
даними Державного комітету статистики
України.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
року - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Отже, колегія суддів
не враховує прохальну частину
апеляційної скарги щодо проведення
перерахунку страхових виплат за період
з 01.02.2008 року по 2014 рік та, відповідно, не
приймає доводи апеляційної скарги в
цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суду не приймаються до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до
переоцінки рішення суду та незгодою з
висновками суду по оцінці доказів.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 02 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: