Справа № 199/4957/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Грицай А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, третя
особа Амур-Нижньодніпровська районна у
м.Дніпропетровську рада, про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю та права
власності на самовільно збудовані
споруди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача про визнання за нею
права власності на квартиру АДРЕСА_1 за
набувальною давністю, після уточнення
позовних вимог також просила визнати
за нею право власності самовільні
будівлі.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач
посилався на те, що квартира АДРЕСА_1
(21/50 частини домоволодіння) на підставі
рішення Амур-Нижньодніпровської
районної у м.Дніпропетровську ради від
21.11.1997 року №497 знаходиться на балансі
місцевих рад. Починаючи з 23.12.1997 року
вона проживає та є зареєстрованою за
вказаною адресою.

Так, з 26.12.1992 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який з
1992 року працював співробітником АНД РВ
ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області. На підставі протоколу
особового складу АНД РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області та
листа на ім'я голови
Амур-Нижньодніпровської районної у
м.Дніпропетровську ради ОСОБА_2 та його
сім'ї було дозволено проживання у
квартирі АДРЕСА_1.

У зв'язку із незадовільним станом
житлового приміщення сім'єю позивачки
був зроблений ремонт, а також збудована
прибудова літ. АІ-1 та прибудова літ.
аІІІ-1, що у технічному паспорті від
20.05.2014 року зазначені як самовільні
будівлі.

Згідно з висновком, проведеним у 2014
році, про технічний стан конструкцій
квартири АДРЕСА_1 будівля будинку
відповідає вимогам категорії К-1 та К-2,
має необхідний запас міцності й
характеристики, що забезпечують
твердість і просторову стійкість та
визнані такими, що відповідають
будівельним нормам та придатні до
експлуатації згідно з функціональним
призначенням.

Позивачка зазначає, що на протязі 17
років добросовісно та безперервно
володіє та відкрито користується даним
об'єктом нерухомого майна та земельною
ділянкою, доглядає за будинком, зробила
ремонт будинку, підтримує його в
належному стані, тому просила суд
визнати за нею за набувальною давністю
право власності на квартиру АДРЕСА_1, а
саме: житловий будинок літ. А-1,
прибудови літ. АІ-1, літ. а-1, літ. аІ-1, літ.
аІІ-1, літ. аІІІ-1, загальною площею 116,9
м.кв., житловою площею 55,0 м.кв.; ґанок
літ. а, сарай літ. Б, вбиральня літ. В,
споруди №1-11.

Позивачка у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, та додатково зазначила, що з
приводу отримання ордеру на вказане
житло та оформлення права власності
вона неодноразово зверталась до
місцевих органів влади, однак отримала
відмову, тому звернулась до суду із
позовом про визнання за нею право
власності за набувальною давністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, надала суду письмові
заперечення, в яких посилалась на те, що
в даному випадку між сторонами
відсутній спір, оскільки до предмету
судового захисту входять саме
порушені, невизнані або оспорювані
права, свободи чи інтереси, проте,
позивачкою не надано доказів
оспорювання або не визнання її прав
міською радою. Також представник
відповідача зазначила, що однією з умов
набувальної давності є заволодіння
чужим майном, однак позивачці
достовірно відомо, що спірне нерухоме
майно є власністю місцевих рад та
відноситься до житлового фонду міста, а
отже правовідносини щодо вказаної
квартири регулюються нормами
Житлового кодексу України.

Вислухавши пояснення позивачки та
представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 (21/50 частини
домоволодіння) на підставі рішення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради від 21.11.1997 року
№497 знаходиться на балансі місцевих
рад.

Починаючи з 23.12.1997 року позивачка
ОСОБА_1 проживає та є зареєстрованою за
вказаною адресою, разом з нею на даний
час проживають її діти: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 26.12.1992 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який з
1992 року працював співробітником АНД РВ
ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області. На підставі протоколу
особового складу АНД РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області та
листа на ім'я голови
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради ОСОБА_2 та його
сім'ї було дозволено проживання у
квартирі АДРЕСА_1.

За час проживання у вказаній квартирі
позивачкою був зроблений ремонт, а
також збудована прибудова літ. АІ-1 та
прибудова літ. аІІІ-1, що у технічному
паспорті від 20.05.2014 року зазначені як
самовільні будівлі.

Згідно з висновком, проведеним у 2014
році, про технічний стан конструкцій
квартири АДРЕСА_1 будівля будинку
відповідає вимогам категорії К-1 та К-2,
має необхідний запас міцності й
характеристики, що забезпечують
твердість і просторову стійкість та
визнані такими, що відповідають
будівельним нормам та придатні до
експлуатації згідно з функціональним
призначенням.

Відповідно до технічного паспорту від
20.05.2014 року домоволодіння АДРЕСА_1
складається з: житловий будинок літ. А-1,
прибудови літ. АІ-1, літ. а-1, літ. аІ-1, літ.
аІІ-1, літ. аІІІ-1, загальною площею 116,9
м.кв., житловою площею 55,0 м.кв.; ґанок
літ. а, сарай літ. Б, вбиральня літ. В,
споруди №1-11. Житловий будинок в свою
чергу складається з двох квартир:
квартира №1 загальною площею 48,9 м.кв.,
житловою площею 29,1 м.кв., квартира №2
загальною площею 68,0 м.кв., житловою
площею 25,9 м.кв.

Позивачка у позовній заяві зазначає, що
на протязі 17 років добросовісно та
безперервно володіє та відкрито
користується даним об'єктом нерухомого
майна та земельною ділянкою, доглядає
за будинком, зробила ремонт будинку,
підтримує його в належному стані.

Відповідно до ч. 1 та 4 статті 344 ЦК
України, особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом 10 років,
набуває право власності на це майно
(набувальна давність).

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного, безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном.
Наявність у володільця певної
юридичної підстави, наприклад,
договору найму, оренди, або права
користування, виключає застосування
набувальної давності. Володіння має
бути добросовісним, тобто позивачка не
знала і не могла знати про те, що вона
володіє чужою річчю.

В даному випадку позивачка із самого
початку проживання у спірній квартирі
знала, що дане житло належить місцевим
радам та відноситься до житлового
фонду міста (рішення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради від 21.11.1997 року
№497).

Також суд вважає безпідставними
позовні вимоги щодо визнання права
власності за позивачкою на квартиру
АДРЕСА_1, що складає 21/50 частину
домоволодіння, одночасно з вимогами
про визнання права власності на весь
будинок в цілому загальною площею 116,9
м.кв., житловою площею 55,0 м.кв.

Як вбачається з технічного паспорту, та
не заперечується позивачкою, в
домоволодінні самовільно збудовані
прибудова літ. АІ-1 та прибудова літ.
аІІІ-1.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК
України, може пред'явити позов про
визнання права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою суду не були надані докази
того, що вона у встановленому порядку
зверталась до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області з
декларацією про погодження прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію та
реєстраційної служби з питання
реєстрації права власності на
новостворене нерухоме майно, у зв'язку
з чим не надані відповіді, з яких
вбачалось, що право власності
позивачки кимось оспорюється або не
визнається. До того ж, як вже
зазначалось, спірне нерухоме майно
належить на праві власності органам
місцевого самоврядування.

Окрім цього позивачкою не надані суду
жодних документів того, що самовільні
будівлі побудовані саме нею (договори
підряду на будівництво, квитанції на
придбання матеріалів, договори
поставки, інших робіт тощо). Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що
правовідносини між сторонами щодо
вказаної квартири регулюються нормами
Житлового кодексу України, тому суд
вважає ОСОБА_1 в позові до Виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради, третя особа
Амур-Нижньодніпровська районна у
м.Дніпропетровську рада, про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю та права
власності на самовільно збудовані
споруди, - відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212, 215 ЦПК
України, ст.ст. 319, 331, 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до Виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради, третя особа
Амур-Нижньодніпровська районна у м.
Дніпропетровську рада, про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю та права
власності на самовільно збудовані
споруди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: