Справа №
Провадження № 2/732/268/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
місто Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Лиманської М.В.,

при секретарі - Дударенко Ю.П.

з участю представників позивача -
Супруна В.В., Белінського В.А.

відповідачки за первісним позовом та
зустрічної позивачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу по
кредитному договору

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4 про визнання
недійсними договору поруки та
додаткової угоди до договору поруки,

В С Т А Н О В И В :

02.06.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк»
через свого представника Супруна В.В.,
який представляє інтереси ПАТ
«Укрсоцбанк» на підставі відповідної
довіреності від 29.10.2013 року, звернувся в
суд з позовною заявою до ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 та просив стягнути солідарно з
відповідачів на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» 99414,97 грн., а також
стягнути з відповідачів суму
сплаченого судового збору.

30 вересня 2014 року представник ПАТ
«Укрсоцбанк» ОСОБА_2, який представляє
інтереси ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі
відповідної довіреності від 31.10.2013
року, надав уточнену позовну заяву, в
якій просив стягнути солідарно з
відповідачів на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» 85118,06 грн., а також
стягнути з відповідачів суму
сплаченого судового збору.

Уточнені позовні вимоги ПАТ
«Укрcоцбанк» зводяться до того, що
26.07.2007 року між ОСОБА_4 та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» (
правонаступником усіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Укрсоцбанк» )
було укладено договір кредиту № 941/6-27,
відповідно до якого банк надав ОСОБА_4 у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення, платності
та цільового характеру використання
грошові кошти у сумі 46400,00 грн., зі
сплатою 16,0% річних з кінцевим терміном
повернення основної заборгованості
21.07.2022 року на умовах, визначених
договором кредиту. 08 липня 2009 року між
ОСОБА_4 та АКБ «Укрсоцбанк» було
укладено додаткову угоду № 1 про
внесення змін до договору кредиту №
941/6-27, відповідно до якого банк надав
ОСОБА_4 у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання додаткові
грошові кошти у сумі 3602,87 грн.,
збільшено відсоткову ставку до 21 %
річних та встановлено кінцевий строк
повернення основної заборгованості
21.07.2027 року на умовах, визначених
договором кредиту.

26.07.2007 року в забезпечення
виконання зобов'язань за договором
кредиту між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
935/09-364. Відповідно до умов договору
поруки ОСОБА_3 взяла на себе
зобов'язання у повному обсязі
солідарно відповідати за виконання
ОСОБА_4 умов щодо сплати суми кредиту,
сплати відсотків за користування
кредитом, а також інших платежів у
розмірі та у випадках, передбачених
договором кредиту.

За умовами договору поруки у
випадку невиконання позичальником та
поручителем забезпеченого порукою
зобов'язання, поручитель та
позичальник зобов'язані відповідати
перед кредитором як солідарні боржники
всім своїм майном, на яке, згідно
чинного законодавства, може бути
звернене стягнення. Отже, керуючись
ст.ст. 553, 554 ЦК України та умовами
договору поруки позивач вправі
вимагати виконання зобов'язань за
договором поруки від ОСОБА_3

Відповідно до п. 4.2. договору
кредиту у разі порушення позичальником
строків погашення кредиту (його
частини) та або сплати процентів,
визначених п.п. 1.1., 2.4. договору кредиту,
позичальник сплачує кредитору пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від несвоєчасно сплаченої суми за
кожний день прострочення, що діє у
період прострочення.

Відповідачі взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту та
процентів за договором кредиту не
виконують, що підтверджується
розрахунком заборгованості.

Станом на 17 липня 2014 року
заборгованість відповідачки ОСОБА_4 за
договором кредиту становить 85118,06 грн.,
в тому числі : заборгованість за
кредитом в розмірі - 45362,83 грн.;
заборгованість за процентами в розмірі
- 23751,30 грн.; пеня за несвоєчасне
повернення кредиту - 1383,01 грн.; пеня за
несвоєчасно повернуті відсотки - 6368,16
грн.; інфляційні витрати за кредитом -
1439,76 грн.; інфляційні витрати за
відсотками - 6759,00 грн. Зазначену
загальну суму заборгованості позивач
просить стягнути з відповідачів в
солідарному порядку.

20.06.2014 року до початку судового
розгляду справи ОСОБА_3 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору поруки №935/09-364 від
26.07.2007 року, укладеному у забезпечення
зобов'язання ОСОБА_4 по кредитному
договору, та додаткової угоди №1 від
08.07.2009 року до вказаного договору
поруки.

Зустрічний позов мотивований тим, що
вона нічого не знала про укладання
оспорюваних договорів, про ці договори
дізналась з позовної заяви. Жодних
документів в забезпечення кредитних
зобов'язань ОСОБА_4 вона не підписувала,
належність в них підписів їй заперечує.

Ухвалами від 23.06.2014 року відкрито
провадження у даній справі за
первісним позовом та прийнято
зустрічний позов ОСОБА_3 до спільного
розгляду з первісним позовом ПАТ
«Укрсоцбанк».

У судовому засіданні представник
позивача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2
підтримав у повному обсязі уточнені
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити. Підтвердив обставини,
викладені в позовній заяві. Вказав, що
при укладенні як договору кредиту, так
і договорів поруки передбачається
особиста участь позичальника та
поручителя, а тому вважає, що при
укладенні договорів поруки ОСОБА_3
особисто була присутня та особисто їх
підписувала. З боку позивача
відповідні договори підписав
представник банку ОСОБА_5, але останній
на даний час в банку вже не працює. З
практики зазвичай позичальник
підшукує поручителів, які погоджуються
укласти договір поруки та взяти на себе
зобов'язання солідарно відповідати за
виконання позичальником умов договору
кредиту.

Відповідачка ОСОБА_4 у судовому
засіданні 14.07.2014 року пред'явлений
позов визнала частково. Зазначила, що
26.07.2007 року вона на прохання її знайомої
ОСОБА_6 уклала кредитний договір в ПАТ
«Укрсоцбанк». Кредит оформлював
співробітник цього банку ОСОБА_5 Ні про
яких поручителів при оформленні
кредиту їй нічого не казали. В
забезпечення зобов'язання по договору
кредиту вона уклала іпотечний договір
та заклала свою частку в будинку
АДРЕСА_1 в м.Городня, яка зараз
реалізована з прилюдних торгів, а гроші
передані банку. ОСОБА_3 вона знає,
оскільки остання проживає в м. Городня,
але вона не просила її бути
поручителем. Підтвердила, що договір
кредиту вона підписувала, а також
підтвердила, що особисто підписувала
іпотечний договір. Всі домовленості з
банком мала ОСОБА_6, яка також і
забирала гроші та обіцяла сплачувати
по кредитному договору заборгованість.
Зустрічний позов ОСОБА_3 відповідачка
ОСОБА_4 визнала та просила визнати
недійсними оспорювані договори поруки.

В наступні судові засідання
відповідачка ОСОБА_4 не з'являлась, про
час і місце судового розгляду справи
повідомлялась належним чином, про
причини неявки суд не повідомляла.

Відповідачка-зустрічна позивачка
ОСОБА_3 у судовому засіданні
пред'явлений до неї позов не визнала у
повному обсязі та заперечувала з
приводу його задоволення. Вказала, що
про наявність у неї зобов'язань перед
ПАТ «Укрсоцбанк» дізналась лише після
отримання документів з суду по даній
цивільній справі. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вона
знає. ОСОБА_6 у 2006 році вона здавала в
оренду свій продовольчий ларьок та
надавала їй копії своїх документів.
Заперечувала факт укладення 26.07.2007 року
з ПАТ «Укрсоцбанк» договору поруки №
935/09-364, як заперечувала і факт укладення
08.07.2009 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк»
додаткової угоди № 1 до відповідного
договору поруки. Кредитів в ПАТ
«Укрсоцбанк» вона не брала, ОСОБА_5 не
знає. Підписи під її прізвищем в
договорі поруки від 26.07.2007 року та в
додатковій угоді № 1 від 08.01.2009 року до
вказаного договору поруки виконані не
нею та вона заперечує факт підписання
вказаних документів. Підтримала в
повному обсязі зустрічний позов та
просила визнати недійсними оспорювані
нею договір поруки та додаткову угоду
до нього. Також просила покласти на ПАТ
«Укрсоцбанк» понесені нею судові
витрати.

Суд, заслухавши пояснення
представника первісного позивача та
зустрічної позивачки, з'ясувавши
позицію відповідачки по суті первісних
та зустрічних позовних вимог та
отримавши їх пояснення з цього приводу,
дослідивши в судовому засіданні всі
наявні матеріали справи та надані
сторонами докази, прийшов до
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26.07.2007 року між
ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк» ( правонаступником усіх
прав та обов'язків якого є ПАТ
«Укрсоцбанк» ) було укладено договір
кредиту № 941/6-27, відповідно до якого
банк надав ОСОБА_4 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, платності та цільового
характеру використання грошові кошти у
сумі 46400,00 грн., зі сплатою 16,0% річних з
кінцевим терміном повернення основної
заборгованості 21.07.2022 року на умовах,
визначених договором кредиту. /т.1 а.с.
7-9/

В якості забезпечення
позичальником ОСОБА_4 виконання своїх
зобов'язань по кредиту, сплати
відсотків, можливих штрафних санкцій, а
також інших витрат на здійснення
вимоги, ОСОБА_4 уклала з АКБ
«Укрсоцбанк» договір іпотеки від 26.07.2007
року, та передала в іпотеку банку
належні їй на праві власності 2/5
частини житлового будинку АДРЕСА_1 в
м.Городня. /т.2 а.с.32/

Згідно п.п. 3.3.8. п. 3.3. договору
кредиту позичальник зобов'язаний
своєчасно та у повному обсязі погашати
кредит із нарахованими процентами за
фактичний час його використання та
можливими штрафними санкціями в
порядку, визначеному п. 1.1. цього
договору.

Пункт 4.2. договору кредиту від
26.07.2007 року передбачає, що у разі
прострочення позичальником строків
сплати процентів, а також прострочення
строків повернення кредиту, визначених
п. 1.1. цього договору, позичальник
сплачує кредиторові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення, що діє у період
прострочення. Пунктами 4.1., 4.3.,4.4
відповідного договору кредиту
передбачено сплату позичальником
кредитору штрафів за порушення
позичальником вимог договору.

Відповідний договір кредиту
підписаний повноважним представником
банку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 7-9 ).

08 липня 2009 року між ОСОБА_4 та АКБ
«Укрсоцбанк» було укладено додаткову
угоду № 1 про внесення змін до договору
кредиту № 941/6-27 відповідно до якого
банк надав ОСОБА_4 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
додаткові грошові кошти у сумі 3602,87
грн., збільшено відсоткову ставку до 21 %
річних та встановлено кінцевий строк
повернення основної заборгованості
21.07.2027 року на умовах, визначених
договором кредиту. Додаткова угода
підписана повноважним представником
банку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 10 ).

Відповідно до статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі), у
строк та в порядку , що встановлені
договором.

За правилами ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики.

В силу ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок у строк, протягом якого
підлягає виконанню зобов'язання.

Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно положень ч. 1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 ЦК України.

З уточненого розрахунку
заборгованості станом на 17.07.2014 року
ОСОБА_4 за договором кредиту № 941/6-27 від
26.07.2007 року вбачається, що сума
заборгованості за кредитом складає-
45362,83 грн.; сума заборгованості за
процентами - 23751,30 грн.; пеня за
несвоєчасне повернення кредиту - 1383,01
грн.; пеня за несвоєчасно повернуті
відсотки - 6368,16 грн.; інфляційні витрати
за кредитом - 1439,76 грн.; інфляційні
витрати за відсотками - 6759,00 грн., а
всього загальна сума заборгованості
складає 85118,06 грн. ( т.2 а.с. 67-70 ).

Таким чином, проаналізувавши в
судовому засіданні вищевказані
договір кредиту № 941/6-27 від 26.07.2007 року,
додаткову угоду № 1 до вказаного
договору кредиту, а також розрахунок
заборгованості, з'ясувавши позицію
відповідачки ОСОБА_4, яка факту
укладання договору кредиту не
оспорювала та доказів виконання
кредитних зобов'язань суду не надала,
суд приходить до висновку, що уточнені
позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»
пред'явлені безпосередньо до ОСОБА_4
ґрунтуються на законі і заявлені
уточнені вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

З дослідженого в судовому
засіданні договору поруки № 935/09-364
встановлено, що він укладений 26.07.2007
року між АКБ «Укрсоцбанк» (кредитор) в
особі представника банку ОСОБА_5,
ОСОБА_4 (позичальник) та ОСОБА_3
(поручитель). У п. 1.1. відповідного
договору поручитель ОСОБА_3
зобов'язалась перед кредитором у
повному обсязі солідарно відповідати
за виконання позичальником зобов'язань
щодо повернення суми кредиту, сплати
відсотків за користування кредитом, а
також можливих штрафних санкцій, у
розмірі та у випадках, передбачених
договором кредиту № 941/6-27 від 26.07.2007
року. Зміст забезпеченого порукою
зобов'язання : повернення кредиту в
сумі 46400 грн. у строк до 21.07.2022 року;
сплата процентів за використання
кредиту; сплата можливих штрафних
санкцій та пені, визначених договором
кредиту. Договір підписаний
повноважним представником АКБ
«Укрсоцбанк» ОСОБА_5, ОСОБА_4 та в графі
«Поручитель» стоїть підпис біля
прізвища ОСОБА_3 ( т.1 а.с. 12-13 ).

Згідно додаткової угоди № 1 до
договору поруки № 935/09-364 від 26.07.2007 року,
укладеної 08.07.2009 року між АКБ
«Укрсоцбанк» в особі представника
ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_3, були внесені
зміни до відповідного договору поруки,
а саме збільшено розмір зобов'язань
поручителя перед кредитором в частині
збільшення суми кредиту, яка підлягає
поверненню за договором кредиту № 941/6-27
від 26.07.2007 року до розміру 50002,87 грн.,
подовжено кінцевий термін погашення до
21.07.2027 року, та збільшено розмір
відсотків за користування кредитом до
21 %. Договір підписаний повноважним
представником АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та в графі «Поручитель» стоїть
підпис біля прізвища ОСОБА_3 ( т.1 а.с. 14 ).

Оскільки в судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_3 заперечувала факт
укладання та підписання нею з ПАТ
«Укрсоцбанк» відповідних договору
поруки та додаткової угоди до нього, за
її клопотанням судом у даній цивільній
справі 28.07.2014 року була призначена
судово-почеркознавча експертиза.

З дослідженого в судовому
засіданні висновку експерта за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи №
2468/2469/14-24 від 16.09.2014 року встановлено, що
у договорі поруки № 935/09-364 від 26.07.2007
року та у додатковій угоді № 1 до
договору поруки № 935/09-364 від 26.07.2007 року,
укладеній 08.07.2009 року, підпис в графі
Поручитель ОСОБА_3.» виконаний не
ОСОБА_3, а іншою особою. ( т.2 а.с. 16-20 ).

Стаття 203 ЦК України визначає загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, та серед іншого
передбачає, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно приписів ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною ( сторонами ).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Згідно ч. 3 зазначеної
статті, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У судовому засіданні судом
встановлено, що підписи в договорі
поруки та додатковій угоді до нього, на
які посилається первісний позивач,
обґрунтовуючи заявлені вимоги до
ОСОБА_3 щодо солідарного стягнення
заборгованості за договором кредиту,
та які оспорює зустрічна позивачка
ОСОБА_3, виконані не ОСОБА_3, а іншою
особою. Висновки судово-почеркознавчої
експертизи узгоджуються з поясненнями
зустрічної позивачки ОСОБА_3, наданими
в судовому засіданні, а також
узгоджуються з поясненнями ОСОБА_4
Стороною первісного позивача суду не
надано доказів, які б спростовували
твердження зустрічної позивачки
ОСОБА_3 в частині того, що вона не
укладала з АКБ «Укрсоцбанк» договору
поруки та додаткової угоди до цього
договору. Також стороною первісного
позивача не оспорювалась об'єктивність
та обґрунтованість висновків
судово-почеркознавчої експертизи,
клопотання про призначення додаткової
або повторної судово-почеркознавчої
експертизи від представника
первісного позивача до суду не
надходили.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що вчинені від імені ОСОБА_3
правочини, а саме укладені від її імені
договір поруки та додаткова угода до
нього, які остання не підписувала, не
можуть вважатись дійсними та такими, що
породжують для зустрічної позивачки
ОСОБА_3 юридичні наслідки у вигляді
солідарної відповідальності за
зобов'язаннями позичальника ОСОБА_4

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що правові
підстави для задоволення вимог
первісного позивача в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за договором кредиту в
розмірі 85118,06 грн. відсутні, а тому в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за договором кредиту слід відмовити.
Одночасно в силу вимог ст.ст. 203, 207, 201-216
ЦК України підлягають задоволенню
зустрічні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 про визнання
недійсними вказаних вище договору
поруки та додаткової угоди до нього.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої стороні понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Первісним позивачем при подачі позову
до суду сплачено 994,15 грн. судового
збору. Враховуючи той факт, що позов ПАТ
«Укрсоцбанк» задоволено частково, в
сумі 85118,06 грн., та лише в частині
позовних вимог до ОСОБА_4, з останньої
на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає
стягненню сплачений судовий збір в
розмірі 851,18 грн.

Також в судовому засіданні зустрічна
позивачка в порядку ст. 88 ЦПК України
заявила клопотання про стягнення з ПАТ
«Укрсоцбанк» понесених нею як
відповідачкою за первісним позовом при
розгляді даної цивільної справи
судових витрат, які складаються з
вартості проведення судової
експертизи в розмірі 1082,40 грн., а також
витрат, які вона понесла як зустрічний
позивач при зверненні з зустрічним
позовом та сплаті судового збору в сумі
243,60 грн.

Стаття 79 ЦПК України передбачає, що до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи належать в тому числі витрати,
пов'язані із проведенням судових
експертиз.

Відповідно до положень ст. 86 ЦПК
України витрати, пов'язані з
проведенням судових експертиз, несе
сторона, яка заявила клопотання про
проведення судової експертизи.

Факт понесення відповідачкою за
первісним позовом ОСОБА_3 витрат на
проведення судової експертизи
об'єктивно підтверджується
матеріалами цивільної справи ( т.2 а.с.
8,9,22 ).

Таким чином, враховуючи положення ст.
ст. 79, 86, 88 ЦПК України, суд приходить до
висновку, що вимоги відповідачки за
первісним позовом ОСОБА_3 в частині
повернення їй витрат, пов'язаних з
проведенням судової експертизи, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, та з ПАТ «Укрсоцбанк» на
користь ОСОБА_3 підлягають стягненню
понесені останньою витрати, пов'язані з
проведенням судової експертизи в
розмірі 1082 грн. 40 коп., оскільки у
задоволенні вимог банку до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості відмовлено
повністю. Також у зв'язку із
задоволенням зустрічного позову з
відповідачів за цим позовом ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 на користь
зустрічної позивачки ОСОБА_3 підлягає
стягненню сплачена останньою при
зверненні з зустрічним позовом сума
судового збору - 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 203, 207, 215-216, 526 - 527, 530, 553, 554, 610-612, 629, 1046,
1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10-11, 58, 60,
74, 86, 88, 123, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу
по кредитному договору - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» заборгованість за
договором кредиту № 941/6-27 від 26.07.2007
року в розмірі 85118 грн. 06 коп.
(вісімдесят п'ять тисяч сто
вісімнадцять гривень 06 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» 851 грн. 18 коп. в повернення
сплаченого при зверненні до суду
судового збору.

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором кредиту -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_4 про визнання недійсними
договору поруки та додаткової угоди до
договору поруки - задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки
№935/09-364 від 26.07.2007 року та додаткову
угоду №1 від 08.07.2009 року до договору
поруки №935/09-364 від 26.07.2007 року,
укладений між Публічним акціонерним
товариством «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» на користь
ОСОБА_3 понесені останньою витрати,
пов'язані з проведенням судової
експертизи в розмірі 1082 грн. 40 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 в
рівних частках на користь ОСОБА_3 243 грн.
60 коп. в повернення сплаченого судового
збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Чернігівського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Лиманська М.В.