Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/5060/14-ц

Провадження № 2/185/2258/14

08 серпня 2014 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний
суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Бабій С.О., при
секретарі Сліпченко С.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщені суду цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія" до ОСОБА_1, третя особа:
Публічне акціонерне товариство
"Акціонерно-Комерційний банк "Капітал"
про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

16.05.2014 року (як вбачається із відбитка
штемпеля установи зв'язку на конверті
поштового відправлення) позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення коштів. В
обґрунтування своїх вимог вказує, що
26.05.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ АКБ
«КАПІТАЛ» було укладено кредитний
договір про надання споживчого кредиту
№ 05/260508/494К. Згідно даного договору банк
надав позичальнику споживчий кредит в
сумі 8 400 грн. строком з 26.05.2008 року по
25.05.2010 року. Для забезпечення виконання
відповідачем по кредитному договору
між ПАТ "Українська страхова компанія"
та ВАТ АКБ "Капітал" були укладені 4
договори, а саме договір застави
майнових прав № 04/08-3 від 11.08.2010 р.,
договір поруки № 494 від 26.05.2008 р.,
договір про надання споживчого кредиту
№ 05/260508/494К, договір добровільного
страхування відповідальності
позичальника за непогашення кредиту №
014717 від 26.05.2008р. Відповідач своєчасно не
сплатив суму боргу за кредитом. Позивач
виконав свої обов'язки у повному обсязі
перед банком зі сплатою суми боргу по
кредиту, нарахованих процентів, пені,
штрафу в сумі 16033 грн. 71 коп., що
відбулося шляхом списання коштів
третьою особою з депозитного рахунку
позивача. Позивач вважає, що у
відповідача перед позивачем виникли
зобов'язання по сплаті заборгованості
за договором поруки та страхування.
Вважає,що до позивача як поручителя,
який виконав зобов'язання, перейшло
право регресної вимоги до відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився,
подав заяву, якою просив розгляд справи
проводити у його відсутності, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі,
проти постановлення заочного рішення
не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, подав заяву, якою просив
розгляд справи проводити у його
відсутності. Подав письмові
заперечення на позов, позовні вимоги не
визнала, просила у задоволенні позову
відмовити з підстав відсутності у
відповідача невиконаних кредитних
зобов'язань. Також просить відмовити у
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового засідання була
повідомлена належним чином та
своєчасно, причини неявки суду не
повідомила.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази у сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 26.05.2008 року між
ПАТ АКБ КАПІТАЛ та ОСОБА_1 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ 05/260508/494К , відповідно до якого
відповідач отримав кредит у сумі в
сумі 8 400 грн. строком з 26.05.2008 року по
25.05.2010 р., зі сплатою 23% річних.

Як вбачається зі справи, позивач за
договором поруки № 494 від 26.05.2008 року є
поручителем боржника ОСОБА_1 за
кредитним договором № 05/260508/494К

ПАТ АКБ КАПІТАЛ направив позивачу
повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання,
вих. № 3/1763 від 17.06.2011 р., вказавши, що у
випадку невиконання позивачем
грошових вимог кредитора буде
здійснене звернення стягнення на
предмет забезпечувального
зобов'язання за договором застави
майнових прав №04/08-3.

Із змісту позовної заяви випливає, що
сума заборгованості відповідача перед
банком була списана з рахунку позивача
банком згідно виписки з особового
рахунку за 19.08.2011р., якою ПАТ "АКБ
"Капітал" здійснив списання на загальну
суму 3 754 000,00 грн. у зв'язку зі зверненням
стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу обставини,
встановлені судовим рішенням у
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням господаського суду Донецької
області від 01.12.2011 р. у справі № 19/92 за
позовом ПАТ "АКБ "Капітал" до ПрАТ
"Українська страхова компанія" про
визнання права вимоги грошових коштів
у розмірі 3 754 000,00 грн. з депозитного
рахунку відповідача НОМЕР_1 у ПАТ „АКБ
„Капітал", код банку 334828, яке перейшло
до позивача в результаті звернення
стягнення на предмет застави за
договором застави майнових прав №04/08-3
від 11.08.2010р., для повного задоволення
вимог, забезпечених заставою було
встановлено, що:

Між Пат "АКБ "Капітал" та фізичними
особами - позичальниками були укладені
договори про надання споживчого
кредиту. Зокрема, із ОСОБА_1 був
укладений Договір № 05/260508/494К від 26.05.2008
р. В забезпечення виконання
позичальниками умов кредитних
договорів, банком укладені договори
поруки з ПрАТ "Українська страхова
компанія".

11 серпня 2010р. між ПАТ "АКБ "Капітал" (далі
- заставодержатель) та ПрАТ "Українська
страхова компанія" (далі -
заставодавець) був укладений договір
застави майнових прав №04/08-3 (далі -
договір застави).

Відповідно до п.1.1 договору застави,
заставою за цим договором забезпечено
виконання позичальниками - фізичними
особами зобов'язань, що випливають з
будь-яких договорів про надання
споживчих кредитів, згідно додатку №1
до договору застави, які укладені або
можуть бути укладені в майбутньому між
позичальниками і заставодержателем
(далі - кредитні договори) та з усіх
додаткових угод до них, які можуть бути
укладені в майбутньому та погоджені з
заставодавцем.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договорами заставодавець
передав заставодержателю майнові
права на грошові кошти в сумі 6 000
000,00грн., що знаходяться на депозитному
рахунку заставодавця НОМЕР_1 у ПАТ АКБ
"Капітал", код банку 334828, за договором
про розміщення тимчасово вільних
коштів в гарантійний депозит банку №
04/08 від 04.08.2010 року(далі - предмет
застави) (2.1.)

Як вбачається з виписок по відповідних
рахунках, наданих позивачем,
позичальниками порушені умови
вказаних договорів, заборгованість
перед позивачем не погасили в повному
обсязі, у зв'язку з чим у позивача
станом на 17.06.2011 року виникло право
звернути стягнення на предмет застави.

Отже, проаналізувавши надані
позивальником розрахунки
заборгованості за кредитами,
відсотками, пенею за несвоєчасне
повернення кредиту та штрафом за
порушення строків сплати відсотків,
судом встановлено наявність у
позичальників заборгованості за
кредитними договорами станом на 17.06.2011
року у сумі 3 981 410,33 грн.

Позивачем до матеріалів справи №19/92
надано копію витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна,
відповідно до якого за номером 11274849
зареєстровано обтяження майнових прав
ПрАТ „Українська страхова компанія" на
грошові кошти в сумі 6 000 000,00 грн., що
знаходяться на депозитному рахунку в
ПАТ „АКБ „Капітал", проте підставою
обтяження визначено договір застави
майнових прав №01/08-3 від 11.08.2010р.

Проаналізувавши в сукупності всі
елементи запису №11274849 в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна судом
встановлено, що відомості про об'єкт
обтяження, обтяжувача, боржника,
основного зобов'язання та додаткових
даних щодо нього, судом встановлено їх
відповідність елементами обтяження,
яке підлягає реєстрації відповідно до
договору застави майнових прав №04/08-3
від 11.08.2010р. У урахуванням викладеного,
суд дійшов висновку про наявність у
реєстраційному записі №11274849 технічної
описки у зазначенні першої цифри
номеру договору, яким обумовлено
накладення обтяження, та розцінює цей
запис як доказ реєстрації у
встановленому порядку обтяження
заставою майнових прав ПрАТ
„Українська страхова компанія" за
договором банківського вкладу №04/08 від
11.08.2010р.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України,
обтяжувач, який має намір звернути
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в
позасудовому порядку, зобов'язаний
надіслати боржнику та іншим
обтяжувачам, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
письмове повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання.
Повідомлення надсилається одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до приписів вищевказаної
норми, 17.06.2011р. в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна зареєстровано
звернення стягнення на вищевказаний
предмет застави. Цього ж дня на адресу
заставодавця надіслано повідомлення
про порушення забезпеченого
обтяженням зобов'язання №3/1763, в якому
повідомлено про намір заставодавця
набути право грошової вимоги за
договором банківського вкладу в
порядку звернення стягнення на предмет
застави у зв'язку з невиконанням
основного зобов'язання, забезпеченого
нею.

Як зазначає позивач та підтверджує в
судових засідання відповідач, 19.08.2011р. з
депозитного рахунку НОМЕР_1 у ПАТ „АКБ
„Капітал" здіснення списання грошових
коштів в сумі 3 754 000.00 грн. За висновком
суду, зазначені обставини свідчать про
реалізацію позивачем свого права
власності на грошові кошти, які
знаходяться на вищевказаному рахунку,
набутого в результаті звернення
стягнення на предмет застави 17.06.2011
року.

Таким чином, виконання зобов'язань
боржника за кредитним договором
здійснено у примусовому порядку
відповідно до правовідносин між ПАТ
"АКБ "Капітал" та ПрАТ "Українська
страхова компанія" за договором
застави майнових прав, а не у порядку
виконання позивачем зобов'язань за
договором поруки.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Згідно
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до цього позовні вимоги
позивача, обґрунтовані правом на
зворотну (регресну) вимогу до боржника
за договором поруки, не можуть бути
задоволені, оскільки виконання
зобов'язання відповідача перед ПАТ "АКБ
"Капітал" не було здійснено позивачем
як поручителем, а відбулося в рамках
інших правовідносин, що виникли між
банком та позивачем на підставі
договору застави майнових прав №04/08-3
від 11.08.2010р.

Відповідач у своїй заяві
просив суд застосувати до даних
позовних вимог позовну давність.
Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 261
ЦК України позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
спеціальна позовна давність в один рік
встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
відносно неустойки. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила, при цьому
згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ст. 260 ЦК України, позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими ст. ст. 253 - 255 цього
Кодексу (а саме перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок).

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 23 ст.
1 Закону України "Про захист
прав споживачів" споживчий
кредит - кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання
продукції.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено судом, згідно
даного договору № 05/260508/494К від 26.05.2008 р.
позичальнику було надано споживчий
кредит в сумі 8400,00 грн. строком з 26.05.2008
року по 25.05.2010 р.

Оскільки позивачем не було
доведено, що виконання основного
зобов'язання за даним кредитним
договором відбулося у порядку
виконання позивачем договору
поручительства № 494 від 26.05.2008 р., та
зобов'язання відповідача перед
позивачем є регресними, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено відповідачем у спорі, є
окремою підставою для відмови у позові.

З огляду на вищенаведене, у даному
позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство "Акціонерно-Комерційний
Банк "Капітал", про стягнення
заборгованості - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С. О. Бабій