Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/9917/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 27 червня 2014
року

в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Комунальне
підприємство «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

В апеляційній скарзі позивачі просять
скасувати рішення суду, ухвалити новее
рішення, яким задовольнити позов.
Вважають, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначають те, що судом неповно
з'ясовані обставини справи, а саме факт
непроживання відповідача у спірній
квартирі з 1994 року до дня подання
позову. Судом не було застосовано ст. 71
ЖК України. Суд визнав встановленими
обставини, що не були доведені:
неприязні стосунки між сторонами, отже
висновки суду щодо наявності звернень
відповідача до державних органів
стосовно користування квартирою,
створення позивачами перешкод
відповідачу у користуванні квартирою,
зазначення позивачами несплати ЖКП
відповідачем як основної підстави для
задоволення позову не відповідають
обставинам справи .

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_5 Київською
КЄЧ району на підставі ордеру №2124 від 04
листопада 1976 року на родину із чотирьох
осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7
(том 1, а.с. 7).

Спірне жиле приміщення - квартира
АДРЕСА_1 складається з трьох
ізольованих кімнат, загальною площею
70,2 кв.м.; жилою площею 48,7 кв.м. (том 1, а.с.
179).

Згідно довідки форми №3 від 27 квітня 2012
року №595/1, виданої КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
СРРЦ Філія №811, у спірній квартирі
зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3
(том 1, а.с. 8).

Судом встановлено, що між сторонами по
справі існують неприязні стосунки, що
також підтверджується рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 січня 2010 року у справі №2-115-1/10 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
зміну умов договору житлового найму,
позивачами чиняться перешкоди
відповідачу у користуванні спірною
квартирою (а.с. 203).

Суд першої інстанції вважав
встановленим факт чисельних звернень
відповідача ОСОБА_4, які містяться у
томі 1, а.с. 185-193 даної справи, до
правоохоронних та інших державних
органів у зв'язку зі спором сторін, який
виник з приводу користування спірною
квартирою.

У травні 2012 року позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом,
просили визнати відповідача, який є
братом ОСОБА_2 та відповідно дядьком
ОСОБА_3, таким, що втратив право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що
відповідач з 1994 року в квартирі не
проживає без поважних причин,
квартплату та комунальні послуги не
сплачує, він добровільно залишив
спірну квартиру, оскільки одружився та
переїхав жити в квартиру своєї дружини,
станом квартири не цікавиться, ремонт
в ній не робить.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 04 вересня 2012
року позов було задоволено, визнано
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням у
спірній квартирі (том 1, а.с. 97-98).

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 17 січня 2013 року за заявою
відповідача про перегляд заочного
рішення зазначене рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 04 вересня 2012 року було скасовано,
справу призначено до розгляду в
загальному порядку (том 1, а.с. 159).

20 лютого 2013 року судом прийнято до
спільного розгляду зустрічну позовну
заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про
вселення, встановлення порядку
користування жилим приміщенням (том 1,
а.с. 170).

Обгрунтовуючи зустрічні позовні
вимоги, відповідач зазначав, що вимоги
позивачів ОСОБА_3 є безпідставними,
оскільки він, ОСОБА_4, постійно
користувався кімнатою, площею 14, 6 кв.м,
у спірній квартирі, в якій знаходяться
його особисті речі. Між ним і
позивачами склалися ненормальні
стосунки, виникали сварки, оскільки
ОСОБА_2 має намір заволодіти квартирою,
заперечувала проти приватизації
квартири, у зв'язку з чим батько сторін
ОСОБА_5 за життя звертався до
правоохоронних органів. Після смерті
батька ОСОБА_9, не зважаючи на те, що
знала про відсутність іншого житла у
відповідача, намагається позбавити
його права користування спірною
квартирою, для чого створювала
конфліктні ситуації, штучні перепони у
користуванні житлом, не дає можливості
користуватися квартирою - змінила
замок на вхідних дверях, не надавши
ключів відповідачеві.

Ухвалою суду від 25 грудня 2013 року
позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_10
про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням у
спірній квартирі, була залишена без
розгляду, рішенням суду від 25 грудня 2013
року зустрічий позов ОСОБА_4 частково
задоволено - вселено його у спірну
квартиру.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 6
березня 2014 року скасовано ухвалу суду
про залишення позовної заяви ОСОБА_3
без розгляду з направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 6
березня 2014 року апеляційне провадження
в справі за зустрічним позовом ОСОБА_4
зупинено до розгляду позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив
право користування жилим приміщенням.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є необґрунтованими, не
доведені належними і допустимими
доказами.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Так, відповідно до положень ст. ст. 71, 72
ЖК України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки
без поважних причин, вона в судовому
порядку може бути визнана такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням.

Як було встановлено судом і не
спростовано позивачами, між сторонами
існують конфліктні відносини щодо
користування спірним жилим
приміщенням, у зв'язку з чим відповідач
у 2009 році звертався до суду з позовом
про зміну умов договору житлового
найму, у 2012 році - з позовом про визнання
порядку користування спірною
квартирою. При цьому, позивачами у
даній справі під час розгляду позову
ОСОБА_4 про зміну умов договору
житлового найму подавалось клопотання,
де вони зазначали про існування між
ними і ОСОБА_4 неприязних стосунків,
неможливість спільного проживання в
квартирі. ( т. 1 а.с. 194 - 203, т. 2 а.с. 44).

В апеляційній скарзі позивачі
зазначають про те, що суд не дав
належної оцінки доказам, що
підтверджують факт не проживання
відповідача у спірній квартирі з 1994
року. Зазначені доводи скарги колегія
суддів відхиляє, зважаючи на те, що
доказів про не проживання відповідача
з 1994 року суду не надавалось, позивач
ОСОБА_2 пояснила, що до 2009 року - до
смерті батька її і відповідача ОСОБА_4
право останнього на користування
спірним жилим приміщенням не
оспорювалось; причини тимчасового не
проживання відповідача після смерті
батька, на підтвердження чого
позивачами подавались докази, визнані
судом поважними, оскільки встановлено,
що між сторонами існують неприязні
стосунки, позивачі перешкоджають
відповідачу у користуванні спірним
жилим приміщенням.

Посилання позивачів на те, що
відповідач особисто не звертався до
правоохоронних органів з приводу
перешкод у користуванні спірним
житлом, а звернення, зазначенні у
рішенні суду, направлялись батьком
позивача і відповідача, не
спростовують висновків суду, зважаючи
на те, що підтвердженням існування
конфлікту між сторонами є звернення
відповідача до суду з позовами з метою
виділити йому у користування кімнату у
спірній квартирі, письмові пояснення
позивачів про існування між ними і
ОСОБА_4 неприязних стосунків,
неможливість спільного проживання в
квартирі. ( т. 2 а.с. 44).

Доводи позивачів про невірне
застосування судом норм матеріального
права не відповідають рішенню суду, з
якого вбачається, що спір був вирішений
судом на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Порушень процесуального закону, які
відповідно до ЦПК України, є підставами
для скасування рішення суду в
апеляційному порядку, не встановлено.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: