РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Дергачівський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

при секретарі Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дергачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Дергачівського РВ ГУ МВС
України в Харківській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку у
житловому будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду
Дергачівського району Харківської
області з позовом, в якому просить
визнати ОСОБА_2, такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та
зобов'язати сектор ГІРФО
Дергачівського РВ ГУ МВС України в
Харківській області зняти відповідача
з реєстрації з належного позивачу
житлового будинку.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину, виданого та посвідченого
28.02.1990 року Державним нотаріусом
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області Маренич
Г.П. реєстраційний №2-643 позивач є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2.
Вказаний житловий будинок належить
позивачу на праві приватної власності.
Житловий будинок літ. «А-1» цегляний,
розмір житлової площі 43,4 кв.м., також до
будинку відносяться прибудова літ «А»
та тамбур, окрім цього до будинку
примикають надвірні будівлі: погреб
літ. «Б» та огорожа №1-2. Зазначений
житловий будинок позивач отримала у
спадщину від свого батька - ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_13 року. Після чого
позивач за власні кошти та із власних
будівельних матеріалів зробила
внутрішній та зовнішній косметичний
ремонт будинку, придбала меблі та інші
предмети інтер'єру, щоб створити усі
належні умови для проживання.

Як вказує позивач, разом з нею у будинку
зареєстровані її сини, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2;
чоловік - ОСОБА_7; онуки - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та
колишня невістка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5

06.10.2011 року Дергачівським районним
судом Харківської області був
розірваний шлюб, зареєстрований 23.08.1997
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Влітку 2010 року, колишня невістка
позивачки, ОСОБА_2 разом зі своїми
дітьми добровільно зібрала речі та
виселилась з житлового будинку, та на
протязі останніх чотирьох років там не
проживають, а проживають за адресою:
АДРЕСА_3

Позивач в судове засідання не
з'явилася, просила розглядати справу у
її відсутності, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, про що
надала суду письмову заяву.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, в наданих суду запереченнях
зазначила, що заперечує проти
задоволення позову, просить суд
відмовити у його задоволенні та
проводити розгляд справи без її участі.

Дергачівським РВ ГУ ДМС України в
Харківській області за підписом
головного спеціаліста надано до суду
заяву, з проханням слухати справу за
відсутності їх представника, та
розглянути справу у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Враховуючи, що особи, які беруть участь
у справі були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, потреба заслухати
свідків або сторін відсутня, перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні немає, а тому суд вважає, що
справу слід розглянути за наявними в
ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку у житловому будинку підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступних підстав.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме відповідно до свідоцтва про право
на спадщину, виданого та посвідченого
28.02.1990 року Державним нотаріусом
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області Маренич
Г.П. реєстраційний №2-643 позивач є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Вказаний житловий будинок належить
позивачу, ОСОБА_1 на праві приватної
власності.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
по закону від 28.02.1990 року спадкоємицею
зазначеного житлового будинку після
смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13
року є його дочка ОСОБА_1.

Відповідно довідки Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області від 19.06.2014 року
№02-22/978 виданої ОСОБА_1, зареєстрованої
за адресою: АДРЕСА_2, про те, що разом з
нею за вказаною адресою також
зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7,
онук - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, онучка
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_10, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11,
чоловік ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12.

Як вказує позивач, фактично на
теперішній час за вказаною адресою
проживають її сини та чоловік, інші
особи зазначені у вищевказаній довідці
не проживають.

Згідно рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
06.10.2011 року шлюб зареєстрований між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 23
серпня 1997 року Первомайським міським
відділом реєстрації актів
громадського стану Харківської
області було розірвано.

Колишня невістка позивачки, ОСОБА_2, не
проживає в будинку разом з дітьми з 2010
року. На даний час, як зазначила позивач
вона проживає за адресою: Харківська
область, АДРЕСА_3 у своїх батьків.

Відповідно акту обстеження житлових
умов від 20.06.2014 року, наданого
Русько-Лозівською сільською радою
Дергачівського району Харківської
області відповідач по справі - ОСОБА_2
на протязі останніх чотирьох років не
проживає у житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_2. Будь-якої участі в
утриманні житлового будинку, його
поточному ремонті, оплаті за
комунальні послуги не приймає,
особистих речей ОСОБА_2 за вказаною
адресою не має. ОСОБА_2 разом із своїми
дітьми - ОСОБА_8 та ОСОБА_10 мешкають за
адресою: Харківська область, АДРЕСА_3;
діти ОСОБА_2 вчаться у м. Первомайський
Харківської області.

Згідно зі ст.41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися, розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Доказів, які б свідчили про поважність
причин відсутності відповідача в
спірному домоволодінні, суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_2, так як на даний момент
за вказаною адресою вона не проживає,
не проводять оплату
житлово-комунальних послуг. Крім того,
позивач не бажає, щоб відповідач була
зареєстрована у даному домоволодінні.

Згідно ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу
України право на проживання
відповідачів в спірній квартирі
залежить від права самого власника і є
похідним від нього.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом. Тобто позивач
змушена нести витрати за комунальні
послуги за себе та за зареєстрованих у
її будинку відповідачів.

Відповідно до ст.47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст.11 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, та враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач,
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, а позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах закону, суд
прийшов до висновку, що вказаний позов
підлягає частковому задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зняття з
реєстраційного обліку відповідача за
вказаною адресою, суд вважає
необхідним відмовити, оскільки
відповідно до п.1 ст.7 Закону України
«Про свободу пересування і вільний
вибір місця проживання», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

На підставі ст.71, 72 ЖК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано , набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.В.Калиновська