Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3575/14-ц
Провадження №: 4-с/332/32/14
У Х В А Л А

іменем України

13 серпня 2014 р.

Заводський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
– Сінєльніка Р.В., при секретарі –
Васильченко Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу
ТОВ «Служба швидкого кредитування» на
дії Заводського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року до суду звернулось ТОВ
«Служба швидкого кредитування» із
скаргою на дії Заводського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції та просили скасувати постанову
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження.

В обґрунтування своєї скарги
посилалися на те, що своїм листом від
06.09.2013р. ТОВ «Служба швидкого
кредитування» звернулась до
Заводського ВДВС з вимогою закінчити
виконавче провадження про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 у зв’язку із
повним погашенням боргу. Державним
виконавцем не було перевірено
фактичність погашення боргу і
постановою від 30.09.2013р. закінчено
виконавче провадження. Просять вказану
постанову ВДВС скасувати.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Служба швидкого кредитування» ОСОБА_2
скаргу підтримала та пояснила, що заява
ТОВ «Служба швидкого кредитування» з
вимогою закінчити виконавче
провадження стосовно ОСОБА_1 була
направлена до ВДВС внаслідок
незаповнення працівником стягувача
відповідного поля у комп’ютерній
програмі. Представник ТОВ «Служба
швидкого кредитування» також пояснила,
що діючим законодавством не
передбачено покладення на ВДВС
обов’язки перевіряти фактичне
погашення боргу у випадку, якщо
стягував надав заяву з проханням
закрити виконавче провадження
внаслідок погашення заборгованості.

Представник ВДВС ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечувала і пояснила, що своїм
листом від 06.09.2013р. ТОВ «Служба швидкого
кредитування» звернулась до
Заводського ВДВС з вимогою закінчити
виконавче провадження про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 у зв’язку із
повним погашенням боргу. Державним
виконавцем постановою від 30.09.2013р.
закінчено виконавче провадження на
підставі п.8 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження». При цьому ВДВС
не порушувало жодних норм діючого
законодавства, оскільки на працівників
виконавчої служби не покладено
обов’язок провіряти заяви стягувача
стосовно фактичного погашення боргу,
оскільки згідно ч.5 ст.12 Закону України
«Про виконавче провадження» сторони
зобов’язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником. Зазначена позиція також
викладена у письмових запереченнях
ВДВС (а.с.28).

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників процесу,
встановивши фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини, суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2013 р. до
Заводського ВДВС надійшла заява
представника ТОВ «Служба швидкого
кредитування» про прийняття до
виконання виконавчого листа № 0809/6320/2012
щодо стягнення з ОСОБА_1 користь ТОВ
"Служба швидкого кредитування"
заборгованісті 14091,84 грн. та судових
витрат 223,60 грн.

04.04.2013 р. у відповідності до вимог ст. 17,
19, 20, 25 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
Бабіч А.О. відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 0809/6320/2012.

Згідно ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати. За іншими
виконавчими документами державний
виконавець має право звернути
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника без
застосування заходів примусового
звернення стягнення на майно боржника
за письмовою заявою стягувача.

12.04.2013 р. на підставі заяви стягувача до
бухгалтерії ВАТ «Запоріжсталь» було
направлено постанову про проведення
утримань із заробітної плати ОСОБА_1.

23.09.2013 р. до Заводського ВДВС надійшов
лист директора ТОВ «Служба швидкого
кредитування» ОСОБА_4 щодо закінчення
виконавчого провадження, у зв'язку з
погашенням боржником суми боргу у
повному обсязі.

У той же день до бухгалтерії ВАТ
«Запоріжсталь» було направлено лист з
вимогою припинити утримання суми
боргу, у зв'язку із заявою стягувача.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону «Про виконавче
провадження» сторони зобов'язані
протягом трьох робочих днів письмово
повідомити державного виконавця про
повне чи часткове самостійне виконання
рішення боржником.

Згідно п. 8 ст. 49 Закону «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

30.09.2013 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

За період з 30.09.2013 року до 23.06.2014 р. до
Заводського ВДВС не надходило жодного
повідомлення від стягувача про
помилковість винесення листа ТОВ
«Служба швидкого кредитування», в
якому зазначено про погашення боргу
ОСОБА_1

Отже, усі дії державного виконавця щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження від 30.09.2013р.
здійснювались виключно на підставі
заяви стягувача та згідно вимог
діючого законодавства.

Таким чином скарга ТОВ «Служба
швидкого кредитування» є не
обґрунтованою, не заснована на законі,
а тому не підлягає задоволенню у
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ «Служба швидкого
кредитування» на дії Заводського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції – залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена
до апеляційного суду Запорізької
області через Заводський районний суд
м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п’яти днів з дня
проголошення цієї ухвали.

Суддя
Р.В. Сінєльнік