Справа № 132/888/14-ц Провадження №
22-ц/772/2564/2014Головуючий в суді першої
інстанції Павленко І. В.Категорія 47
Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р. м. Вінниця

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 22 липня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
на стороні відповідача -
Черепашинецька сільська рада
Калинівського району Вінницької
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою

В С Т А Н О
В И Л А :

Позивачка ОСОБА_3 20.03.2014 року
звернулася у Калиновський районний суд
Вінницької області з даним позовом.
Уточнивши позовні вимоги, вона просила
суд :

1) усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
площею 0,1875 га, що по АДРЕСА_1, згідно
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №768501 від
25.12.2009 року;

2) зобов`язати ОСОБА_2 підтримувати
рівень води у ставку на території
Черепашинецької сільської ради,
відповідно до розміру, встановленого
договором оренди земельної ділянки
водного фонду, укладеного між ОСОБА_2 та
Черепашинецькою сільською радою 7.08.2007
року.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим,
що вона є власником земельної ділянки
площею 0,1875 га, що по АДРЕСА_1, згідно
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №768501 від
25.12.2009 року.

Декілька останніх років відповідач
орендує земельну ділянку водного фонду
- ставок, на підставі договору оренди,
укладеного з Черепашинецькою
сільською радою. Впродовж
останніх трьох років він самовільно
затоплює частину земельної ділянки
позивачки. У липні 2013 року відповідач,
шляхом встановлення перемички на
греблі та підняття рівня води у
водоймі, затопив майже половину
земельної ділянки позивачки, на що
позивачка скаржилася до
Черепашинецької сільської ради. Після
проведення бесіди відповідач спустив
воду але через декілька днів повторив
свої неправомірні дії. На повторні
звернення сільської ради до
відповідача, він реагував таким самим
чином, тому позивачка звернулася з
даним позовом до суду.

Рішенням Калинівського районного
суду Вінницької області від 22 липня 2014
року позов задоволено частково.
Вирішено: зобов`язати ОСОБА_2
підтримувати рівень води у ставку на
території Черепашинецької сільської
ради, відповідно до розміру,
встановленого договором оренди
земельної ділянки водного фонду,
укладеного між ОСОБА_2 та
Черепашинецькою сільською радою 7.08.2007
року.

В іншій частині позов залишено без
задоволення у зв`язку з його
безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив дане
рішення в апеляційному порядку, як
ухвалене з порушенням норм
матеріального права та при неповному
з'ясуванні обставини, що мають значення
для справи.

Просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у позові відмовити.

Колегія суддів, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення у зв`язку з
наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, при розгляді даної справи судом
зазначених вимог закону не дотримано.

Так, задовольняючи позов
частково, суд виходив з тих обставин, що
позивачка є власником земельної
ділянки площею 0,1875 га, що по АДРЕСА_1,
згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№768501 від 25.12.2009 року.

Відповідно до договору оренди
землі від 07.08.2007 року, укладеного з
Черепашинецькою сільською радою
Калиновського району Вінницької
області, ОСОБА_2 орендує земельну
ділянку водного фонду - ставок, що
знаходиться на території
Черепашинецької сільської ради у межах
населеного пункту.

Впродовж останніх трьох років він
самовільно затоплює частину земельної
ділянки позивачки. У липні 2013 року
відповідач, шляхом встановлення
перемички на греблі та підняття рівня
води у водоймі, затопив майже половину
земельної ділянки позивачки, на що
позивачка скаржилася до
Черепашинецької сільської ради. Після
проведення бесіди відповідач спустив
воду але через декілька днів повторив
свої неправомірні дії. На повторні
звернення сільської ради до
відповідача, він реагував таким самим
чином.

Далі суд встановив з пояснень
учасників судового засідання, що на
даний час відповідач підтримує
належний рівень води в орендованому
ставку та не затоплює земельну ділянку
позивачки, не перешкоджаючи таким
чином їй у праві користування цією
ділянкою.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку про те, що позовна вимога про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою безпідставна та не
підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд вважає за
необхідне зобов`язати відповідача
підтримувати рівень води у
орендованому ним ставку, відповідно до
розміру, встановленого договором
оренди земельної ділянки водного
фонду, укладеного між відповідачем та
Черепашинецькою сільською радою 7.08.2007
року, виходячи з того, що факт
самовільного затоплення відповідачем
земельної ділянки позивачки, на думку
суду, підтвердився актами від 01.07.2013
року та від 21.03.2014 року.

Колегія суддів, категорично не
погоджується з зазначеним висновком
суду, виходячи з наступного.

У першу чергу, суд помилково
дійшов висновку про дві вимоги у
позовній заяві тому, що вимога про
зобов`язання ОСОБА_2 підтримувати
рівень води у ставку на території
Черепашинецької сільської ради,
відповідно до розміру, встановленого
договором оренди земельної ділянки
водного фонду, укладеного між ОСОБА_2 та
Черепашинецькою сільською радою 7.08.2007
року - це продовження позовної вимоги
про усунення перешкоди у користуванні
земельною ділянкою, а саме: спосіб
усунення цих перешкод. І якщо суд
дійшов до переконання, що відсутні
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою, то у позові потрібно
відмовляти, а не застосовувати спосіб
усунення перешкод, відмовляючи у
самому усуненні таких перешкод.

Що ж до доведеності фактів
затоплення земельної ділянки
позивачки з вини відповідача, то
колегія суддів теж не погоджується з
цим висновком суду.

Відповідно до норми ст.391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Те, що позивачка є власником
земельної ділянки площею 0,1875 га ,
розташованої по АДРЕСА_1, дійсно
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №768501 (а/с7). Проте, як видно з
пояснень позивачки у судовому
засіданні, межові знаки земельної
ділянки відсутні і вона їх визначає по
фактичному користуванню земельною
ділянкою, що спростовує факт
затоплення саме земельної ділянки
позивачки тому, що відповідно до норми
ст.. 60 ЗК України вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм з метою охорони поверхневих
водних об`єктів від забруднення та
засмічення і збереження їх водності ,
встановлюються прибережні захисні
смуги. Для ставків площею понад 3
гектари така захисна смуга становить 50
метрів по берегах та навколо водойми
уздовж урізу води.

Як видно з договору оренди землі від
07.08.2007 року, укладеного між
відповідачем та Черепашинецькою
сільською радою, на який посилається
позивачка, площа орендованого ставу
становить 16,1815 га, тому захисна смуга
навколо нього має бути 50 м. вздовж
берегів.

Акти від 01.07.2013 року та від 21.03.2014
року не доказують зазначених обставин,
більше того, вони лише констатують
факти того, що 1 липня 2013 року було
виявлено факт затоплення земельної
ділянки позивачки на 0,12 га. , а 21.03.2014
року - на 437м.2. (а/с. 8, 22), оскільки у них
відсутні причини затоплення.

У матеріалах справи відсутні
будь-які інші докази того, що саме по
вині відповідача, чи завдяки його
якимось діям, чи бездіяльності
відбулися зазначені затоплення.

Як видно з відповіді
Черепашинецької сільської ради
Калиновського району Вінницької
області ОСОБА_3 від 03.07.2013 року, під час
з`ясування причин затоплення земельної
ділянки ОСОБА_3, орендарем ОСОБА_2 було
роз`яснено, що причиною складної
ситуації стали природні умови
пов`язані з розставанням снігу та з
опадами у вигляді дощу (а/с 12).

Такі ж пояснення щодо причин
затоплення давав і представник
відповідача у судових засіданнях.
Позивачка зазначених причин нічим не
спростувала.

Відповідно до норми ст.10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог чи
заперечень. Про це сказано і у ст.60 ЦПК
України, чого не було зроблено
позивачкою при розгляді справи.

Слід зазначити також, що вимога про
усунення перешкоди у користуванні
земельною ділянкою шляхом
зобов`язання ОСОБА_2 підтримувати
рівень води у ставку на території
Черепашинецької сільської ради,
відповідно до розміру, встановленого
договором оренди земельної ділянки
водного фонду, укладеного між ОСОБА_2 та
Черепашинецькою сільською радою 7.08.2007
року, не може бути задоволена, оскільки
у зазначеному договорі оренди землі не
вказаний жоден рівень води, лише
зазначена площа земельної ділянки, у
тому числі і під ставом (а/с. 26). З огляду
на це - ухвалене судом першої інстанції
рішення не може бути виконане.

За вказаних обставин, рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
та неправильним застосуванням норм
матеріального права та за
невідповідності висновків суду
обставинам справи, тому в силу ст. 309 ЦПК
України його необхідно скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від 22 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
на стороні відповідача -
Черепашинецька сільська рада
Калиновського району Вінницької
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою -
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення та з цього ж моменту може
бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: