У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді - доповідача: Джуги С.Д.

суддів: Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Тячівського районного суду від 11
листопада 2011року по справі за поданням
державного виконавця відділу ДВС
Тячівського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тячівського районного суду від
11 листопада 2011 року подання державного
виконавця відділу ДВС Тячівського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_1 - задоволено, тимчасово
обмежно ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон
України до виконання зобов'язань.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подала
на неї апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати дану ухвалу,
оскільки вважає її такою, що
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні подання. Зокрема, вказує
на те, що суд першої інстанції дійшов
необґрунтованих висновків щодо її
ухиляння від виконання судового
рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши і дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області дійшла висновку,
що скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що постановою державного
виконавця відділу ДВС Тячівського
районного управління юстиції від
16.06.2011 року відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №2
-3323/10 виданий 17.05.2011р. про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в
розмірі 25500 грн., 375 грн. судових витрат
(а.с.4).

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив того, що боржник ухиляться від
виконання рішення суду.

Однак з такими висновками колегія
суддів не може погодитись, оскільки
вони ґрунтується на неповно з'ясованих
обставинах справи і невідповідають
нормам матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Як у поданні державного виконавця так і
в ухвалі суду не наведено будь - яких
посилань на ухилення боржника від
виконання рішення суду.

В ухвалі судом не зазначено жодних
фактів та конкретних доказів, які б
підтверджували про те, що боржник
дійсно ухилявся від зобов'язання,
покладеного на нього судовим рішенням.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що у суду першої
інстанції не було належних і
допустимих доказів, які б
підтверджували ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, та правових
підстав для задоволення подання
державного виконавця, а тому ухвала
суду підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні подання з
вищенаведених підстав.

Керуючись 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду від
11 листопада 2011 року по справі №6-144/11 -
скасувати.

У поданні державного виконавця
відділу ДВС Тячівського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:

Судді :