УхвалА

іменем україни

10 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
захист прав споживача за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ
КБ «ПриватБанк») на рішення
Талалаївського районного суду
Чернігівської області від 18 липня 2014
року та рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 12 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 19 листопада 2007 року між ним та ПАТ
КБ «ПриватБанк» укладено кредитний
договір, відповідно до якого він
отримав грошові кошти у розмірі 2 500 грн
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48 % на рік з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Наказом Талалаївського районного суду
Чернігівської області від 20 серпня 2008
року з нього на користь банку стягнуто
заборгованість за вказаним кредитним
договором у сумі 3 216 грн 76 коп.

26 серпня 2008 року у відділенні банку ним
погашено зазначену суму
заборгованості. Строк дії картки він не
продовжував, карткою не користувався,
нові картки не отримував. Вважав
кредитні відносини припиненими.

У листопаді 2012 року під час отримання
банківського переказу йому було
повідомлено банком, що в нього
залишилась непогашена заборгованість
за кредитним договором у сумі 16 грн 66
коп., у зв'язку із чим продовжувалось
нарахування відсотків відповідно до
умов кредитного договору.

У травні 2014 року він відкрив у ПАТ КБ
«ПриватБанк» картковий рахунок для
перерахування заробітної плати, проте
банком з цього рахунку було
автоматично у рахунок погашення
заборгованості за кредитом списано
кошти у сумі 2 896 грн 16 коп.

Вважаючи такі дії банку
неправомірними, позивач просив суд
припинити правовідносини між
сторонами кредитного договору від 19
листопада 2007 року; заборонити ПАТ КБ
«ПриватБанк» вимагати від нього
повернення заборгованості за вказаним
кредитним договором та списувати кошти
в рахунок її погашення з інших дебетних
рахунків, відкритих на його ім'я в ПАТ
КБ «ПриватБанк»; стягнути з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на його користь 2 896 грн 16
коп. та понесені судові витрати.

Рішенням Талалаївського районного
суду Чернігівської області від 18 липня
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Заборонено ПАТ
КБ «ПриватБанк» вимагати від ОСОБА_4
повернення заборгованості за
кредитним договором від 19 листопада 2007
року та списувати кошти в рахунок її
погашення з інших дебетних рахунків,
відкритих на його ім'я в
ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 2
896 грн 16 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 12 вересня 2014
року рішення районного суду в частині
заборони ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагати
від ОСОБА_4 повернення заборгованості
за кредитним договором від 19 листопада
2007 року та списувати кошти в рахунок її
погашення з інших дебетних рахунків,
відкритих на його ім'я в ПАТ КБ
«ПриватБанк», скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким у
задоволенні вказаних позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено. В решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Додатковим рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 22
вересня 2014 року вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення в
частині стягнення з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 2 896 грн
16 коп. та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_4 в цій
частині відмовити.

В іншій частині рішення судів не
оскаржуються.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов в частині
стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_4 2 896 грн 16 коп., суди на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що з урахуванням вимог
п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» дії банку щодо
автоматичного позасудового списання з
рахунку позивача коштів в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, строк давності якого минув,
є неправомірними.

Посилання касаційної скарги про те, що
суд не мав права без заяви позивача
застосовувати положення позовної
давності, посилаючись на постанову
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року у справі № 6-126цс13,
безпідставні, оскільки зазначена
правова позиція стосується судового
вирішення спору, а банк самостійно, у
позасудовому порядку, списав кошти з
рахунку позивача на виконання
кредитного договору, строк позовної
давності за яким уже сплив.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Талалаївського районного суду
Чернігівської області від 18 липня 2014
року та рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 12 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта