АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/966/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3105/14
Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О.
Доповідач Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Панченка
О.О.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк»

на рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 01 вересня 2014
року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 червня 2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості. Свої
вимоги мотивує тим, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 25.04.2007 р.
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6 000 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою та «Тарифами Банку», які
викладені на банківському сайті:
http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та
банком договір, що підтверджено
підписом у заяві. У зв'язку з порушенням
зобов'язань за кредитним договором
станом на 30.04.2014 р. за ОСОБА_2 рахується
заборгованість - 28 058,07 грн., яка
складається з наступного: - 5 981,80 грн. -
заборгованість за кредитом; - 20 263,98 грн.
заборгованість за процентами за
користування кредитом; штрафи
відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн -
штраф(фіксована частина), 1312,29 грн. -
штраф (процентна складова). Просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
заборгованість у розмірі 28058,07 грн. за
кредитним договором № б/н від 25.04.2007
року та судовий збір у розмірі 280,58 грн.

Рішенням Хорольського районного
суду Полтавської області від 01 вересня
2014 року в задволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовлено
в зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ
Комерційний Банк «ПриватБанк» просить
рішення місцевого суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволенню
позову, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставини, що мають
істотне значення для справи, та невірне
застосування норм матеріального та
процесуального права, недоведення
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 25.04.2007 р. ОСОБА_2 25.04.2007
р. отримав кредит у розмірі 6 000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Згідно умов договору обов»язковий
мінімальний щомісячний платіж повинен
здійснюватися щомісячно з 18 по 25 число
місяця у розмірі 127,99 грн.

З заяви ОСОБА_2 вбачається, що
кредит наданий строком з 25.04.2007 р. по
25.04.2009 р. (а.с. 8).

З розрахунків, наданих ПАТ КБ
«ПриватБанк», вбачається, що ОСОБА_2
останній раз вніс платіж, спрямований
на погашення кредиту, 09.09.2010 р. в розмірі
99 грн. ( а.с.6,46).

Станом на 30.04.2014 р. заборгованість
ОСОБА_2 за кредитом складає 28 058,07 грн. і
включає в себе: 5 981,80 грн. -
заборгованість за кредитом; 20 263,98 грн. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; штрафи
відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн -
штраф(фіксована частина), 1312,29 грн. -
штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову
з підстав пропуску строку позовної
давності, місцевий суд виходив з того,
що з 09.09.2010 р. почався перебіг строку
позовної давності щодо повернення
кредиту в повному обсязі, а оскільки
позивач звернувся до суду з позовом
12.06.2014 р., то він пропустив строк
позовної давності звернення до суду.

Як встановила колегія суддів, такий
висновок місцевого суду є вірним,
оскільки суд дійшов їх після повного,
всебічного та об'єктивного з'ясування
фактичних обставин справи, прав та
обов'язків сторін в даних
правовідносинах, з правильним
застосуванням норм матеріального
права.

Як вбачається із заяви позичальника
ОСОБА_2, строк дії договору складав з
25.04.2007 по 25.04.2009 р. (а.с.8). З 26.04.2009 р.
почався перебіг стоку розовної
давності. Останній платіж боржник
здійснив 09.09.2010 р., що не заперечується
сторонами.

Згідно ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дій, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов»язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.

Таким чином, перебіг позовної давності
перервався та почався заново і тривав
до 09.09.2013 р. Позивач звернулася в суд з
даним позовом 12.06.2014 р., тобто поза
межами строку позовної давності.

У запереченні проти позову від 08.07.2014 р.,
відповідач ОСОБА_2 просив застосувати
правові наслідки пропуску строку
позовної давності (а.с. 30).

У матеріалах справи відсутні будь-які
докази щодо пролонгації умов договору,
відсутні докази щодо видачі
позичальнику повторної картки.

Виходячи із правової позиції, яка
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014 р. (справа №6-14 цс 14)
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погавшення кредиту
перебіг строку давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Позивачем не надано доказів щодо
збільшення строку позовної давності,
тому він є загальним - три роки.

Доводи позивача про те, що договір
було пролонговано на 12 місяців, не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачем не надано належних та
допустимих доказів про це.

Крім цього, доводи позивача щодо
пролонгації договору не впливають на
правові наслідки, оскільки якщо навіть
і припустити, що він дійсно був
пролонгований на 12 місяців, то з дати
його пролонгації 26.04.2009 р. на 12 місяців
строк дії договору буде становити до
26.04.2010 р. і з 27.04.2010 р. почався перебіг
строку позовної давності. Останній
платіж здійснено 09.09.2010 р., який
перервав перебіг строку позовної
давності та тривав до 09.09.2013 р., тобто і з
урахуванням доводів позивача про
пролонгацію договору строк позовної
давності є пропущеним.

Доводи позивача про те, що з даним
позовом він звернувся у квітні 2014 р. не
відповідає дійсності, оскільки згідно
вхідного номеру подачі позовної заяви
вона надійшла до суду 12.06.2014 р.

Доводи позивача про те, що він має
право на стягнення заборгованості за
кредитним договором в межах трирічного
строку позовної давності з квітня 2014 р.
по квітень 2014 р. є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
відхилити.

Рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 01 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

С У Д Д І :