АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7307/2014
Головуючий в 1-й інстанції - Сенюта В.О.
Доповідач-Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року в справі за заявою
ОСОБА_2 про скасування судового наказу
,-

в с т а
н о в и л а:

30 січня 2012 року Деснянський
районний суд м. Києва за заявою ЖБК
«Хімік-10» видав судовий наказ про
стягнення зі ОСОБА_2 на користь
заявника заборгованість за
житлово-комунальні послуги станом на
01.08.2011 року в розмірі 13 497 грн. 41 коп.,
інфляційні нарахування в розмірі 10 981
грн. 49 коп. та 3 % річних в розмірі 2 741 грн.
42 коп., а всього 27 220 грн. 32 коп..

09 квітня 2014 року ОСОБА_2 подала
заяву до суду першої інстанції про
скасування вказаного наказу ,
посилаючись на існування між
сторонами спору про право .

Ухвалою Деснянського районного
суду м. Києва від 18 квітня 2014 року в
задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати судовий наказ
виданий судом першої інстанції 30.01.2012
року, оскільки вважає, що між нею та ЖБК
«Хімік-10» існує спір про право і
документи, надані стягувачем, не
вказують на правильність і
безспірність розрахунків
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення представника ЖБК «Хімік-10»,
обговоривши доводи апеляційної скарги
, обставини справи , колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК
України, судовий наказ може бути видано
у разі, якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Встановлено, що звернувшись 24.01.2012
року з заявою про видачу судового
наказу про стягнення зі ОСОБА_2, яка є
членом ЖБК «Хімік-10» та зареєстрована
у АДРЕСА_1 з 02.08.1984 року, заборгованості
за житлово-комунальні послуги станом
на 01.08.2011 року в розмірі 13 497 грн. 41 коп.,
інфляційні нарахування в розмірі 10 981
грн. 49 коп. та 3 % річних в розмірі 2 741 грн.
42 коп., кооперативом суду було надано
право установчі документи заявника,
довідку форми № 3 по квартирі АДРЕСА_1,
довідку про заборгованість по
квартирній платі та комунальних
послугах по ЖБК «Хімік-10» по вказаній
квартирі, таблицю індексів інфляції, а
також розрахунок з урахуванням індексу
інфляції та трьох відсотків річних по
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Видаючи спірний судовий наказ
щодо стягнення зі ОСОБА_2
заборгованості за житлово-комунальні
послуги з урахуванням індексу інфляції
та 3 % річних, суд вважав, що на підставі
ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та ст.ст.
156,162 ЖК України, заявлені вимоги ЖБК
«Хімік-10» підлягають задоволенню.

18.04.2014 року, відмовляючи ОСОБА_2 в
задоволенні заяви про скасування
судового наказу , суд виходив з того, що
останньою не викладено обставин, які
свідчать про повну або часткову
необґрунтованість вимог стягувача та
відсутність посилань на докази, якими
боржник обґрунтовує свої заперечення
проти вимог стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 309-1 ЦПК
України, судовий наказ підлягає
скасуванню в апеляційному порядку,
якщо апеляційний суд встановить
відсутність між стягувачем та
боржником спірних правовідносин , на
основі яких була заявлена вимога,
передбачена частиною першою статті 96
цього Кодексу.

В апеляційній скарзі на судовий
наказ, виданий Деснянським районним
судом м. Києва 30 січня 2012 року та ухвалу
від 18.04.2014 року, ОСОБА_2 зазначала, що між
нею та ЖБК «Хімік-10» існує спір про
право і документи, надані стягувачем,
не вказують на правильність і
безспірність розрахунків
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Проте з такими доводами
апеляційної скарги колегія суддів не
може погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, а також оплачувати
житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК
України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України
визначає, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Зазначаючи про існування між нею
та заявником спору про право , ОСОБА_3
будь-яких належних доказів, які б
підлягали оцінці у відповідності до ст.
212 ЦПК України, зазначеному не надала та
на наявність таких не вказала .

Також колегія суддів звертає
увагу на те, що 24.02.2011 року ОСОБА_2
заявою на ім»я голови ЖБК «Хімік-10» та
актом зрівняння розрахунків визнала
суму боргу станом на 13.02.2011 року у
розмірі 11 158 грн. 84 коп. та
зобов»язалась його сплатити до кінця
2011 року, перервавши таким чином перебіг
позовної давності відповідно до ч. 1 ст.
264 ЦК України ( а.с. 40).

Будь-яких доказів того, що нею
вказане зобов»язання виконано чи
виконується, ОСОБА_2 не надано , як і не
спростовано правильність нарахувань
проведених заявником як до вказаної
дати, так і станом на 01.08.2011 року.

При цьому, як вбачається з
матеріалів справи з заявою про видачу
судового наказу ЖБК «Хімік-10»
звернувся лише 24.01.2012 року , а тому
ОСОБА_2 мала можливість погасити
заборгованість за житлово-комунальні
послуги без подальшого стягнення з неї
індексу інфляції та 3 % річних.

На підставі викладеного у
колегії суддів відсутні підстави
вважати, що між заявником та ОСОБА_2
існують спірні правовідносини щодо
законності та правильності
нарахованих сум заборгованості за
спожиті нею житлово-комунальні
послуги.

Керуючись ст.ст. 95, 96, 103, 105-1, 309-1
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити .

Судовий наказ Деснянського
районного суду м. Києва від 30 січня 2012
року про стягнення заборгованості з
ОСОБА_2, виданий за заявою
Житлово-будівельного кооперативу
«Хімік-10» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді: