УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, треті особи: відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції, Перша
Сумська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування,
вселення та визначення порядку
користування жилим приміщенням, за
зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
третя особа - Перша Сумська державна
нотаріальна контора, про усунення від
права на спадкування, за касаційною
скаргою ОСОБА_9, який діє в інтересах
ОСОБА_7, на рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 25 лютого 2014 року та
рішення Апеляційного суду Сумської
області від 28 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що квартира АДРЕСА_1 належала на
праві спільної сумісної власності її
діду ОСОБА_10, бабі ОСОБА_11 та їхньому
сину ОСОБА_12

Після смерті у ІНФОРМАЦІЯ_6 діда вона
шляхом фактичного вступу у володіння
спадковим майном успадкувала 1/9
частину квартири, оскільки її батька
ОСОБА_13 - сина спадкодавця, на той час
вже не було в живих.

У ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла баба,
внаслідок чого відкрилася спадщина на
4/9 частини квартири, з яких їй має
належати 2/9 частини.

У ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_12 -
батько відповідача, якому належала 1/3
частина квартири, як співвласнику, і
який теж успадкував відповідні частки
квартири після смерті своїх батьків.

З урахуванням викладеного та того, що у
неї з малолітнім сином відсутнє інше
житло ОСОБА_6 просила суд визначити за
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 частки у
праві спільної сумісної власності на
квартиру по 1/3 частині за кожним;
визнати за нею після смерті діда та
баби право на спадщину відповідно на 1/9
та 2/9 частини квартири, а всього на 1/3
частину цього майна; вселити її з сином
ОСОБА_14 в квартиру і визначити порядок
користування нею, виділивши їй кімнату
№ 12 площею 17,8 кв.м, а відповідачу дві
інші кімнати № 6 площею 15 кв.м та № 9
площею 15,2 кв.м, залишивши кухню № 5
площею 7,9 кв.м, коридор № 1 площею 32,05
кв.м, ванну кімнату № 4 площею 3,1 кв.м,
санвузол № 3 площею 1,5 кв.м та кладовку
№ 2 площею 1,2 кв.м у їхньому спільному
користуванні.

У серпні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
просив суд усунути ОСОБА_6 від права на
спадкування, мотивуючи свої вимоги тим,
що вона умисно ухилялася від догляду за
спадкодавцями, фінансово не допомагала
їм і не була присутня на їх похованні.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 25 лютого 2014 року позов ОСОБА_6
задоволено частково. Визначено частки
у спільній сумісній власності -
квартири АДРЕСА_1, по 1/3 частині за
кожним із співвласників: ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_6 після смерті її діда ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та визнано
за нею право на спадщину 1/9 частки в
квартирі АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_6
право на спадщину за законом в розмірі
2/9 часток в квартирі АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5
року, а всього право на спадщину на 1/3
частину цієї квартири.

Вселено ОСОБА_6 разом з малолітнім
сином ОСОБА_14 в квартиру АДРЕСА_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Сумської
області від 28 квітня 2014 року, рішення
суду першої інстанції в частині
визначення часток у праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
по 1/3 частині за ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, а також у частині встановлення
факту прийняття ОСОБА_6 спадщини після
смерті діда ОСОБА_10 і визнання за нею
права на спадщину на 1/9 частину
квартири АДРЕСА_1 скасовано і у
задоволенні зазначених вимог ОСОБА_6
відмовлено.

У частині вселення малолітнього
ОСОБА_14 у вказану квартиру зазначене
рішення суду скасовано.

У частині визнання за ОСОБА_6 права на
спадщину за законом у розмірі 2/9 часток
у квартирі АДРЕСА_1 після смерті її баби
ОСОБА_11, а всього права на спадщину на 1/3
частину цієї квартири рішення суду
змінено, визнавши за ОСОБА_6 після
смерті ОСОБА_11 право на спадщину на 1/4
частину вказаної квартири.

У частині відмови ОСОБА_6 у
встановленні порядку користування
квартирою рішення суду першої
інстанції скасоване і ухвалено нове
про часткове задоволення цієї позовної
вимоги.

Виділено ОСОБА_6 у користування в
квартирі АДРЕСА_1 жилу кімнату № 6
площею 15 кв.м, а ОСОБА_7 - жилі кімнати № 9
площею 15,2 кв.м та № 12 площею 17,8 кв.м,
залишивши всі допоміжні приміщення
цієї квартири у спільному користуванні
сторін.

У частині вирішення інших позовних
вимог сторін рішення суду залишено без
змін. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування зазначених
судових рішень із направленням справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що трикімнатна
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної сумісної власності подружжю
ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та їхньому сину
ОСОБА_12

Іншим сином подружжя ОСОБА_12 і батьком
позивача за первісним позовом був
ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Батько відповідача за первісним
позовом ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Частково задовольняючи первісний
позов та відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що ОСОБА_11 на
день її смерті належала 1/2 частина
квартири, яку в свою чергу успадкувала
її онука ОСОБА_6 за правом
представлення шляхом подання заяви до
нотаріальної контори та син померлої
ОСОБА_12, який проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Визнаючи порядок користування
квартирою та виділяючи позивачу
житлову кімнату площею 15 кв.м суд
виходив з того, що перевищення
виділеної їй житлової площі порівняно
з її часткою у праві власності на
квартиру є незначним.

Перевіряючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що його постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

В силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України та статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох або більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

У пункті 14 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист приватної
власності» роз'яснено, що квартира, яка
є спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщенням квартири, якщо про це
заявлено позов.

Суд апеляційної інстанції на вказані
положення закону належної уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України не врахував того, що в
даному випадку неможливо визначити
порядок користування спірною
квартирою з дотриманням прав кожного
із співвласників на володіння,
користування та розпорядження
належною йому часткою. Виділяючи у
користування позивача житлову кімнату
площею 15 кв.м, яка не відповідає її
частці у праві спільної часткової
власності, апеляційний суд порушив
права іншого співвласника спірної
квартири.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Апеляційного суду Сумської області від
28 квітня 2014 року в частині задоволення
вимог про виділення ОСОБА_6 у
користування в спірній квартирі жилої
кімнати № 6 площею 15 кв.м, а ОСОБА_7 жилих
кімнат № 9 площею 15,2 кв.м та № 12 площею
17,8 кв.м, залишення всіх допоміжних
приміщень квартири у спільному
користуванні сторін підлягає
скасуванню із направленням справи в
зазначеній частині на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного
суду Сумської області від 28 квітня 2014
року ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, який діє в
інтересах ОСОБА_7, задовольнити
частково.

Рішення Апеляційного суду Сумської
області від 28 квітня 2014 року в частині
задоволення вимог про виділення ОСОБА_6
у користування в квартирі АДРЕСА_1
жилої кімнати № 6 площею 15 кв.м, а ОСОБА_7
жилих кімнат № 9 площею 15,2 кв.м та № 12
площею 17,8 кв.м, залишення всіх
допоміжних приміщень квартири у
спільному користуванні сторін
скасувати, справу в зазначеній частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного
суду Сумської області від 28 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук