Дата документу 24.09.2014 Справа № 554/4583/14-ц
Провадження № 2/554/2009/2014
Єдиний унікальний номер: 554/4583/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2014 року суддя Октябрського
районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на утримання дитини у
період навчання,

встановила:

позивач 04.04.2014 року звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 на утримання дитини у
період навчання, посилаючись на те, що в
добровільному порядку відповідач
допомоги на утримання сина не надає.

У судове засідання сторони не
з'явилися, направивши заяви про розгляд
справи у їх відсутність, позивач позов
підтримала, відповідач - визнав.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд, за наявності для того законних
підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову, якщо таке визнання
не суперечить закону і не порушує права
свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання позову відповідачем не
суперечить вимогам закону, не порушує
прав, свобод та інтересів інших осіб,
підстав для неприйняття судом визнання
позову відповідачем немає.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Згідно статті11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Статтею16 ЦК України передбаченого, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами належні та допустимі докази
в їх сукупності, встановивши фактичні
обставини справи, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини між сторонами, суд
приходить до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, а у
випадках, передбачених ст.ст. 198, 199
цього Кодексу, - і своїх повнолітніх
дочку, сина. Стягнення аліментів на
дітей, які досягли повноліття, з
підстав, передбачених ст.ст. 198, 199 СК
України, здійснюється у судовому
порядку за новою позовною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу
України способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181
СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 Сімейного кодексу України) і
виплачуються щомісячно.

Згідно з вимогами ч.2 ст.199 СК України
право на утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Як зазначено в п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Суддею встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно довідки №09-696 від 04.09.2014 ОСОБА_3 є
студентом першого курсу другої групи
денного факультету № 9 Національного
університету «Юридична академія
України імені Ярослава Мудрого».

Так як повнолітній син під час навчання
на денному відділенні в вищому
навчальному закладі потребує
матеріальної допомоги, а самостійно
позивач не в змозі забезпечити йому
належну матеріальну допомогу, її
коштів недостатньо для повноцінного
забезпечення витрат, пов'язаних із його
навчанням в іншому місті, а відповідач
поряд із матір'ю несе обов'язок із
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання в університеті та
потребує у зв'язку з цим матеріальної
допомоги, має таку можливість, а тому є
підстави для визначення розміру
аліментів у частці від його доходу, на
чому наполягає позивач.

Питання судового збору суддя вирішує
на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стягнувши його з відповідача на
користь держави пропорційно до
задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198 - 200 Сімейного
Кодексу України, п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суддя

вирішила:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на утримання
дитини у період навчання, -
задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в
розмірі ? частини заробітку щомісячно,
у період навчання до досягнення ним
двадцятитрьохрічного віку, починаючи з
05 квітня 2014 року та продовжувати до
закінчення ним навчання у
Національному університеті «Юридична
академія України імені Ярослава
Мудрого».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць підлягає негайному
виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

СуддяН. В. Тімошенко