У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «ПриватБанк» на рішення
Виноградівського районного суду від 08
вересня 2014 р. за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 р. публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - Банк) звернулося
у суд із позовом до ОСОБА_2, у якому
просило стягнути з відповідача на свою
користь 11240.79 грн. кредитної
заборгованості та судові витрати.

На обґрунтування Банк зазначав, що
згідно з договором б/н від 19.12.05 р.
відповідач одержав кредит на суму 4100
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % на рік за користування
кредитом на суму залишку.

Відповідач не виконував узятих на себе
зобов'язань, що призвело до утворення
станом на 31.03.14 р. заборгованості на
загальну суму 11240.79 грн., із яких:

- 1761.90 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8467.42 грн. - заборгованість по
відсотках;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 511.47 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Виноградівського районного
суду від 08.09.14 р. у позові відмовлено
(а.с.95-97).

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про задоволення
позову. Доводить про порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Указує, що строк позовної
давності не може бути пропущений,
оскільки відповідач не надав письмової
заяви про закриття карткового рахунку
та дотепер користується грошима Банку.

Суд першої інстанції виходив із
пропуску строку позовної давності.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

За змістом ч. ч.3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі, є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Згідно з висновками Верховного Суду
України про застосування ст. 257 ЦК
України до правовідносин, у яких
використовуються платіжні картки як
спосіб надання/отримання кредитних
коштів, викладеними у постанові від 19
березня 2014 року № 6-14цс14, за таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту у повному обсязі -
зі спливом останнього дня місяця дії
картки (ст. 261 ЦК України), а не
закінченням строку дії договору.

Як видно з матеріалів справи, 19.12.05 р.
ОСОБА_2 подав до Банку заяву про
відкриття карткового рахунку з
кредитним лімітом у сумі 2500 грн. за
базовою відсотковою ставкою у розмірі
36 % на рік із розрахунку 360 днів у році,
терміном до закінчення строку дії
картки. Однак, із наданої Банком копії
неможливо встановити термін дії
картки, оскільки копія у цій частині є
нечитабельною.

23.06.14 р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
подала заяву про застосування
наслідків спливу позовної давності,
оскільки перебіг строку позовної
давності почався із 19.12.06 р. (а.с.50).

Ухвалою Виноградівського районного
суду від 24.06.14 р. було витребувано від
Банку для вивчення та огляду оригінал
заяви-анкети відповідача, оригінал
умов надання банківських послуг і
правил користування платіжною карткою,
які діяли на день підписання
кредитного договору, та виписку про рух
коштів за весь період. Однак, Банк
ухилився від виконання судової вимоги.

Відповідно до умов і правил надання
банківських послуг, які є складовою
частиною Договору, наданих Банком,
договір діє протягом 12 місяців із
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
перебіг строку позовної давності
почався 19.12.06 р. і на момент пред'явлення
позову (07.05.14) давно закінчився.

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк дії картки було продовжено, а
відповідач дотепер користується
грошима Банку, не заслуговують на увагу
через відсутність доказів.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «ПриватБанк» відхилити.

2. Рішення Виноградівського районного
суду від 08 вересня 2014 р. залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: