АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8154/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л. Г. Доповідач - Каратаєва
Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, третя особа Обслуговуючий
кооператив «Житлово-будівельний
кооператив № 180 Дніпро», про визнання
права спільної часткової власності та
визнання власності на 1/2 частину
квартири, -

в с т а н о в и л а:

30 липня 2014 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська ухвалено
рішення про задоволення позову ОСОБА_5
до ОСОБА_4, третя особа обслуговуючий
кооператив «Житлово-будівельний
кооператив № 180 Дніпро» про визнання
права спільної часткової власності та
визнання власності на 1/2 частину
квартири.

Визнано за ОСОБА_5 право спільної
часткової власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1 та
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.04.1972 року виконком Дніпропетровської
міськради депутатів трудящих видав
ОСОБА_6 на сім'ю з трьох чоловік: ОСОБА_6-
квартиронаймач, ОСОБА_7 - чоловік та
ОСОБА_5 - син, ордер №275 на право заняття
трикімнатної квартири АДРЕСА_1, на
підставі списків ЖБК № 180, затверджених
виконкомом міськради у квітні 1972 року
(а.с.56).

Згідно з довідкою ОК «ЖБК №180 «Дніпро»
№ 24 від 24.12.2012 року, вартість квартири в
сумі 7071, 73 крб. виплачена в ІУ кварталі
1981 року (а.с.42).

З 1972 року по 1986 рік ОСОБА_6 та ОСОБА_7
перебували у зареєстрованому шлюбі. З
1987 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стали
проживати однією сім'єю у зазначеній
квартирі, в якій також проживав і
колишній чоловік відповідачки ОСОБА_7

Дані обставини визнані сторонами та
відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

На той час ОСОБА_5 мав у користуванні
квартиру та був зареєстрований з
адресою: АДРЕСА_2. 14.12.1990 року Бюро
обміну житловою площею
Дніпропетровської міськради йому був
виданий обмінний ордер № 13150 на право
заняття в порядку обміну житлового
приміщення в однокімнатній
ізольованій квартирі по АДРЕСА_3, на
підставі протоколу засідання комісії
по обміну житловою площею №50 від 12.12.1990
року. (а.с.54).

21.06.1991 року Красногвардійським
відділом РАЦС м. Дніпропетровська було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4

У 1993 році, після реєстрації шлюбу,
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 здійснили обмін
житлом, у зв'язку з чим 09.10.1993 року
ОСОБА_7 Бюро обміну житловою площею
Дніпропетровської міськради був
виданий обмінний ордер № 014985 на право
заняття в порядку обміну житлового
приміщення в однокімнатній квартирі за
адресою: АДРЕСА_3, на підставі протоколу
засідання комісії по обміну житловою
площею № 40 від 06.10.1993 року (а.с.55). В цей
же день, 09.10.1993 року, ОСОБА_5 Бюро обміну
житловою площею Дніпропетровської
міськради була надана виписка із
протоколу засідання комісії по обміну
житловими приміщеннями № 40 від 06.10.1993
року, на право заселення в порядку
обміну на частину житлового приміщення
в якості члена сім'ї в квартиру за
адресою АДРЕСА_1. (а.с.56).

Згідно з листом Дніпропетровської
міськради за №8/13-2943 від 16.12.2013 року, в
списках до справи № 40 від 06.10.1993 року
під № 20 вказано про обмін житлових
приміщень між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.103).

Враховуючи обмін житлом між ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, позивач правомірно заселився в
спірну квартиру в порядку та набув
право на спільну часткову власність в
даному житловому приміщенні.

Згідно ст..43 ЖК України член
житлово-будівельного кооперативу
вправі за письмовою згодою проживаючих
разом з ним членів сім'ї, включаючи
тимчасово відсутніх, провести обмін
займаного жилого приміщення з наймачем
жилого приміщення в будинку державного
або громадського житлового фонду чи з
іншим членом житлово-будівельного
кооперативу, в тому числі з
проживаючими в іншому населеному
пункті, за умови прийому до членів
кооперативу особи, що вселяється у
зв'язку з обміном у будинок
житлово-будівельного кооперативу.

Відповідно до п.36 Примірного статуту,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР № 186 від 30.04.1985 року, член
кооперативу або член його сім'ї також
має право у встановленому законом
порядку провести обмін жилої площі, що
припадає на нього, в тому числі
суміжної кімнати або частини кімнати, з
особами, зазначеними в цьому пункті, за
умови, що особа у порядку обміну
вселяється як член сім'ї тих, що
залишився проживати в цьому
приміщенні. Якщо обмін частини жилого
приміщення пов'язаний з вибуттям члена
кооперативу, то такий обмін
провадиться за умовами вступу до
кооперативу члена його сім'ї або особи,
яка вселяється як член сім'ї тих, що
залишилися проживати в цьому
приміщенні.

ОСОБА_5 був прийнятий в члени
кооперативу, що підтверджується
копіями витягів з протоколу членів
загальних зборів та випискою з
протоколу ОК «ЖБК №180 Дніпро-3» « 5/05/14
від 15.05.2014 року. (а.с.85-89, 128-129)

Згідно з п.4 Правил обміну жилих
приміщень в УРСР, затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР від
31.01.1986 року № 31, предметом обміну може
бути частина жилого приміщення, що
припадає на долю наймача (члена
житлово-будівельного кооперативу) або
члена його сім'ї, в тому числі, кімнати
або частина кімнати. Пунктом 5 вказаних
правил передбачено, що обмін жилими
приміщеннями може відбутися між
громадянами, які проживають в одному
або різних жилих будинках як у даному,
так і в різних населених пунктах. Обмін
жилими приміщеннями провадиться без
обмеження кількості учасників, крім
випадків обміну частини жилого
приміщення, при якому згода про обмін
може бути тільки двосторонньою. Пункт 6
правил вказує на те, що член
житлово-будівельного кооперативу або
член його сім'ї вправі в установленому
цими Правилами порядку провести обмін
частини жилої площі, що припадає на
його долю, з наймачем іншого жилого
приміщення або з членом
житлово-будівельного кооперативу за
умови, що особа у порядку обміну
вселяється як член сім'ї тих, що
залишилися проживати в цьому
приміщенні. Пункт 9 вказує на те, що
обмін жилими приміщеннями, що
знаходяться в межах одного населеного
пункту, оформлюється у Бюро по обміну
жилими приміщеннями.

Пунктом 10 визначено порядок, а саме:
бажаючі провести обмін займаних жилих
приміщень, подають виконавчому
комітетові відповідної Ради народних
депутатів (Бюро по обміну жилими
приміщеннями) заяви та виписки з
рішення загальних зборів членів
житлово-будівельного кооперативу
(засобів уповноважених) про прийом
даної особи до кооперативу - при обміні
жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового
фонду на жиле приміщення в будинку
житлово-будівельного кооперативу. Крім
того подаються документи, які
підтверджують перебування у шлюбі або
перебування в родинних відносинах з
кимсь із осіб, які залишилися проживати
у приміщенні, частина якого
обмінюється, при обміні на частину
жилого приміщення.

Відповідно до п.38 Примірного статуту,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР №186 від 30.04.1985 року, та
згідно п.13 Правил обміну жилих
приміщень в УРСР, затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР від
31.01.1986 року № 31, угода про обмін жилими
приміщеннями, в тому числі й між
членами того ж самого кооперативу,
набирає чинності з моменту одержання
ордерів, що видаються виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів. У випадках, коли
предметом обміну є частина жилого
приміщення, особі, яка вселяється як
член сім»ї тих, що залишилися проживати
в цьому приміщенні, видається виписка з
рішення виконавчого комітету Ради
народних депутатів, яка оформила обмін.

Таким чином, встановлено проведення
обміну житлом між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та
набуття у зв'язку з цим позивачем права
спільної часткової власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_7 до обміну в порядку ст.ст.22, 28
КпШС України.

В пункті 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» № 5 від 07.02.2014 року
зазначено, що законом може бути
встановлений інший момент набуття
права власності (підстави набуття
права власності), зокрема у разі
повного внесення пайових внесків за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані члену житлового,
житлово-будівельного дачного,
гаражного чи іншого кооперативу чи
товариства, в осіб, які мають право на
частку в пайових внесках, виникає право
спільної часткової власності на
квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі
пропорційно розміру частки паю.

Доводи апеляційної скарги полягають у
незгоді апелянта з висновками суду
щодо встановлення обміну житлом між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та набуття у зв'язку з
цим позивачем права спільної часткової
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_7 до обміну
та відсутністю її згоди на проведення
даного обміну. Висновки суду першої
інстанції, що оскільки позивачкою
особисто була надана виписка із
протоколу засідання комісії по обміну
житловими приміщеннями № 40 від 06.10.1993
року, на право заселення в порядку
обміну на частину житлового приміщення
ОСОБА_5 в якості члена сім'ї в квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, зроблена на одному
аркуші разом з копією ордера на її
вселення в спірну квартиру (а.с.56),
апелянтом не спростовано.

Оцінка доказів є виключним правом суду,
відповідно до вимог ст..212 ЦПК,
переоцінка доказів є неприпустимою.

Інші доводи полягають у тлумаченні
норм чинного законодавства на власний
розсуд апелянта та зауваженнях на
порушеннях норм процесуального права,
які не є підставою для зміни або
скасування рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ст..309
ЦПК.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
30 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді
Л.О.Каратаєва

С.П.Козлов

М.Л.Прозорова