22-ц/775/1310/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Пантєлєєв Д.Г.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Попової С.А.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Одінцові Е.В.,
,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
поданням Приморського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області (далі
Приморський ВДВС МУЮ В Донецькій
області) про тимчасове обмеження
виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1
без вилучення паспорту громадянина
України для виїзду за кордон,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 23
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року заступник
начальника Приморського ВДВС МУЮ в
Донецькій області звернувся до суду з
поданням щодо обмеження у праві виїзду
за кордон керівника ТОВ
«Азовекотехнологія» ОСОБА_1, без
вилучення у нього паспорту
громадянина України, шляхом заборони
перетинати державний кордон України
до виконання зобов»язань, покладених
на ТОВ «Азовекотехнологія» за 8
виконавчими документами, виданим УПФУ
в Приморському районі м. Маріуполя та
Господарським судом Донецької області,
про стягнення з даного підприємства на
користь УПФУ в Приморському районі м.
Маріуполя, ВАТ «ВіЕйБі Банк», ТОВ
«СРЗ», ПАТ «Маріупольська кондитерська
фабрика «Рошен», Маріупольского
виправного центру Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області та держави боргу в
загальній сумі - 164 821,70 грв., з
посиланням на те, що боржник
ухиляється від виконання зобов»язань,
покладених на вказане підприємство
судовими рішеннями та рішенням іншого
органу.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
23 липня 2014 року подання задоволено.
Тимчасово обмежено громадянина
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, у
праві виїзду за межі України до
виконання ним зобов»язань по сплаті
заборгованості за виконавчими
документами, виданим УПФУ в
Приморському районі м. Маріуполя та
Господарським судом Донецької області.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалу та
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні подання Приморського ВДВС
МУЮ в Донецькій області.

ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційного суду не з»явився, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, тому, відповідно
до ч.2 ст.305 ЦПК України, справа
розглянута у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення проти скарги представника
Приморського ВДВС МУЮ в Донецькій
області Лапая А.В., який просив скаргу
відхилити, а ухвалу суду залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як вбачається з матеріалів
справи, в провадженні Приморського
ВДВС МУЮ в Донецькій області
знаходяться виконавчі документи про
стягнення з ТОВ «Азовекотехнологія»
на користь УПФУ в Приморському районі
м. Маріуполя, ВАТ «ВіЕйБі Банк», ТОВ
«СРЗ», ПАТ «Маріупольська кондитерська
фабрика» Рошен», Маріупольского
виправного центру Держдавної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області та держави боргу в
загальній сумі - 164821,70 грв., які 12
листопада 2012 року об»єднані у зведене
виконавче провадження. На протязі
тривалого часу, починаючи з жовтня 2010
року, виконавчі документи не
виконуються.

Задовольняючи подання заступника
начальника Приморського ВДВС МУЮ в
Донецькій області про обмеження у
праві виїзду за кордон керівника ТОВ «
Азовекотехнологія» ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, боржник
ухиляється від виконання своїх
боргових зобв»язань.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та наявним
в матеріалах справи доказам, виходячи
з наступного.

Закон України від 21 січня 1994 року
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Стаття 6 вказаного Закону визначає
підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон. Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 даного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина за кордон ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань (в редакції
Закону із змінами, внесеними згідно із
Законом N 2677-VI від 04.11.2010).

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено право державного
виконавця у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

З аналізу наведених норм права
вбачається, що право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

При цьому, ухилення від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, рішенням іншого органу
(посадової особи) означає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання.

Ухилення боржника від виконання
своїх зобов'язань є оціночним поняттям.
Теоретично їх невиконання може бути
зумовлене об'єктивними причинами,
наприклад, внаслідок відсутності
майна, роботи, незадовільного
фінансового стану, тривалого
відрядження, важкої хвороби тощо.
Однак, воно може мати й принципово інше
походження, суб'єктивне, коли боржник
свідомо ухиляється від виконання - має
змогу виконати зобов'язання у повному
обсязі або частково, але не робить
цього без поважних причин. Ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням, варто розуміти як
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини.

У зв'язку із цим про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням обов'язків у
виконавчому провадженні може свідчити
невиконання ним своїх обов'язків,
передбачених ч. 6 ст. 12 Закону N 606-XIV,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі, про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб, повідомлення про зміну
місцезнаходження тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
Приморським ВДВС МУЮ в Донецькій
області 10 вересня 2010 року відкрите
виконавче провадження за судовим
наказом Господарського суду Донецької
області від 26 липня 2010 року про
стягнення з ТОВ «Азовекотехнологія»
на користь ТОВ «ВіЕйБі Лізинг 45 955,39 грв.
( а.с. 14-15).

27 липня 2012 року відкрите
провадження про стягнення з ТОВ «
Азовекотехнологія» на користь УПФУ в
Приморському районі м. Маріуполя - 990,39
грв.(а.с. 19-20).

26 жовтня 2012 року відкрите
виконавче провадження про стягнення з
ТОВ
«Азовекотехнологія» на користь ПАТ
«Маріупольська кондитерська фабрика
«Рошен» 50 223,29 грв. ( а.с. 13).

11 березня 2013 року відкрите
виконавче провадження за судовим
наказом Господарського суду Донецької
області від 22 лютого 2013 року про
стягнення з ТОВ «Азовекотехнологія»
на користь ТОВ «СРЗ» заборгованості у
розмірі 10 071,84 грв. та судових витрат в
сумі 1609,50 грв., а всього 11 681,34 грв. ( а.с.
17,18).

4 листопада 2013 року та 14 лютого 2014
року відкриті виконавчі провадження
за судовими наказами Господарського
суду Донецької області від 30 вересня
2013 року про стягнення з ТОВ
«Азовекотехнологія» в дохід держави
витрат по оплаті судового збору в
розмірі 1720,50 грв та 1666,08 грв. та (
а.с.5,6,7,8).

17 березня 2014 року відкриті
виконавчі провадження про стягнення
Господарським судом Донецької області
з ТОВ «Азовекотехнологія» на користь
Маріупольського виправного центру
Державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області 47 756,21 грв.
та 4828,50 грв. ( а.с.9, 11).

Згідно з Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців -
інформація про припинення діяльності
ТОВ «Азовекотехнологія» відсутня ( а.с.
21).

Відповідно до довідки з ЄДРВП
№21279968 юридична особа _ТОВ
«Азовекотехнологія» має рахунки,
відкриті в ПАТ «УСБ» м. Донецьк та ПАТ
«Укрсоцбанк» (а.с. 29).

Згідно з відповіддю наданою 2
Відділом РЕР м. Маріуполя при УДАЇ
ГУМВС України в Донецькій області
транспортні засоби за ТОВ
«Азовекотехнологія» не зареєстровані
( а.с. 25).

Відповідно до довідки Міського
бюро технічної інвентаризації
інформація про майно, належне ТОВ
«Азовекотехнологія» відсутня (а.с. 25).

У відповідності з даними
державного земельного кадастру
відомості щодо наявності земельних
ділянок у ТОВ «Азовекотехнологія»
відсутні ( а.с. 28).

Згідно з актом державного
виконавця від 28 квітня 2014 року ТОВ
«Азовекотехнологія» за адресою
реєстрації юридичної особи - м.
Маріуполь, пр. Луніна,89 не знаходиться
біля двох років, будівля належить ТОВ
«ТРД» (а.с. 23).

Колегія суддів не може не
погодитися з висновком суду про те, що
боржник - ТОВ
«Азовекотехнологія», керівником якого
є ОСОБА_1, не виконало ухвалені щодо
нього судові рішення, і в чому
впевнився апеляційний суд, оглядаючи
матеріали зведеного виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

В ході апеляційного перегляду справи
з"ясовано, що в порядку передбаченому
спеціальним законом (ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»)
та положеннями п.п. 3.19, 3.20. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012 товариство «Азовекотехнологія»
повідомлялось про відкриття
виконавчих проваджень за виконавчими
документами, які надходили до відділу
виконавчої служби, та необхідність
добровільного виконання рішення, про
що свідчать рекомендовані листи,
спрямовані за адресою, вказаною у
виконавчих документах.

Про те, що ОСОБА_1 було відомо про
відкриття виконавчих проваджень та
необхідність виконання судових рішень
свідчать його заяви, наявні в
матеріалах зведеного виконавчого
провадження, яке було досліджено під
час апеляційного розгляду справи, а
саме, про відстрочку виконання
постанови про арешт майна від 25 травня
2011 року за виконавчим провадженням,
відкритим 26 жовтня 2010 року; заява від 7
червня 2011 року про зупинення цього ж
виконавчого провадження; скарга
ОСОБА_1 від 4 липня 2011 року на
неправомірні дії державного виконавця
при виконанні судових рішень, у
задоволенні якої ОСОБА_1 відмовлено 15
серпня 2011 року; копії постанов про
відкриття виконавчих проваджень від 25
червня 2012 року, від 27 липня 2012 року, від
26 жовтня 2012 року, від 17 березня 2014 року,
які повернулися відповідно 17 серпня
2012 року, 1 серпня 2012 року, 30 жовтня 2012
року, 20 березня 2014 року та постанова
про арешт грошових коштів товариства
від 25 січня 2014 року, яка повернулася 1
лютого 2013 року з відміткою про
вибуття товариства
«Азовекотехнологія» з адреси,
зазначеної у виконавчому документі.

Матеріали зведеного виконавчого
провадження не містять даних про
інформування боржником держаної
виконавчої служби про зміну адреси
місцезнаходження юридичної особи.

Вказані обставини у сукупності, на
думку колегії суддів, свідчать про
факти ухилення ОСОБА_1 від виконання
боргових зобов»язань ТОВ
«Азовекотехнологія»

Таким чином, приймаючи до уваги стан
виконання судових рішень боржником,
обсяг невиконаних зобов"язань ТОВ
«Азовекотехнологія», керівником якого
є ОСОБА_1, строки виконавчого
провадження, протягом якого має бути
виконано рішення суду та строки
знаходження виконавчих документів на
виконанні у виконавчій службі; не
інформовування боржником державного
виконавця про джерела для погашення
присуджених сум; прагнення
стягувачів, які мають право
обґрунтовано сподіватись на своєчасне
і в повному обсязі задоволення своїх
вимог, які відшукувалися в судовому
порядку; тимчасовий характер
обмеження, ініційованого державним
виконавцем в порядку п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», колегія суддів вважає
постановлену судом ухвалу такою, що
прийнята у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права,
а тому, підлягає залишенню без зміни.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
відсутність факту ухилення його від
виконання судових рішень
спростовуються дослідженими
апеляційним судом доказами, наданими
Приморським ВДВС МУЮ в Донецькій
області.

В апеляційній скарзі не наведено будь -
яких обставин, які б давали підстави
вважати про наявності об»єктивних
причин неможливості виконання судових
рішень. Тому, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а ухвала суду підлягає залишенню без
зміни.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду
м. Маріуполя від 23 липня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
скарги до суду касаційної інстанції.

Судді