Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до виконавчого комітету
Центрально- Міської районної у місті
ради, публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа на стороні
позивачів ОСОБА_6, про визнання факту
належності майна спадкодавцю на праві
приватної власності, визнання права
приватної спільної часткової
власності в порядку спадкування на
частки будинку, господарських споруд і
грошових внесків за банківським
вкладом, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5
звернулися до суду з указаним позовом,
в якому, з урахуванням уточнень,
просили суд встановити факт належності
їхньому батькові ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві
приватної власності будинку по
АДРЕСА_1 у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області з
господарськими будівлями та грошових
внесків по вкладу до ПАТ КБ
«ПриватБанк» за договором SAMDN 0169,
дата відкриття - 20 березня 2007
року, сума вкладу - 5 тис. грн, сума
нарахованих відсотків - 3 365,73 грн;
визнати за позивачами, за кожним
окремо, право приватної спільної
часткової власності в порядку
спадкування за законом після смерті
батька на 1/3 частку вказаного будинку з
господарськими будівлями та 1/3
частку грошових внесків по вкладу до
ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_4
і ОСОБА_5 зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер їх батько, ОСОБА_7, який також є
батьком третьої особи на стороні
позивачів ОСОБА_6 Як спадкоємці першої
черги за законом кожен з позивачів
мають право на спадкування 1/3
частки спадкового майна після смерті
батька, яке складається з будинку по
АДРЕСА_1 у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області та
господарських будівель і грошових
внесків по вкладу до ПАТ КБ
«ПриватБанк» за договором SAMDN 0169.
Постановою нотаріуса від 26 квітня 2013
року позивачам відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину з
підстав відсутності
правовстановлюючого документа на
спірний будинок, який за життя належав
їхньому батькові. У зв'язку з тим, що
позивачі не мають можливості оформити
право на спадщину після смерті батька,
вони звернулися до суду з даним
позовом.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 10 червня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просять вказані судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 не дають підстав для висновку
про порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 посилалися на те, що не можуть
отримати дублікати правовстановлюючих
документів на спадкове майно після
смерті батька, тому з урахуванням
постанови нотаріуса про відмову у
видачі їм свідоцтва про право на
спадщину з цих підстав, просили
задовольнити їх позовні вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, вірно
виходив із того, що позивачами не
доведено, яким чином були порушені,
невизнані або оспорені їхні права,
свободи чи інтереси діями або
бездіяльністю відповідачів стосовно
заявлених позовних вимог, клопотання
про заміну неналежного відповідача
належним протягом розгляду справи ними
не заявлено.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 10 червня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. МаляренкоТ.О. Писана