Справа № 204/1295/14-ц
Провадження № 2/204/1161/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк Надра» про визнання кредитного
договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
визнати недійсним кредитний договір №
826046/ФЛ від 23 травня 2008 року, укладений
між Відкритим акціонерним товариством
Комерційний банк «Надра» в особі
Дніпропетровського регіонального
відділення філії ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_2, а також застосувати наслідки
недійсності правочину шляхом визнання
нікчемним договору іпотеки № 826046/ФЛ
від 23 травня 2008 року, укладеного між
Відкритим акціонерним товариством
Комерційний банк «Надра» в особі
Дніпропетровського регіонального
відділення філії ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_2 В обґрунтування позову
позивачка зазначила, що 23 травня 2008
року між Відкритим акціонерним
товариством Комерційний банк «Надра» в
особі Дніпропетровського
регіонального відділення філії ВАТ КБ
«Надра» (правонаступником прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»)
та позивачкою був укладений кредитний
договір № 826046/ФЛ, згідно якого банк
надав позивачці кредит у розмірі 111 030,86
доларів США для придбання у власність
нерухомого майна (квартири). В якості
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором №826046/ФЛ, 23 травня 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
Комерційний банк «Надра» в особі
Дніпропетровського регіонального
відділення філії ВАТ КБ «Надра» та
позивачкою був укладений договір
іпотеки № 826046/ФЛ. Предметом іпотеки за
вказаним договором виступає нерухоме
майно: квартира та приміщення ХХV, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1. При
укладенні кредитного договору № 826046/ФЛ
від 23 травня 2008 року банком було
порушено права позивача як споживача
та норми цивільного законодавства, а
спірний договір укладено в порушення
вимог Правил надання банками України
інформацію споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту. Відповідачем не було доведено
до відома позивача орієнтовану сукупну
вартість кредиту, схеми кредитування,
різні процентні ставки, що потягло
порушення прав споживача на надання
достовірної інформації про умови
кредитування. Умови даного спірного
договору є несправедливими, оскільки
всупереч принципу добросовісності
наслідком такого договору став
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду позивачу; договором
установлені обов'язки позивача та
умови, з якими позивач не мав реальної
можливості ознайомитися перед
укладенням договору. Таким чином,
вищевказаний кредитний договір має
бути визнаний недійсним, а тому і
договір іпотеки № 826046/ФЛ від 23 травня
2008 року має бути визнаний нікчемним,
оскільки недійсний договір не може
бути підставою для укладення інших
правочинів. З огляду на викладене,
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав та інтересів.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 просила суд
задовольнити позовні вимоги та визнати
вищевказаний кредитний договір
недійсним з підстав визначених у
позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав суду заяву, в якій
заперечував проти позову та просив
відмовити у його задоволення, а також
просив розглядати справу без його
участі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
представника позивачки, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню по наступним підставам.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
договору є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені частиною 1-3,5,6 ст. 203 ЦК
України.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Судом встановлено, що 23 травня 2008 року
між Відкритим акціонерним товариством
Комерційний банк «Надра» в особі
Дніпропетровського регіонального
відділення філії ВАТ КБ «Надра»
(правонаступником прав та обов'язків
якого є Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра») та
позивачкою був укладений кредитний
договір № 826046/ФЛ, згідно якого банк
надав позивачці кредит у розмірі 111 030,86
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,99 %
річних, строком до 12 травня 2033 року, для
придбання у власність нерухомого майна
(квартири), розташованої за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2.1 вказаного
кредитного договору в забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором щодо погашення
кредиту, сплати відсотків та інших
платежів, передбачених договором
позичальник укладає з банком договір
іпотеки квартири АДРЕСА_3.

23 травня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «Надра» в особі
Дніпропетровського регіонального
відділення філії ВАТ КБ «Надра» та
позивачкою був укладений договір
іпотеки № 826046/ФЛ, предметом якого
виступає нерухоме майно: квартира та
приміщення ХХV, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, вартість предмету
іпотеки складає 633 529 грн.

Як вбачається з вказаного кредитного
договору ОСОБА_2 ознайомилась з умовами
укладеного нею кредитного договору,
оскільки підписала його, тим самим
погодилась на умови отримання кредиту,
відсотковою ставкою та штрафними
санкціями за невиконання зобов'язань
по його поверненню, тобто при укладенні
Кредитного договору сторони
зафіксували, що ними узгоджені усі
істотні умови і підтвердили повне
розуміння предмету кредитного
договору та інших зазначених в ньому
питань.

Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 1056
Цивільного кодексу України ОСОБА_2 мала
право відмовитись від одержання
кредиту частково або в повному обсязі,
повідомивши про це банк до
встановленого кредитним договором
строку його надання, однак позивач не
відмовився від одержання кредиту, а в
повній мірі скористався коштами,
наданими Банком.

Отже, волевиявлення ОСОБА_2 щодо
отримання кредиту саме на умовах,
запропонованих банком, на момент
укладення кредитного договору, було
вільним та відповідало її внутрішній
волі. Судом також встановлено і ніким
не оспорюється, що банк надав позивачці
обумовлену кредитним договором
грошову суму.

Посилання позивача на те, що банки
зобов'язані перед укладенням
кредитного договору надати позивачу в
письмовій формі інформацію про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту не відповідають вимогам закону
України «Про захист прав споживачів»,
який діяв на час укладення кредитного
договору № 826046/ФЛ 23 травня 2008 року
такої вимоги не мав.

На момент укладення договорів між
сторонами було досягнуто згоди з усіх
істотних умов, в тому числі валюта
виконання грошового зобов'язання.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ від 30
березня 2013 року саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
розірвання кредитного договору на
підставі ст. 652 ЦК України, оскільки
зазначене стосується обох сторін
договору, позичальник при належній
завбачливості міг виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті. Тому
неможливо врахувати в якості підстави
для визнання кредитного договору №
826046/ФЛ недійсним відсутність у
кредитному договорі будь-яких
застережень щодо валютних ризиків.

Підставою недійсності правочину за ч. 1
ст. 203 Цивільного кодексу України є
суперечність саме змісту правочину
нормам Цивільного кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства
з огляду на те, що змістом правочину є
відповідні його виду умови.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що всі загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, при укладені
кредитного договору №826046/ФЛ від 23
травня 2008 року та договору іпотеки №
826046/ФЛ від 23 травня 2008 року були
додержані, а тому не має підстав
визнавати їх недійсним та нікчемним
відповідно.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Оскільки позивачу
відмовлено у задоволенні позову, то суд
вважає що не має підстав для повернення
йому судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 203, 215, 526, 626-628, 638, 1056 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 3, 10, 57-61, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк Надра» про визнання
кредитного договору недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська