Справа № 297/770/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі
Ердевдій І. С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Берегово цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Берегівської міської ради, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, про визнання незаконним і
скасування рішення та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський
районний суд Закарпатської області із
позовом до виконавчого комітетут
Берегівської міської ради, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, про визнання незаконним і
скасування рішення виконавчого
комітету Берегівської міської ради
Закарпатської області №52 від 24 лютого
2005 року, визнання незаконним та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії САА
№359120, видане виконавчим комітеттом
Берегівської міської ради
Закарпатської області 11 березня 2005
року.

Позовні вимоги позивачем
мотивовано тим, що 03 лютого 2004 року
ОСОБА_2, яка у зв'язку з одруженням
змінила прізвище на "ОСОБА_2" та ОСОБА_4
придбали спільно квартиру АДРЕСА_1
Згодом чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5
звернувся до власників решти квартир
із проханням надати їм згоду на
перепланування та переобладнання
квартири №1 під піцерію та проведення
реконструкції підвального приміщення
під зазначеною квартирою, на що ті
погодилися. Так, підвал будинку
складається з трьох підвальних
приміщень, які знаходяться під
квартирами № 1 - № 3. Однак, згідно
письмової згоди, наданої власниками
решти квартир останні відмовилися від
свого права власності лише на
підвальне приміщення під квартирою № 1,
відтак - підвальні приміщення під
квартирами № 2 і № 3 і надалі залишалися
у спільному користуванні всіх
мешканців будинку. 10 жовтня 2008 року
ОСОБА_2 придбала від ОСОБА_4 її частку в
квартирі № 1, в результаті чого вона
стала власником всієї квартири. На
початку літа 2011 року ОСОБА_2 самовільно
захопила підвальні приміщення під
квартирами № 2 і № 3, після чого були
розпочаті роботи з їх реконструкції.
Мешканців будинку більше туди не
пускали, щоб обмежити доступ до
підвалу, на обох його вхідних дверях
були замінені замки. Це викликало
невдоволення серед мешканців, особливо
після того, як були порушені
комунікації будинку в ході виконання
будівельних робіт. Але ОСОБА_2 та її
чоловік - ОСОБА_3 абсолютно не реагували
на зауваження мешканців будинку. В
серпні 2011 року він разом з власниками
інших квартир будинку звернулися до
Берегівської міжрайонної прокуратури
Закарпатської області та
Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області з приводу
самовільного захоплення ОСОБА_2
підвальних приміщень під будинком та
виконання будівельних робіт з їх
розширення, які можуть призвести до
обвалу будинку. З листа останнього від
11 листопада 2011 року № 8066 йому стало
відомо, що спірні підвальні приміщення
належать ОСОБА_2 на праві приватної
власності, а з листа інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області від 30
листопада 2011 року № 7/7-926 - що рішенням
виконавчого комітету Берегівської
міської ради Закарпатської області від
29 вересня 2004 року № 519 спірні підвальні
приміщення були закріплені за
квартирою № 1. У червні 2012 року він і
власник квартири № 3 - ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом про
скасування запису в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно та
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні спільним майном. В
процесі судового розгляду справи він
дізнався про існування рішення
виконавчого комітету Берегівської
міської ради Закарпатської області від
24 лютого 2005 року №52, яким надано дозвіл
на оформлення права власності на
вбудоване в житловий будинок нежиле
приміщення піцерії, що знаходиться по
АДРЕСА_1 загальною площею 171,60 кв. м., за
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - по 1/2 частці за кожним
та згідно якого доручено видати
свідоцтво про право власності на
вказане нерухоме майно. КП "Берегівське
БТІ БРР" доручено провести державну
реєстрацію права власності на вказане
нерухоме майно. Вважає, що таке рішення
прийняте всупереч нормам Закону і
таким чином виконавчий комітет
Берегівської міської ради притиправно
позбавив власників квартир №2-№6 в тому
числі і його права власності на спірні
підвальні приміщення. Оскільки
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням вимог закону, то відповідно
і свідоцтво про право вланості на
нерухоме майно, видане на підставі
цього рішенння також вважає
незаконним. А тому просить суд визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету Берегівської
міської ради Закарпатської області від
24 лютого 2005 року № 52; визнати
незаконним та скасувати свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
серії САА № 359120, видане виконавчим
комітетом Берегівської міської ради
Закарпатської області 11 березня 2005
року та стягнути солідарно з
відповідачів в його користь судові
витрати у справі.

Рішенням Берегівського районного суду
Закарпатської області від 27 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 05 грудня 2013 року, позов
ОСОБА_1 задоволено частково, визнано
незаконним та скасовано пункти 2 - 4
рішення виконавчого комітету
Берегівської міської ради
Закарпатської області від 24 лютого 2005
року № 52; визнано незаконним та
скасовано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САА
№ 359120, видане виконавчим комітетом
Берегівської міської ради
Закарпатської області 11 березня 2005
року; стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
114,70 гривень; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Пізніше, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 березня 2014 року вищевказані
судові рішення скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції. Підставою для
скасування судових рішень стало те, що
судами попередніх інстанцій не
встановлено всіх фактичних обставин
справи та не з'ясовано, чи є спірні
підвальні приміщення допоміжними, без
чого правильне вирішення справи є
неможливим.

На виконання вищевказаної ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Берегівським районним судом
витребувано з Комунального
підприємства «Берегівське бюро
технічної інвентаризації Берегівської
районної ради» інвентаризаційну
справу на багатоквартирний будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якому
знаходяться спірні підвальні
приміщення. З експлікації вбудовано
нежитлового приміщення та технічного
паспорта, вбачається, що спірні
підвальні приміщення площами: 13,9 кв. м.,
25,2 кв. м. та 29,3 кв. м. відносяться до
допоміжних приміщень.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним
чином повідомленим про день, час та
місце судового розгляду справи, в
судове засідання не з"явився, однак
подав до суду заяву, згідно якої
просить справу розглянути без його
участі, з участю його предстаника
ОСОБА_8, позовні вимоги підтримує, проти
заочного рішення не заперечує. (а.с. 51).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_8 позовні вимоги свого
довірителя підтримав, з підстав,
зазначених в позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача -
виконавчого комітету Берегівської
міської ради Веждел В.І. позов не
визнав, вважаючи такий безпідставним
та пояснив, що оспорюване рішення є
законним, а тому підстав для його
скасування не має. Вважав в задоволенні
позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
будучи належним чином повідомленими
про день, час та місце судового
розгляду справи, в судове засідання не
з"явилися, однак подали до суду заяву,
згідно якої просять справу розглянути
без їх участі, з участю їх представника
ОСОБА_10

Представник відповідачів ОСОБА_10, який
про день, час та місце судового
розгляду справи був належним чином
повідомлений, в судове засідання
повторно не з"явився та надіслав до
суду телеграму, згідно якої, у зв"язку з
перебуванням у відпустці, просить
судовий розгляд справи відкласти на
інший термін, однак суд до уваги таку не
приймає, оскільки на ствердження
причин своєї неявки, останнім жодних
доказів не приєднано, а на думку суду
перебування представника відповідача
у відпустці не є поважною причиною
неявки в судове засідання. (а.с. 57, 74-76, 80)

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника виконавчого
комітету Берегівської міської ради,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які сторони посилалися, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
оцінивши докази сторін на ствердження
цих обставин в їх сукупності, суд
вважає позов задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Заслухавши пояснення
представника позивача та представника
виконавчого комітету Берегівської
міської ради, дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши повно і всебічно
обставини, на які сторони посилалися,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, оцінивши докази сторін на
ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає позов
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Так, як встановлено з матеріалів
справи, ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 17 серпня 2007 року, що
стверджується копією витягу про
реєстрацію прав власності не нерухоме
майно КП "Берегівське
бюро технічної інвентаризації
Берегівської районної ради" №15681186 від
22 серпня 2007 року (а.с. 15).

Як стверджує позивач та
встановлено з матеріалів справи,
підвал будинку №24 по вул.
Івана Франка в м. Берегово складається
з трьох підвальних приміщень, які
знаходяться під квартирами № 1 - № 3.

Згідно письмової згоди, наданої
власниками решти квартир, останні
відмовилися від свого права власності
лише на підвальне приміщення під
квартирою № 1, відтак - підвальні
приміщення під квартирами № 2 і № 3 і
надалі залишилися у спільному
користуванні всіх мешканців будинку.

Так, рішенням виконавчого
комітету Берегівської міської ради
Закарпатської області № 519 від 29
вересня 2004 року "Про надання дозволу на
закріплення підвалу за квартирою
АДРЕСА_1, спірні підвальні приміщення,
що знаходяться під квартирою АДРЕСА_1,
яка є власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

Рішенням виконавчого комітету
Берегівської міської ради
Закарпатської області від 24 лютого 2005
року № 52 "Про затвердження акту
Державної технічної комісії про
закінчене реконструкції вбудованого
не житлового приміщення по АДРЕСА_1",
надано дозвіл на оформлення права
сумісної приватної власності на
вбудоване в житловий будинок нежиле
приміщення піцерії, що знаходиться по
АДРЕСА_1 загальною площею 171,60 кв. м., за
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - по 1/2 частці за
кожним. Доручено видати свідоцтво про
право сумісної приватної власності на
вказане нерухоме майно. КП "Берегівське
БТІ БРР" доручено провести державну
реєстрацію права власності на вказане
нерухоме майно (а.с. 12).

При цьому, як вбачається зі
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серії САА №359120,
виданого виконавчим комітетом
Берегівської міської ради
Закарпатської області 11
березня 2005 року, вбудоване в житловий
будинок нежиле приміщення піцерії,
складається з дев'яти приміщень
загальною площею 103,2 кв. м. та трьох
підвальних приміщень загальною площею
68,4 кв. м. (а.с.13)

Так, згідно ч. 2 ст. 10 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду", - власники квартир
багатоквартирних будинків та жилої
площі в гуртожитку є співвласниками
допоміжних приміщень будинку,
технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою і зобов'язані
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і
прибудинкової території відповідно до
своєї частки у майні будинку чи
гуртожитках. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Як вбачається із інвентаризаційної
справи на багатоквартирний будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якому
знаходяться спірні підвальні
приміщення, спірні підвальні
приміщення площами: 13,9 кв. м., 25,2 кв. м. та
29,3 кв. м. відносяться до допоміжних
приміщень.

Відповідно до ч. 2 ст 382 ЦК України,-
власникам квартири у дво - або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Конституційний Суд України в Рішенні
від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 роз'яснив,
що допоміжні приміщення (підвали,
сараї, кладовки, горища, колясочні тощо)
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій.

Виходячи з вищенаведеного,
допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку належать
власникам квартир такого будинку на
праві спільної сумісної власності,
власники квартир не можуть бути
позбавлені права власності на
допоміжні приміщення.

На підставі вищевикладеноно, суд
вважає, що зазначені приміщення на
момент оформлення права власності на
них за ОСОБА_2 і ОСОБА_4 належали на
праві спільної сумісної власності всім
власникам квартир у будинку відповідно
до статті 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", статті 382 Цивільного кодексу
України.

Що стосується Письмової згоди
власників квартир № 2 - № 6, то нею
останні відмовилися лише від своїх
часток у підвальному приміщенні, що
знаходиться під квартирою № 1, а не від
своїх часток у спільному підвалі в
цілому, який складається з трьох
приміщень, що знаходяться під
квартирами № 1 - № 3.

Відповідно до частини третьої
статті 12 ЦК України,- особа може
відмовитися від свого майнового права.
Відмова від права власності на
транспортні засоби, тварин, нерухомі
речі здійснюється у порядку,
встановленому актами цивільного
законодавства.

Згідно ч. 1, 3 ст. 347 ЦК України, -
особа може відмовитися від права
власності на майно, заявивши про це або
вчинивши інші дії, які свідчать про її
відмову від права власності. У разі
відмови від права власності на майно,
права на яке підлягають державній
реєстрації, право власності на нього
припиняється з моменту внесення за
заявою власника відповідного запису до
державного реєстру.

Таким чином, оскільки вищевказана
Письмова згода суперечить актам
чинного законодавства, зокрема частині
другій статті 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", остання в силу статей 203, 215 ЦК
України є нікчемною, так як її
недійсність прямо встановлена законом.

Що ж до рішення виконавчого комітету
Берегівської міської ради
Закарпатської області від 29 вересня 2004
року № 519, то ним останній не передавав
спірні підвальні приміщення у
власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а лише
закріпив підвальне приміщення, що
знаходиться під квартирою № 1, за
квартирою № 1, що, однак, є правовим
нонсенсом, оскільки законодавство
України ніколи не передбачало
можливості закріплення нерухомого
майна за об'єктом нерухомого майна. Але
навіть так, вказаним рішенням за
квартирою № 1 було закріплено лише
підвальне приміщення, що знаходиться
безпосередньо під нею, а не весь підвал
будинку, який складається з трьох
приміщень, які знаходяться під
квартирами № 1 - № 3.

Отже, прийнявши оскаржуване рішення
виконавчий комітет Берегівської
міської ради не лише розпорядився
спірними підвальними приміщеннями,
власником яких він не був, чим порушив
норми статті 41 Конституції України,
статей 319, 321, 382 ЦК України, статті 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», статті 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, але й оформив право власності
на них за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за
відсутності будь-яких правових підстав
для цього.

Зазначені вище обставини
підтверджують незаконність
оскаржуваного рішення виконавчого
комітету Берегівської міської ради
Закарпатської області від 24 лютого 2005
року № 52, в частині п. 2, 3 та виданого на
підставі нього Свідоцтва в частині
визнання права власності за ОСОБА_2 на
підвальні приміщення
багатоквартирного будинку за адресою:
АДРЕСА_1

Підстав для скасування п. 1
оскаржуваного рішення суд не вбачає,
оскільки доказів на ствердження такого
представником позивача в ході судового
розгляду не надано.

Прийнявши оскаржуване рішення
всупереч статті 41 Конституції України,
статтям 319, 321, 382 ЦК України, статті 10
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду", статті 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, виконавчий комітет
Берегівської міської ради протиправно
позбавив власників квартир № 2 - № 6
права власності на спірні підвальні
приміщення.

Крім того, приймаючи оскаржуване
рішення про надання дозволу на
оформлення права власності на
вбудоване в житловий будинок нежиле
приміщення піцерії виконавчий комітет
Берегівської міської ради послався на
статтю 31 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", яка не надає
виконавчому комітету міської ради
таких повноважень.

Оскільки оскаржуване рішення
виконавчим комітетом Берегівської
міської ради прийнято з порушенням
вимог закону, то відповідно свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
видане на підставі нього, також не може
вважатися законним, а тому підлягає
скасуванню

Суд також вважає, відповідно до ч.
1 ст.88 ЦПК України, стягнути з
відповідачів солідарно в користь
позивача 114, 70 грн. судового збору, що
був сплачений позивачем при зверненні
до суду.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 1, 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", статті 59 закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
статей 16, 21, 319, 321, 382, 393 Цивільного
кодексу України, статей 19, 41, 55
Конституції України, статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікованої Законом України від 17
липня 1997 року №475/97-ВР, ст.ст. 15, 57-60, 208, 292,
294,-

рішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати п. 2,
п. 3, п. 4 рішення виконавчого комітету
Берегівської міської ради
Закарпатської області від 24 лютого 2005
року № 52 "Про затвердження акту
Державної технічної комісії про
закінчене реконструкції вбудованого
не житлового приміщення по АДРЕСА_1".

Визнати частково незаконним та
скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САА
№ 359120, видане виконавчим комітетом
Берегівської міської ради
Закарпатської області 11 березня 2005
року, в частині визнання права
власності за ОСОБА_2 на підвальні
приміщення № ІІ та № ІІІ м. у
багатоквартирному будинку за адресою:
АДРЕСА_1

Стягнути солідарно з виконавчого
комітету Берегівської міської ради
Закарпатської області, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70
гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення-
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Суддя Гецко Ю. Ю.