Номер провадження: 22-ц/785/7774/14
Головуючий у 1 інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника прокуратури
Одеської області - Елісашвілі О.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,
представника Державної казначейської
служби України - Масалова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до прокуратури Одеської
області, прокурора Чорного Михайла
Григоровича, Державного казначейства
України про захист честі та гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою Державної казначейської
служби України на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 10 липня 2014
року, -

встановила:

09 січня 2007р. ОСОБА_2 неодноразово,
уточнивши позовні вимоги звернулася до
суду з позовом прокуратури Одеської
області, прокурора Чорного Михайла
Григоровича, Державного казначейства
України про захист честі та гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди.

При цьому посилалася на те, що у
відповіді прокуратури від 23.08.2006р., яку
підписав прокурор Чорний М.Г., на ім'я
голови Одеської обласної ради,
містилась недостовірна інформація, яка
принижує її честь, гідність та ділову
репутацію. Недостовірність інформації
складається з того, що у вищевказаному
листі вказано, що її доводи про
порушення трудових прав,
непредставлення належної медичної
допомоги, незаконного притягнення до
адміністративної відповідальності та
по іншим питанням не найшли в ході
перевірок свого підтвердження. Просила
зобов'язати прокуратуру Одеської
області, прокурора Чорного В.М.
принести письмові вибачення шляхом
публікації у газеті «Чорноморські
новини» , а також стягнути з
відповідачів моральну шкоду ,
втрачений заробіток у зв'язку з участю
у судових засіданнях та судові витрати.

Рішенням суду від 04 червня 2010р. у
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 08 грудня 2010р. рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 червня 2010 року в частині відмови у
позові про визнання недостовірною
інформацію, викладену у листі
прокуратури Одеської області за №
071-6087-02 від 23.08.2006 року, відносно того, що
не знайшло свого підтвердження
незаконне притягнення до
адміністративної відповідальності у
вигляді адміністративного арешту
ОСОБА_2 скасовано. Ухвалено в цій
частині нове рішення.

Визнано недостовірною інформацію,
викладену у листі прокуратури Одеської
області за № 071-6087-02 від 23.08.2006 року,
відносно того, що не знайшло свого
підтвердження незаконне притягнення
до адміністративної відповідальності
у вигляді адміністративного арешту
ОСОБА_2

Зобов'язано прокуратуру Одеської
області спростувати вказану
інформацію шляхом направлення на
адресу голови Одеської обласної ради
відомостей про незаконне притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності у вигляді
адміністративного арешту. Стягнуто
ОСОБА_2 119 грн. 77 коп. за рахунок коштів
Державного бюджету України через
Державне казначейство України. В іншій
частині рішення суду залишено без
зміни.

07 листопада 2011р. Державна виконавча
служба України звернулася до суду з
заявою про заміну сторони її
правонаступником.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 20 січня 2012р. заяву старшого
державного виконавця Каращук К.Л. про
заміну сторони виконавчого
провадження - боржника на його
правонаступника по справі №2-199/10
задоволено. Замінено сторону
виконавчого провадження - боржника
Державне казначейство України по листу
№ 2-199/10, виданому 02.06.2011р. Приморським
районним судом м. Одеси на його
правонаступника - Державну
казначейську службу України (, місцезнаходження: вул. Бастіонна,
6, м. Київ, 01014).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 16 травня 2012р. ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 20.01.2012р. залишено без змін.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 30 липня 2013р. скаргу ОСОБА_2 на
бездіяльність, дії Державної
виконавчої служби з вимогою скасування
постанови винесеної Відділом
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України -
задоволено частково.

Скаргу в частині вимоги визнати
неправомірними дії державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України по порушенню діючого
законодавства України та Європейської
конвенції яким передбачене своєчасне
та повне виконання виконавчого листа №
2-19910 від 02.06.2011р. по стягненню 119,77 грн. з
Державного бюджету України - залишено
без розгляду.

Визнано неправомірною бездіяльність
Державної виконавчої служби України
щодо неприйняття мір реагування на
скаргу ОСОБА_2 від 27.10.2012р., яка подана
через «Урядову гарячу лінію» на дії
виконавця по виконавчому провадженню
№ 27387087.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця Державної виконавчої служби
України по винесенню постанови про
повернення виконавчого листа, по
поверненню вказаного виконавчого
листа скаржнику та скасовано постанову
від 18.02.2013р. по виконавчому провадженню
№ 27387087 по виконавчому листу № 2-19910.

Визнано неправомірною бездіяльність
державного виконавця Державної
виконавчої служби України, щодо
порушення строків направлення ОСОБА_2
постанови про повернення виконавчого
листа № 2-19910 від 18.02.2013р. по виконавчому
провадженню № 27387087.

Визнано неправомірною бездіяльність
державного виконавця Державної
виконавчої служби України по
виконавчому провадженню № 27387087 по
виконавчому листу № 2-19910 щодо не
подання Державною виконавчою службою
оригіналу виконавчого документа разом
із супровідним листом та завіреними
належним чином копій інших матеріалів
виконавчого провадження до Державної
казначейської служби з 06.02.2013р.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 09.10.2013р. поновлено
ОСОБА_2 пропущений строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання по цивільній справі № 2-199/10
за позовом ОСОБА_2 до прокуратури
Одеської області, прокурора Чорного
Михайла Григоровича, Державної
казначейської служби України про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди.

25 лютого 2014р. до суду апеляційної
інстанції надійшла заява від
заступника голови Державної
казначейської служби України Леги Г.В.
про роз'яснення рішення апеляційного
суду Одеської області від 08.12.2010р., а
саме за якою програмою або з якого
рахунку Державного бюджету України
необхідно стягнути судові витрати за
рішенням апеляційного суду від 08.12.2010р.,
оскільки Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» бюджетні
призначення на відшкодування судових
витрат не передбачені, а відтак
рахунки, з яких би здійснювалося таке
відшкодування, у Державній
казначейській службі України відсутні.

Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 24 квітня 2014р.
заяву заступника голови Державної
казначейської служби України Леги Г.В.
про роз'яснення рішення апеляційного
суду Одеської області від 08.12.2010р.
залишено без задоволення.

18.06.2014р. Державна казначейська
служба України звернулася до
Приморського районного суду м. Одеси з
заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення апеляційного суду
Одеської області від 08 грудня 2010р.,
посилаючись на те, що відповідачем по
вказаній справі є Прокуратура Одеської
області, а тому необхідно змінити
порядок та спосіб виконання рішення
суду шляхом стягнення на користь
ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 119,77
грн. з рахунку Прокуратури Одеської
області.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 10 липня 2014р. в
задоволенні заяви Державної
казначейської служби України про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду - відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна
казначейська служба України просить
ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 10 липня 2014р. скасувати,
ухвалити нову ухвалу, якою
задовольнити заяву Державної
казначейської служби України про зміну
способу і порядку виконання рішення
апеляційного суду Одеської області від
08 грудня 2010р., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

При цьому посилались на те, що
відповідачем по вказаній справі є
Прокуратура Одеської області, а тому
необхідно змінити порядок та спосіб
виконання рішення суду шляхом
стягнення на користь ОСОБА_2 судових
витрат у розмірі 119,77 грн. з рахунку
Прокуратури Одеської області.

Представник Державної казначейської
служби України - Масалов П.В. підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

В суді апеляційної інстанції
представник прокуратури Одеської
області - Елісашвілі О.М. просила
апеляційну скаргу відхилити, ухвалу
суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 просила апеляційну
скаргу відхилити, ухвалу суду
залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви
Державній казначейській службі
України про зміну способу і порядку
виконання рішення апеляційного суду
Одеської області від 08 грудня 2010р., суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI,
встановлено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів з боржника яким є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного opгану, а в
разі відсутності у державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Відповідно до п. абз. 3 п. 26 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 року N 845, судові витрати, штрафні
санкції безспірно списуються за
відповідним кодом економічної
класифікації видатків бюджету. В разі
коли у затвердженому кошторисі або
плані використання бюджетних коштів
розпорядників (бюджетних установ) та
одержувачів бюджетних коштів
зазначений код не передбачений або за
таким кодом до кінця бюджетного
періоду сума бюджетних асигнувань
менша, ніж сума списання, або відсутні
відкриті асигнування, безспірне
списання судових витрат, штрафів
здійснюється за кодом економічної
класифікації видатків бюджету, за яким
здійснюється стягнення коштів з
рахунків розпорядників (бюджетних
установ) та одержувачів бюджетних
коштів.

Відповідно до п. 27 Порядку для
здійснення безспірного списання
коштів орган Казначейства відображає в
обліку відповідні бюджетні
зобов'язання боржника. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється за
рахунок бюджетних асигнувань
зазначеного боржника. Одночасно
боржник зобов'язаний привести у
відповідність із такими бюджетними
зобов'язаннями інші взяті ним бюджетні
зобов'язання.

Тобто вказаним порядком
передбачено обов'язок органу Державної
казначейської служби України стягнути
судові витрати із Державного бюджету
України.

Крім того, суд першої інстанції
зазначив, що зі змісту поданої заяви,
заявник просить змінити спосіб та
порядок виконання рішення
апеляційного суду Одеської області від
08.12.2010р., тобто фактично просить
змінити резолютивну частину вказаного
рішення, що призведе до зміни рішення
суду та не передбачено ст. 373 ЦПК
України є недопустимим.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та як вбачається зі
змісту рішення апеляційного суду від
08.12.2010р. вимоги ОСОБА_2 до прокуратури
Одеської області, прокурора Чорного
Михайла Григоровича, Державного
казначейства України задоволені
частково - в частині визнання
інформації щодо позивача викладеної у
листі № 071-6087-02 від 23.08.2006р.
неправомірною та зобов'язано
прокуратуру Одеської області
спростувати вказану інформацію шляхом
направлення на адресу голови Одеської
обласної ради відомостей про незаконне
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності у
вигляді адміністративного арешту. В
решті вимог відмовлено. Стягнуто на
користь ОСОБА_2 частину документально
підтверджених нею судових витрат в
сумі 119 грн. 77 коп.

Під час прийняття рішення суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (стаття 88
ЦПК України).

Стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог (ст. 88 ч.1 ЦПК України).

Якщо обидві сторони звільнені від
оплати судових витрат, вони
компенсуються за рахунок держави у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України (ст.. 88 ч.2 ЦПК
України).

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу
України (далі - БК України) в Україні
застосовується казначейська форма
обслуговування Державного бюджету
України, яка передбачає здійснення
Державним казначейством України
операцій з коштами державного бюджету.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються іменем України та є
обов'язковими для виконання на всій
території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України .

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення апеляційного суду Одеської
області 08 грудня 2010р. тривалий час не
виконується, що є порушенням вимог ч.5
ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 14
ЦПК України.

Посилання Державної казначейської
служби України на те, що суд
безпідставно поклав на неї
відповідальність про стягнення 119,77
грн. є необґрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 25, 43
Бюджетного кодексу України, п. 1, п.п. 5 п.
3 Положення про Державну казначейську
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 рок,
на Державну казначейську службу
України покладається казначейське
обслуговування бюджетних коштів, в
тому числі безспірне списання
бюджетних коштів на підставі рішення
суду.

Згідно судового рішення 08 грудня 2010р.
суд зобов'язав Державну казначейську
службу України не як самостійну
юридичну особу, яка несе
відповідальність за своїми
зобов'язаннями власним майном, а як
особу на яку покладено обслуговування
державного бюджету виконати рішення
суду в частині компенсації судових
витрат за рахунок держави, шляхом
списання відповідної суми з єдиного
казначейського рахунку на якому
обліковуються кошти Державного
бюджету України.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Крім того, судом правильно
звернута увага на те, що заявник
просить змінити спосіб та порядок
виконання рішення апеляційного суду
Одеської області від 08.12.2010р. шляхом
зміни резолютивної частини вказаного
рішення, що призведе до зміни рішення
суду та не передбачено ст. 373 ЦПК
України.

За таких обставин апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а ухвалу
суду залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 209,303,307
п.1ч.2,312,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби України -
відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 10 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук