АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6540/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/3601/14-ц
Категорія:сімейні розподіл майна
Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Харківського
районного суду Харківської області
від 14 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ
спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА :

30 квітня 2014 року представник позивача
звернувсь до суду з позовом, в якому в
порядку розподілу спільного майна
подружжя, просив визнати за позивачем
право власності на 1/2 частину житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель та споруд. що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1

В обгрунтування представник позивача
зазначив, що з 22 липня 1989 року сторони
перебували у шлюбі та в період шлюбу
нею з відповідачем придбано вказаний
житловий будинок з надвірними
будівлями . Представник позивача
зазначає, що рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
30.09.2004 року шлюб між нею та відповідачем
було розірвано, а 19.03.2014 року розірвання
шлюбу зареєстровано відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану. Представник позивача також
зазначає, що спору між позивачем та
відповідачем с приводу вказаного
домоволодіння не було, оскільки вона та
їх син продовжували проживати в ньому,
однак відповідач своїми діями
створював такі умови,що при досягненні
сином повноліття вона була вимушена
знімати квартиру та 16.02.2014 року їх син
помер. Та після смерті сина позивачу
стало відомо,що відповідач має намір
продати вказане домоволодіння.

Представник позивача в судовому
засіданні суду першої інстанції
позовні вимоги позивача підтримав з
зазначених підстав та просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
суду першої інстанції позовні вимоги
визнав частково. При цьому пояснив, що з
1979 року працював в радгоспі
«Пісочанський». 25 листопада 1988 року
рішенням профсоюзу йому було виділено
для проживання спірний будинок. 22 липня
1989 року він зареєстрував шлюб з
позивачкою. 17 листопада 2000 року ним за
договором купівлі-продажу було
придбано вказаний житловий будинок,
при цьому 50% вартості будинку було
сплачено радгоспом, за що він повинен
був відпрацювати у радгоспі 25 років, а
50% вартості сплатив він шляхом
одноразового платежу в день укладання
договору. З огляду на це, відповідач
вважає, що частка позивачки у спільному
сумісному майні складає тільки 1/4.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 14 серпня 2014
року вказані позовні вимоги позивача
були задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказане рішення суду
та ухвалити нове рішення яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги обґрунтовує порушенням судом
першої інстанції норм процесуального
права невідповідністю висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам. Наводить ті ж доводи, що і в
суді першої інстанції, а також
зазначає, що при ухваленні рішення суд
не врахував ту обставину, що позивач з
2008 року в спірному домоволодіння не
проживає та ним самостійно
сплачувались комунальні платежі.

Відповідач в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з»явився,
будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи, про що
свідчить його розписка (а.с.85). Про
причини неявки в судове засідання не
повідомив.

Згідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

За таких обставин судова колегія
вважає за необхідне розглянути справу
за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку,що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
та визнаючи за нею право власності на 1/2
частину спірного житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель в порядку розподілу спільного
майна подружжя, суд першої інстанції ,
посилаючись на ст.. 22, 28 КпШС України в
редакції , 1969 року , які діяли в момент
виникнення між сторонами
правовідносин щодо купівлі спірного
житлового будинку з надвірними
будівлями, частин 1 та 2 ст. 70 СК України,
яка діє на момент виникнення у сторін
спору щодо поділу спільного майна
подружжя, суд першої інстанції виходив
з доведеності позовних вимог позивача,
а також недоведеності відповідачем тих
обставин, що його частка в спільному
майні подружжя є більшою .

Вказаний висновок суду відповідає
вимогам закону та наявним у справі
доказам, яким суд дав належну оцінку.

Так, судом першої інстанції
встановлено, підтверджено наявними у
справі доказами та не спростовано
відповідачем, що спірний житловий
будинок було придбано сторонами за
договором його купівлі-продажу від
17.11.2000 року в період шлюбу, у зв»язку з
чим це майно, є спільною сумісною
власністю подружжя та при його
розподілу, частки в цьому майні
подружжя є рівними (ст.ст. 22, 28 КпШС
України в редакції 1969 року, діючих на
момент виникнення між сторонами
вказаних правовідносин).

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини. Які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

В порушення вимог вказаної норми ЦПК
України, відповідач не надав суду
доказів, які б свідчили, як щодо
вкладення ним особистих коштів для
купівлі спірного домоволодіння, так і
щодо істотних обставин, які дають
право суду на відступлення від засади
рівності часток подружжя.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив вимоги
позивача.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі вказаних висновків
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що при ухваленні рішення
суд не врахував , що позивач з 2008 року в
спірному будинку не проживає та не
сплачує комунальні послуги, не є
істотною обставиною, яка дає право
відповідачу, у відповідності до вимог
ч.2 ст. 70 СК України для збільшення його
частки в спільному майні подружжя.

З огляду на наведене судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319,
218 ЦПК України , судова колегія -,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 14 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :