Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 17.11.2006 року між ПАТ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в сумі 30 000 доларів США під 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення 16.11.2021 року на споживчі цілі.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитного договору 17.11.2006 року між ПАТ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_5, ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предмет ом якого є нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того виконання зобов'язань за даним кредитним договором забезпечено договором поруки від 17.11.2006 року, згідно якого ОСОБА_4 поручився за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань.

Оскільки боржник своїх зобов'язань не виконував належним чином, то виникла заборгованість на загальну суму 229 609,05 грн.

За таких обставин просив суд стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору в сумі 229 609,05 грн. В рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року даний задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 229 609,05 грн. В задоволенні вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення даної вимоги. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не повинен застосовуватися судом, оскільки примусове стягнення здійснюється ДВС. Вважає, що є всі підстави для задоволення позову банку, а зазначений Закон суперечить Конституції України та ЦК України, зокрема звужує існуючі права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1 , 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Встановлено, що 17.11.2006 року між ПАТ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в сумі 30 000 доларів США під 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення 16.11.2021 року на споживчі цілі (а.с.7-11, 31-36).

З метою забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитного договору 17.11.2006 року між ПАТ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_5, ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предмет ом якого є нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-18).

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банку становить 229 609,05 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки послався на приписи ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі по тексту - Закон №1304-VII).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на нормах матеріального права.

Зокрема згідно ч.1 Закону №1304-VII, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції по даній справі кредит отриманий ОСОБА_2 є споживчим та укладений в іноземній валюті; площа домоволодіння, що є предметом іпотеки менше 250 кв.м. (129,20 кв.м.) і таке є постійним місцем проживання іпотекодавця ОСОБА_3 (згідно відповіді Мукачівського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області).

Колегія суддів констатує, що даний мораторій є лише тимчасовим встановленням заборони звертати стягнення на предмет іпотеки. Дана заборона діє не лише на стадії виконавчого провадження (як вважає апелянт), а й на стадії судового провадження, оскільки фраза «не може бути примусово стягнуто» безпосередньо стосується судового провадження, оскільки саме суд є тим органом який вирішує питання про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в примусовому порядку. Тобто дані доводи апеляції є безпідставними.

З приводу посилання апелянта на невідповідність вказаного Закону нормам Конституції України та ЦК України, колегія суддів констатує, що відсутній будь-який висновок Конституційного Суду України щодо такої невідповідності. А посилання банку на ст. 22 Конституції України взагалі є недоречним, оскільки дана норма гарантує недопустимість зменшення прав і свобод фізичної особи при прийнятті нових Законів, а банк є юридичною особою.

Що стосується доводів апеляції з посилання на приписи ЦК України та ЗУ «Про іпотеку», то такі не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не зважаючи на те, що позов банку ґрунтується на нормах матеріального права, такий задоволений бути не може з відповідно до Закону №1304-VII який є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки не зважаючи на його обґрунтованість.

Разом з тим колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, стягнувши солідарно заборгованість в тому числі з іпотекодавця ОСОБА_3 фактично вийшов за меж позовних вимог, так як таку вимогу банк не ставив. Порушення принципу диспозитивності цивільного процесу є безумовною підставою для зміни рішення в цій частині шляхом виключення з резолютивної частини рішення посилання на солідарне стягнення з ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення посилання на солідарне стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1, в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №244/Св-06 від 17 листопада 2006 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його постановлення і може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді