Дата документу 16.09.2014
Справа № 320/7491/14-ц
Провадження № 2/320/2612/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області в складі:
головуючого - судді Баранова В.І., при
секретарі - Ухановій Г.В., за участю
адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, інтереси
якого представляє адвокат - ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3
про визнання договорів іпотеки та
відступлення прав вимоги недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області з позовом до
відповідачів, в якому просить:

визнати недійсним договір іпотеки №
0/З від 12 серпня 2008 року укладений
між Акціонерним комерційно
інноваційним банком «УкрСиббанк», в
особі начальника відділення № 396 АКІБ
«УкрСиббанк» Перегуди Олега
Васильовича та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 12 серпня
2008 року, зареєстрований в реєстрі за №
6856;

визнати недійсним договір
відступлення прав вимоги за
договорами іпотеки від 13 лютого 2012
року укладений між Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект»,
посвідчений приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_6 13
лютого 2012 року, зареєстрований в
реєстрі № 649-650;

скасувати запис з Державного реєстру
іпотек за реєстраційним номером
обтяження 7724417 від 13 листопада 2012 року
про обтяження - іпотеку, об'єкт
обтяження: будинок, житловий, адреса:
АДРЕСА_1, РПВН: 5249953;

виключити з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна реєстраційний запис № 7724720 від 12
серпня 2008 року про накладення арешту на
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказує, що
20.04.2011р. Мелітопольським міськрайонним
судом по цивільній справі № 2-552/2011р.
винесено рішення відповідно до якого
укладений 30.06.2004р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_3
договір дарування житлового будинку
АДРЕСА_1 визнано договором
купівлі-продажу. Договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 є удаваним
правочином, тобто нікчемним, який
відповідно до вимог ч. 1 ст. 236 ЦК України
є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
іпотеку», майно, що є у спільній
власності, може бути передане в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
усіх співвласників. Співвласник
нерухомого майна має право передати в
іпотеку свою частку в спільному майні
без згоди інших співвласників за умови
виділення її в натурі та реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості. Право власності на
12/25 частин спірного будинку визнана за
рішенням суду за позивачем, однак його
згоди на укладення договору іпотеки не
було отримано, у зв'язку з чим було
порушено його право власності на
частину житлового будинку.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги по
викладеним у позові доводам та
підставам. Просив задовольнити позов в
повному обсязі. Пояснив, що судові
витрати позивач приймає на себе.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала в повному
обсязі.

Представник відповідача - ПАТ
«УкрСиббанк» в судове засідання не
з'явився, надав до суду письмові
заперечення проти позову в яких просив
слухати справу за його відсутністю та
зазначив, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню по наступним
причинам.

Спірний договір іпотеки укладений
12.08.2008р., предметом іпотеки є житловий
будинок по АДРЕСА_1. На дату укладення
договору іпотеки належав іпотекодавцю
ОСОБА_3 на підставі договору дарування
житлового будинку. Шлюб між позивачем
та ОСОБА_3 було розірвано 23 серпня 2006р.
Право власності на предмет іпотеки
виникло у ОСОБА_3 на підставі договору
дарування від 01 липня 2008р., договір
іпотеки укладений 12 серпня 2008р., тобто і
виникнення права власності і
укладення договору іпотеки відбулося
вже після розірвання шлюбу між
позивачем та ОСОБА_3 Таким чином, у
зв'язку з тим, що на день укладення
договору іпотеки ОСОБА_3 не перебувала
у зареєстрованому шлюбі з позивачем,
нерухоме майно, що є предметом іпотеки
не було спільною власністю подружжя, а
тому нотаріально посвідчена згода
позивача як співвласника не
вимагалась.

13.02.2012р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Кей-Колект» було укладено Договір
факторингу № 2, відповідно до умов
якого АТ «УкрСиббанк» передав ТОВ
«Кей-Колект» права вимоги за
кредитними договорами. Одночасно з
відступленням прав вимоги за
кредитними договорами до ТОВ
«Кей-Колект» перейшли усі права за
відповідними договорами забезпечення,
про що свідчить зокрема Договір
відступлення прав вимоги за договорами
іпотеки, укладений 13.02.2012р. між АК
«УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект»,
відповідно до умов якого ТОВ
«Кей-Колект» перейшли права
іпотекодержателя за договором іпотеки
№ 0/З від 12.08.2008р. Також на підставі
цього договору в реєстрі речових прав
на нерухоме майно замінено
іпотекодержателя з АТ «УкрСиббанк» та
ТОВ «Кей-Колект». Таким чином Договір
відступлення прав вимоги за
договорами іпотеки від 13.02.2012р.
укладений у відповідності до норм ЦК
України, підстави для визнання його
недійсним відсутні.

Представник відповідача - ТОВ
«Кей-Колект», будучи повідомленим
належним чином про день, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився, про поважні причини своєї
неявки суд не повідомив, заяв про
розгляд справи за його відсутністю або
про відкладення розгляду справи від
нього не надходило, тому суд вважає
можливим розглядати справу за його
відсутністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши викладені в запереченні
представника відповідача ПАТ
«УкрСиббанк» доводи, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

У період з 20.10.2002р. по 23.08.2006р. позивач
ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому
шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3

30.06.2004р. у період шлюбу ОСОБА_7
подарувала ОСОБА_3 житловий будинок
АДРЕСА_1 за договором дарування
посвідченим приватним нотаріусом
ОСОБА_9 30.06.2004р., реєстраційний номер 4835.

23.08.2006р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.10/.

01.07.2008р. між ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_3
було укладено договір дарування
житлового будинку, відповідно до умов
якого ОСОБА_10, ОСОБА_11 добровільно,
передали безоплатно у власність , як
дарунок в рівних частках кожна, по ?
(одні другій) частки, а ОСОБА_3 прийняла
у власність належний дарителям
житловий будинок разом з відповідними
господарчими та побутовими будівлями
та спорудами, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1. Договір дарування
житлового будинку посвідчений
приватним нотаріусом Мелітопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_12
01 липня 2008р., зареєстровано в реєстрі за
№ 1999. (а.с. 42-43).

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20.04.2011р., яке набрало
законної сили, укладений 30.06.2004р. між
ОСОБА_7 та ОСОБА_3 договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 визнано
договором купівлі-продажу /а.с.13-15/.

Згідно з копією витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно КП
«ММБТІ» /а.с.44/, право власності на
вищевказаний будинок в цілому
оформлено на ОСОБА_3 на підставі
договору дарування.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 12.06.2013р., яке набрало
законної сили, за ОСОБА_2 було визнано
право власності на 12/25 часток
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.За ОСОБА_3 було визнано
право власності на 13/25 часток
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 /а.с.11-12/.

При цьому судом було встановлено, що
зазначене майно є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя
відповідно до ст. 60, 69 СК України,
виходячи з цього та ст. 70 СК України
визначені частки у спільної власності.

Відповідно до ч.1 ст. З56 ЦК України,
власність двох, чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Співвласник має право самостійно
розпоряджатися своєю часткою у праві
спільної часткової власності (ст. 361 ЦК
України).

При зверненні позивача ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області з метою державної
реєстрації належних йому на праві
власності 12/25 часток домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
йому було відмолено у державній
реєстрації права власності у зв'язку з
тим, що на вищевказаний житловий
будинок 02.02.2010р. постановою
Мелітопольського міськрайонного суду
накладено арешт, крім того накладено
заборону за договором іпотеки № 6855 від
12.08.2008р., також на підставі договору
відступлення прав вимоги за договором
іпотеки № 649-650 від 13.02.2012р. накладено
обтяження - іпотеку на вищевказаний
житловий будинок, що підтверджується
копією рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень /а.с.9/.

Тобто, з зазначених причин позивач не
зміг реалізувати передбачені законом
права співвласника 12/25 частин
житлового будинку, яка не була
зареєстрована за ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що 12
серпня 2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№ 0/З.

Того ж дня, між сторонами було
укладено договір іпотеки № 0/З
від 12.08.2008р. /а.с.45-49/, відповідно до умов
п. 1.1. якого ОСОБА_3 передала банку в
іпотеку наступне нерухоме майно:
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є власницею
вказаного будинку на підставі
договору дарування житлового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 01 липня
2008р.

Крім того, 13 лютого 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» був укладений договір
факторингу № 2, відповідно до умов
якого АТ «УкрСиббанк» передав ТОВ
«Кей-Колект» права вимоги за
кредитними договорами, в тому числі
права вимоги за Договором про надання
споживчого кредиту № 0, укладеним
між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Одночасно з відступленням прав вимоги
за кредитними договорами до ТОВ
«Кей-Колект» перейшли усі права за
відповідними договорами забезпечення,
про що свідчить Договір відступлення
прав вимоги за договорами іпотеки,
укладений 13.02.2012р. між АТ «УкрСиббанк»
та ТОВ «Кей-Колект», посвідчений
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_6, реєстр № 649-650
/а.с.50-52/, відповідно до умов якого до
ТОВ «Кей-Колект» перейшли права
іпотекодержателя за договором іпотеки
№ 0/З від 12.08.2008р., реєстр № 6855.

На підставі вищевказаного договору в
реєстрі речових прав на нерухоме майно
замінено іпотекодержателя з АТ
«УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

Стаття 578 ЦК України встановлює, що
майно, що є у спільній власності, може
бути передане у заставу лише за згодою
усіх співвласників, а відповідно до
статті 575 ЦК України, іпотека є окремим
видом застави.

Згідно із ч.2 ст. 6 Закону України «Про
іпотеку», майно, що є у спільній
власності, може бути передане в
іпотеку лише за нотаріально
посвідченою згодою усіх співвласників.
Співвласник нерухомого майна має право
передати в іпотеку свою частку в
спільному майні без згоди інших
співвласників за умови виділення її в
натурі та реєстрації права власності
на неї як на окремий об'єкт
нерухомості.

При таких обставинах суд вважає, що при
укладенні договору іпотеки № 0/З
від 12.08.2008р. предметом якої є житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1, були
порушені вимоги законодавства про
необхідність нотаріально посвідченої
згоди співвласника на передачу
спільного майна в іпотеку, оскільки
майно набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час
шлюбу, як встановлено судом при
визнанні права власності, і залишилося
спільним майном після розірвання
шлюбу, відповідно до ст. 68 СК України, а
саме на момент укладання договору
іпотеки.

Тобто, доводи представника відповідача
ПАТ «УкрСиббанк» про те, що при
укладенні договору іпотеки 12.08.2008р.,
предмет іпотеки не був спільним майном,
належав лише іпотекодавцю ОСОБА_3, яка
не перебувала у зареєстрованому шлюбі
з позивачем ОСОБА_2, є
необгрунтованими.

Відповідно до частин першої-третьої,
п'ятої, шостої статті 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами.
Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими
органами чи посадовими особами не
допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на
всі правовідносини, що виникають у
державі.

Таким чином, суд вважає, що з порушенням
цивільного законодавства укладений як
договір іпотеки, так і послідуючий
договір про відступлення права вимоги
за договором іпотеки, чим порушене
передбачене законом право власності
позивача на частину житлового будинку,
а тому є достатні законні підстави для
задоволення позовних вимог, визнання
недійсним договору іпотеки та договору
відступлення прав вимоги за договором
іпотеки, з скасуванням запису з
Державного реєстру іпотек та
виключення з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запису про накладення арешту на
житловий будинок.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. 203, 215, ч.1
ст. 356, ст. 361, 575, 578 ЦК України, ст. 68 СК
України, ст. 6 Закону України «Про
іпотеку», ст.10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, інтереси якого
представляє адвокат - ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_3
про визнання договорів іпотеки та
відступлення прав вимоги недійсними -
задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір іпотеки №
0/З від 12 серпня 2008 року укладений
між Акціонерним комерційно
інноваційним банком «УкрСиббанк», в
особі начальника відділення № 396 АКІБ
«УкрСиббанк» Перегуди Олега
Васильовича та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 12 серпня
2008 року, зареєстрований в реєстрі за №
6856.

Визнати недійсним договір
відступлення прав вимоги за договорами
іпотеки від 13 лютого 2012 року укладений
між Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект», посвідчений приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 13 лютого 2012 року,
зареєстрований в реєстрі № 649-650.

Скасувати запис з Державного реєстру
іпотек за реєстраційним номером
обтяження 7724417 від 13 листопада 2012 року
про обтяження - іпотеку, об'єкт
обтяження: будинок, житловий, адреса:
АДРЕСА_1, РПВН: 5249953.

Виключити з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна реєстраційний запис № 7724720 від 12
серпня 2008 року про накладення арешту на
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
В.І.БАРАНОВ