У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Баглійського районного
суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 15 січня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по аліментам
та неустойки за прострочення сплати
аліментів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по аліментам та
неустойки за прострочення сплати
аліментів, в якому з урахуванням
уточнень просила стягнути з ОСОБА_2
заборгованість по аліментам, що
утворилась за період з 25 жовтня 2007 року
по 12 травня 2011 року в розмірі 9 843,43 грн, а
також неустойку (пеню) за прострочення
по сплаті аліментів в розмірі 68 338,72 грн.

Заочним рішенням Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 15 січня
2014 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість по аліментам за період
з 25 жовтня 2007 року по 12 травня 2011 року в
розмірі 9 843,43 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року заочне рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 15 січня 2014 року змінено,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 неустойку за прострочення
сплати аліментів в розмірі 8 197,61 грн.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У грудні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2
на заочне рішення Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 15 січня
2014 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року.

У касаційній скарзі скаржник просить
поновити строку на касаційне
оскарження з зазначенням причини
пропуску процесуального строку.

Клопотання підлягає задоволенню,
оскільки скаржником пропущено
процесуальний строк з поважної
причини.

У касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі суду.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження заочного рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 15 січня 2014 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 березня 2014 року.

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочного
рішення Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 15 січня
2014 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по аліментам та
неустойки за прострочення сплати
аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я
О.В.
Попович