АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6177/14 Справа № 2-136/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л.Г. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського,
Свистунової О.В.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 06 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю та виселення,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, третя особа - Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом та визнання права
власності на 1/2 частину домоволодіння в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, зазначаючи, що
їй на підставі свідоцтва про право на
спадщину належить домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську. Проте у
даному домоволодінні проживає дружина
покійного її брата ОСОБА_5 - ОСОБА_3, яка
заселилася в будинок на правах
тимчасового мешканця. Оскільки на
неодноразові вимоги ОСОБА_3
відмовляється виселитися з будинку,
тому позивачка просила суд усунути їй
перешкоди у користуванні власністю та
виселити ОСОБА_3 із домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську без
надання їй іншого житлового приміщення
(т.1 а.с. 4-5, 8-9, 195-202).

Заперечуючи проти заявлених позовних
вимог, ОСОБА_3 звернулась із зустрічним
позовом в якому посилалась на те, що
домоволодіння АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську належало ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після її
смерті спадщину, крім ОСОБА_2, прийняли
інші онуки померлої : ОСОБА_7 та ОСОБА_5
(чоловік позивачки за зустрічним
позовом, який помер у 2005 році). Оскільки
спадкоємці після смерті ОСОБА_7, який
помер у 2002 році, на спадщину не
претендують, ОСОБА_3 просила суд
встановити факт прийняття ОСОБА_5
спадщини після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати
частково - в 1/2 частині, недійсним
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане ОСОБА_2 та посвідчене
державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С.,
зареєстровано в реєстрі за №3-1579;
визнати за нею право власності на 1/2
частину домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року (т.1 а.с. 56-59, 172-173).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 06 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_5
спадщини після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано частково - в 1/2 частині,
недійсним Свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане ОСОБА_2
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчене
ІНФОРМАЦІЯ_4 державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С.,
зареєстровано в реєстрі за №3-1579.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину домоволодіння АДРЕСА_1 місті
Дніпропетровську в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (т. 2
а.с. 23-24).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи, неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, у зв'язку з
чим ставить питання про скасування
судового рішення (т.2 а.с. 32-34).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
домоволодіння АДРЕСА_1 м.
Дніпропетровську на підставі
свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого 14 лютого 1985 року Відділом
комунального господарства
Амур-Нижньодніпровської районної ради
на підставі рішення виконкому №27/7 від
25 січня 1985 року, належало ОСОБА_6 (т. 1 а.с.
39, 110).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла (т.1
а.с.38).

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6 спадкоємцями на підставі ч.2
ст.529 ЦК УРСР (який діяв на час
виникнення правовідносин) були її
онуки: ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
оскільки їх батько ОСОБА_9 (син померлої
ОСОБА_6.), помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (т. 1
а.с.12, 102, 105-107, 205, 206).

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину 1) якщо він фактично вступив
в управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР
вважається, що відмовився від спадщини
той спадкоємець, який не вчинив жодної
з дій, що свідчить про прийняття
спадщини.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5
фактично вступили в управління та
володіння належним ОСОБА_6 спадковим
майном протягом перших шести місяців з
дня відкриття спадщини, і таким чином,
у відповідності з положеннями ч.1 ст.549
ЦК УРСР, прийняли спадщину.

Зокрема, ОСОБА_2 проживала у спірному
домоволодінні до та після смерті
ОСОБА_6, що підтверджується даними з
домової книги, крім того, факт
прийняття нею спадщини не
заперечувався іншими сторонами (т.1
а.с.42-46).

ОСОБА_5, в свою чергу, в шестимісячний
термін вступив в управління спадковим
майном, а саме, продовжив оформлення
права власності на домоволодіння за
померлою.

Даний факт підтверджується наявними у
справі копіями квитанцій про сплату
коштів за інвентаризаційні роботи та
інших витрат (т.1 а.с. 62), наведені
обставини також підтверджуються
поясненнями свідків, які були допитані
під час розгляду справи в суді першої
інстанції.

Тому доводи апеляційної скарги про
відсутність в матеріалах справи
доказів прийняття ОСОБА_5 спадщини є
безпідставними.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер (т.1 а.с.
123).

04 травня 2005 року позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_3 звернулась із заявою
про прийняття спадщини після його
смерті, в якій зазначила, що спадщина
складається із домоволодіння АДРЕСА_2
у м. Дніпропетровську та домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську (т. 1 а.с.
122).

ОСОБА_2 звернулась із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, зазначаючи
при цьому про відсутність інших
спадкоємців на спадкове майно (т. 1 а.с.
100).

ІНФОРМАЦІЯ_4 державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С. на
ім'я ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про
право на спадщину за законом на
домоволодіння АДРЕСА_1 місті
Дніпропетровську, після смерті ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (т.1 а.с. 23, 119).

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР (1963р.) та
п.5 ст. 1268 ЦК України (2003 року) незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Згідно з п.3 ст.1297 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_3 прийняла
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5
у вигляді частини домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, яку
останній фактично успадкував після
смерті ОСОБА_6, що є підставою для
задоволення зустрічного позову, а тому
доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_3 не має права на частину спірного
домоволодіння та підлягає виселенню є
безпідставними.

Враховуючи викладене судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає,
оскільки доводи апеляційної скарги
зводяться до переоцінки доказів та
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 06 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: