Справа № 351/1809/14-ц
Номер провадження №2/351/815/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Собко В.М.,

секретаря
Плахіна М.З.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в місті Снятині справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове нерухоме
майно бувшого колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд із позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно, який мотивував тим, що
господарство АДРЕСА_1 Снятинського
району відносилося до суспільної групи
«колгоспний двір». Станом на 15 квітня
1991 р в господарстві проживала бабка
позивача ОСОБА_3 та її син, відповідач
ОСОБА_2, таким чином на час ліквідації
колгоспних дворів вони в господарстві
набули право на 1/2 частину кожний.

На підставі рішення №182 виконкому
Снятинської районної ради від 12.10.1988 р.
на будинковолодіння АДРЕСА_1
Снятинського району, 10 квітня 1989 р.
видано свідоцтво про право власності
зареєстроване за № 379 у Коломийському
МБТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. спадкодавиця ОСОБА_3 на
яку було оформлено право власності і
яка була головою колгоспного двору,
померла, залишивши заповіт, яким
заповіла все своє майно позивачу по
справі ОСОБА_1

Протягом півроку позивач звернувся до
нотаріуса, для подання заяву про
прийняття спадщини, а оскільки в
будинковолодінні не були визначені
частки, нотаріус відмовила в видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

На час відкриття спадщини, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 проживали в одному будинку з
спадкодавицею, що вважається
прийняттям спадщини. ОСОБА_2 від своєї
частки у будинковолодіння
відмовляється за умови відшкодування
йому вартості його частини
будинковолодіння у грошовому
еквіваленті.

Відповідно технічного паспорта станом
на 27.07. 2014 р. вартість цілого
будинковолодіння по АДРЕСА_1
Снятинського району, становить 54952,00
грн.

Вартість частки відповідача ОСОБА_2
позивач йому повернув коштами, а також
ОСОБА_2 оформив заповіт, яким заповів
все своє майно позивачу, зокрема і
частку в будинковолодінні.

А тому на підставі наведеного позивач
просить суд визнати за ОСОБА_1 право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1

Позивач та його представник ОСОБА_4
подали до суду заяву, якою позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
просили їх задоволити та просили
справу розглядати у відсутності
позивача та його представника.

Відповідач подав до суду заяву, де
зазначив, що позовні вимоги визнає, від
своєї частки у будинковолодіння
відмовляється у користь позивача, а
справу просить розглядати у його
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, зокрема:
Свідоцтво про право особистої
власності від 10.01.1989 р. на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 Снятинського
району Івано-Франківської області;
Технічний паспорт на житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 Снятинського
району Івано-Франківської області;
Рішення Іллінецької сільської ради
№18/32 від 04.02.1994 р.; Заповіт ОСОБА_3 від
13.03.2012 р.; Заповіт ОСОБА_2 від 22.01.2014 р.;
Свідоцтво про смерть ОСОБА_3; Довідку
виконкому Іллінецької сільської ради
№510 від 20.08.2014 р.; Довідку Другої
Снятинської ДНК №382/02-14 від 18.08.2014 р.;
Витяг №36719521 від 25.02.2014 р. про реєстрацію
в спадковому реєстрі; Повідомлення
Другої Снятинської ДНК №383/02-14 від
18.08.2014 р. - суд приходить до переконання,
що позов підставний, обґрунтований та
підлягає до задоволення.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику, у справах за позовами про
захист права приватної власності" від
22.12.1995 року № 20 із змінами і
доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17,
18 ЗУ "Про власність" вбачається, що
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні. Розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до вище вказаного, на
підставі ч. 1 ст. 1223 ЦК України, згідно
якої право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті, а відповідно ст.
1233 ЦК України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Із ч.1 ст. 1268 ЦК
України вбачається, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її, а
з ч. 3 ст. 1268 ЦК України слідує, що
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі викладеного суд вважає, що
слід визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1
Снятинського району
Івано-Франківської області.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Собко В.М.