Справа № 266/4715/13-ц
Провадженя № 2/266/509/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого -
судді Федотової В.М.

при секретарі -
Кравцові С.С.

з участю представника позивача за
основним позовом та відповідача за
об'єднаною справою ОСОБА_1- адвоката
ОСОБА_2, представника відповідача за
основним позовом та позивача за
об'єднаною справою ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за основним позовом
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах
недієздатного ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3
про вселення ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1
, встановлення права особистого
пожиттєвого сервітуту ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1 та об'єднаним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах
недієздатного ОСОБА_5 про визнання
особи ,такою , що втратила право
користування жилим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1 , суд

В С Т А Н
О В И В:

В березні 2014р. позивачка ОСОБА_1, як
опікун ОСОБА_5 звернулась до суду із
позовом до відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 про вселення ОСОБА_5 до квартири
АДРЕСА_1, та встановлення особистого
пожиттєвого сервітуту за ОСОБА_6 на
спірну квартиру.

В березні 2014року до Приморського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області звернулась з позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
недієздатного ОСОБА_5, про визнання
ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 10
червня 2014року дані цивільні справи
були поєднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивачка за
основним позовом та відповідачка за
об'єднаним позовом ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2, основний позов
підтримали, наполягали на його
задоволенні, заперечували проти
задоволення позову за об'єднаною
справою, ОСОБА_1 надала суду наступні
пояснення.

Позивачка за основним позовом та
відповідачка за об'єднаним позовом
ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, є сумісною
дитиною її та відповідача ОСОБА_6, шлюб
з яким було розірвано рішенням
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 09
жовтня 2001року. Даним рішенням було
визначено, що після розірвання шлюбу
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишається на
вихованні батька, а ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишається на вихованні матері.
ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства,
рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 17
січня 2014 року, ОСОБА_5 було визнано
недієздатною особою, а вона була
призначена його опікуном. При
розірванні шлюбу, між нею та
відповідачем ОСОБА_6 була усна
домовленість, що ОСОБА_6 забезпечить
житлом дітей коли їм виповниться 16
років, ця домовленість відносилась і до
ОСОБА_5 , з урахуванням його
захворювання. Відносно старшого сина -
ОСОБА_7, батько виконав свої
зобов'язання , а стосовно ОСОБА_5 -
батько лише зареєстрував дитину 23
березня 2012 року за адресою АДРЕСА_1
право власності не оформив, а потім
зняв з реєстрації на підставі заочного
рішення Приморського районного суд м.
Маріуполя від 16.12.2013р.,яке було
скасоване при його перегляді , в
подальшому ОСОБА_5 залишив свій позов
без розгляду. На даний час , ОСОБА_5 з 25
березня 2014 року , поновлено в
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1. З самого
початку вони всією сім'єю - вона, двоє
дітей, її мати та відповідач ОСОБА_6
жили в будинку АДРЕСА_2. Потім після
розірвання шлюбу, при розподілі майна,
між нею та ОСОБА_6 було укладено договір
,згідно якого вона відмовилась від
всієї нерухомості , яка була придбана
під час шлюбу, а замість нерухомості
вона отримує ? частку в кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_4» та ? частку закусочної
«ІНФОРМАЦІЯ_4» по АДРЕСА_3. Вона з
молодшим сином переїхала проживати на
АДРЕСА_4 до своєї матері. Спірна
квартира була придбана під час шлюбу на
ім'я ОСОБА_6, після розірвання шлюбу
ОСОБА_6 продав вказану квартиру своєму
племіннику ОСОБА_8, а потім вже
племінник продав в 2008році квартиру
ОСОБА_6, а ОСОБА_6 в лютому 2014року
подарував дану квартиру своїй дружині
ОСОБА_3 Вважає, що всі ці маніпуляції з
вказаною квартирою були проведені з
однією метою - лишити житла ОСОБА_5
Відповідач ОСОБА_6 на її прохання
вселити дитину, поясняв, що зараз цього
зробити не може оскільки в квартирі
проживають квартиранти. ОСОБА_5 не
проживає в квартирі оскільки батько
його туди не впускає, чинить перепони.
На даний час вона проживає в
двокімнатній квартирі , яка належить її
матері та її сестрі, до цього вона
проживала у своєї тітки, але остання не
змогла сумісно проживати з її психічно
нездоровою дитиною. Іншого житла
ОСОБА_5 не має, крім того де він
зареєстрований. В силу психічного
захворювання ОСОБА_5 не може віддавати
звіт своїм діям, з ним завжди необхідно
бути поруч, тримати його за руку.
Вважає, що підстав для задоволення
позову ОСОБА_3 не має, оскільки ОСОБА_5
не проживає у спірній квартирі з
поважної причини - це хвороба, а також
те, що батько чинить перепони йому в
проживанні в спірній квартирі. Просила
відмовити у задоволені позову ОСОБА_3 і
задовольнити її позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, основний позов не визнала,
позов ОСОБА_3 підтримала, в
обґрунтування своїх заперечень на
основний позов і обґрунтування доводів
позову ОСОБА_3 суду пояснила наступне.
Спірна квартира була продана
племіннику ОСОБА_6, а потім під час
шлюбу з ОСОБА_3 була придбана у
племінника знов. На даний час шлюб між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано в червні
2014року, в лютому 2014року ОСОБА_6
подарував спірну квартиру своїй
дружині ОСОБА_3 ОСОБА_5 був
зареєстрований в спірній квартирі 23
березня 2012року на прохання старшого
сина ОСОБА_7, тимчасово, для отримання
паспорту та пенсії по інвалідності. В
квартирі ніколи не жив, його власних
речей там не має. Була домовленість, що
як тільки будуть оформлені всі
документи позивачка за основним
позовом та відповідачка за об'єднаним
позовом ОСОБА_1 надасть згоду на зняття
з реєстрації сина. На протязі тривалого
часу ОСОБА_6 виконував умови по
вихованню дітей, а саме - старший син
ОСОБА_7, повністю був на вихованні
батька, а молодший на вихованні матері.
Відносно молодшого сина, який
залишився на вихованні у матері - він
надавав матеріальну допомогу, купував
ліки, сплачував аліменти. На даний час ,
ОСОБА_5 продовжує не мешкати в спірній
квартирі і ніколи там не проживав, мати,
як опікун не сплачує комунальні
послуги, до того ж ОСОБА_3 не надавала
згоди для реєстрації ОСОБА_5 в спірній
квартирі, він не є членом її сім'ї , а
тому втратив право користування даною
квартирою. Позивачка за основним
позовом та відповідачка за об'єднаним
позовом ОСОБА_1 не підтвердила і не
довела в судовому засіданні того, що
були якісь домовленості по придбанню
житла для молодшого сина. Просила
відмовити у задоволені основного
позову ОСОБА_1 і задовольнити позов
ОСОБА_3

Відповідачка за основним позовом та
позивачка за об'єднаною справою ОСОБА_3
основний позов не визнала, свій позов
підтримала , суду надала пояснення
аналогічні поясненням представника
ОСОБА_16. Підтвердила ті обставини, що
спірна квартира в 2008році була
придбана на сумісні гроші, під час
шлюбу з ОСОБА_6, у його племінника
ОСОБА_8 При придбанні квартири , її
батьки надавали крупну суму грошей.
ОСОБА_5 ніколи в спірній квартирі не
проживав, його речей в даній квартирі
ніколи не було, ОСОБА_1 ніколи не
сплачувала комунальні послуги, вважає,
що ОСОБА_6 , як батько, виконав всі умови
стосовно ОСОБА_5 Дану квартиру ОСОБА_6
подарував їй, для того щоб в
майбутньому дана квартира належала її
старшій доньці. Вважає, що сумісне
проживання в спірній квартирі її та її
дітей разом з хворим ОСОБА_5 не можливо
у зв'язку з особливістю його психічної
хвороби. Вона бачила декілька разів
ОСОБА_5 - він не може обходитись без по
сторонньої допомоги, з ним поруч завжди
повинна бути людина, яку він розуміє з
дитинства - це мати чи бабуся, з якою він
тривалий час мешкав. В зв'язку з тим, що
ОСОБА_5 ніколи не проживав в даній
квартирі, він втратив право
користуванні даною квартирою. ЇЇ права,
як власника порушуються, так як вона не
надавала дозвіл на реєстрацію в
квартирі ОСОБА_5, він не є членом її
родини. Просила відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1 і
задовольнити її позов.

Відповідач за основним позовом ОСОБА_6
позов ОСОБА_1 не визнав, визнав позов
ОСОБА_3, суду надав пояснення
аналогічні поясненням ОСОБА_3, і
представника ОСОБА_11 Підтвердив, що
спірна квартира спочатку була сумісним
майном його та ОСОБА_1 Після розірвання
шлюбу і при розподілі майна ОСОБА_1
відмовилась від даної квартири,
тривалий час не претендувала на спірну
квартиру. Він виконав всі умови і
домовленості які існували між ним та
ОСОБА_1 при розірванні шлюбу і
розподілі майна. Молодший син був
зареєстрований в спірній квартирі на
прохання старшого сина ОСОБА_7, за
умовами того, що як тільки ОСОБА_5
отримує паспорт та буде оформлена
пенсія по інвалідності, мати в
добровільному порядку зніме його з
реєстрації. Не оспорює, що реєстрація
сина відбувалась за його заявою у ЖЕКу,
так як на 23.03.2012року він був власником
квартири. В спірній квартирі ОСОБА_5
ніколи не проживав, власних речей в
квартирі не мав, з 2001року проживав
разом з матір'ю за адресою проживання
та реєстрації матері ОСОБА_1 - в
квартирі АДРЕСА_4. Дана квартира
належить на праві власності матері
ОСОБА_1 та її сестрі. Оформив договір
дарування на ОСОБА_3 так як при
придбанні спірної квартири вдруге, він
був у шлюбі з ОСОБА_3 і її батьки
надавали крупну суму грошей на
придбання цієї квартири. Просив
відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 і
задовольнити позов ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила наступне,
вона є матір'ю ОСОБА_3 Спірна квартира
АДРЕСА_1 була придбана під час шлюбу її
доньки та ОСОБА_6, до цього ця квартира
була придбана племінником ОСОБА_6 у
останнього. Вона та її чоловік надавали
для придбання цієї квартири 30
000доларів США. Знає з 2002року колишню
сім'ю ОСОБА_6 , знає, що при розподілі
майна подружжя була домовленість,
згідно якої ОСОБА_1 отримала від свого
чоловіка бізнес , а саме кафе та
закусочну по Приморському бульварі в м.
Маріуполі. Знає, що весь час ОСОБА_5 жив
у матері позивачки ОСОБА_1, і разом з
матір'ю за місцем її перебування у м.
Києві. Наприкінці лютого 2012року
старший син ОСОБА_7 звернувся до батька
з проханням зареєструвати в квартирі
молодшого сина, оскільки він не може
без реєстрації отримати паспорт та
пенсію по інвалідності. Вона надала
свою згоду на реєстрацію дитини в
квартирі. ОСОБА_7 стверджував, що
реєстрація є формальною, що як тільки
дитина отримує паспорт і пенсію по
інвалідності - мати його добровільно
зніме з реєстрації. На даний час шлюб її
доньки та ОСОБА_6 розірвано. До
розірвання шлюбу ОСОБА_6 подарував
спірну квартиру її доньці, чому не
знає. Молодший син ОСОБА_6 ніколи не
проживав в спірній квартирі. Сумісне
проживання в одній квартирі її доньки
та її дітей разом з ОСОБА_1 є неможливим,
оскільки між жінками склались
неприязне ні стосунки. Наприкінці літа
2014року відбувся конфлікт між її
донькою та ОСОБА_1, прийшлось для
владнання конфлікту викликати міліцію.
Всі відомості стосовно порядку
виховання дітей, розірвання шлюбу,
розділу майна подружжя ОСОБА_5 знає з
рішень суду.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він
племінник ОСОБА_6 В 2006році попросив у
ОСОБА_6 продати йому квартиру АДРЕСА_1,
так як він одружився і бажав мати
власне житло. В даній квартирі прожив
разом з дружиною та дитиною до 2008року, а
потім вони с дружиною забажали замість
двокімнатної квартири придбати
трьохкімнатну, і спірну квартиру
вирішили продати. Спросив у ОСОБА_6 чи
не бажає він придбати дану квартиру ,
дядька надав згоду. 07 липня 2008року він
продав квартиру ОСОБА_6 Все, що
стосується реєстрації в даній квартирі
ОСОБА_5 нічого не знає.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що ОСОБА_6
знає з 1997року. Знає, що в 2001році було
розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, а
потім і розділено майно між подружжям.
Зі слів ОСОБА_6 знає, що при розірванні
шлюбу було визначено, що старший син
ОСОБА_7 буде знаходитись на вихованні у
свого батька , а молодший ОСОБА_5 на
вихованні матері. Також знає, що при
розділі майна - за ОСОБА_1 було визнано
право власності на кафе та закусочну
«ІНФОРМАЦІЯ_4» Він особисто був
присутнім при розмові ОСОБА_7 з ОСОБА_6,
коли ОСОБА_7 просив зареєструвати
молодшого сина в квартирі АДРЕСА_1, для
того щоб останній міг отримати паспорт
та оформити пенсію по інвалідності.
Знає, що ОСОБА_5 є інвалідом дитинства.

Свідок ОСОБА_14 нагадав суду пояснення
аналогічні поясненням свідка ОСОБА_13

Суд заслухавши пояснення сторін,
свідків, перевіривши матеріали справи
доказами, якими вони обґрунтовують
свої вимоги та доводи, вважає, що в
задоволенні основного позову ОСОБА_1
треба відмовити в повному обсязі, в
задоволенні позову ОСОБА_3 треба
відмовити у повному обсязі, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено
письмовими матеріалами справи, що
ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 13
березня 2014року було скасовано заочне
рішення Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 16
грудня 2013року про визнання ОСОБА_5
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1(т.с.1,а.с.59)

11 лютого 2014року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3
було укладено договір дарування
квартири АДРЕСА_1 (т.с.1,а.с.60-61)

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 17
січня 2014року - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 було
визнано недієздатним, над ним було
встановлено опіку , призначивши
опікуном ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2(т.с.1
а.с.62-64)

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 19
березня 2014року по цивільній справі
№266/4715/13ц , було залишено без розгляду
позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання
останнього таким , що втратив право
користування жилим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1 (т.с.1,а.с.70)

Згідно довідки МСЕК від 10.09.2013року -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом
дитинства, група інвалідності перша
«А», потребує постійного по
стороннього догляду та нагляду
(т.с.1,а.с.81)

Згідно довідки №63 КСН «Портовський»
від 22 квітня 2014року - ОСОБА_5 1995року
народження, не мешкав в квартирі
АДРЕСА_1, мешкає за адресою АДРЕСА_4(т.с.1,
а.с.14)

Згідно облікової картки на квартиру
АДРЕСА_1 - в даній квартирі
зареєстровані ОСОБА_6 1960 року
народження, та ОСОБА_5 1995 року
народження (т.с.2,а.с.12)

Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 09
жовтня 2001року було розірвано шлюб між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, який був
зареєстрований 22 липня 1987 року
Маріупольським міським відділом
реєстрації актів цивільного стану м.
Маріуполя Донецького обласного
управління юстиції. ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3, було залишено на
виховання батька ОСОБА_6, а ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, залишити на
виховання матері ОСОБА_1 (т.с.1,а.с.167)

12 листопада 2001року, відділом
реєстрації актів громадянського стану
Приморського РУЮ м. Маріуполя
Донецької області , було видано
свідоцтво про розірвання шлюбу ,
НОМЕР_1, між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (т.с. 2, а.с.16)

15 червня 2002 року було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_15, після
реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та
дружини становить ОСОБА_6 (т.с.2, а.с.17)

Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 23
червня 2014року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6
було розірвано (т.с.1, а.с.181-183)

Згідно відповіді з Приморського РВ
Маріупольського МУ ГУ МВС України в
Донецькій області від 7.06.2014р. №9 А/З - 31
січня 2014року до Приморського РВ
Маріупольського МУ ГУ МВС України в
Донецькій області звернулась з заявою
ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік
ОСОБА_6 не пускає їх спільного сина до
квартири. (т.с. 1 а.с.176)

В судовому засіданні було оглянуто
цивільну справу №2-2667/01 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розподіл майна.
Рішенням Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 09
жовтня 2001року по цивільній справі №
2-2667/01 було визнано право власності на ?
частку кафе «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ? частку
закусочної «ІНФОРМАЦІЯ_4», які
розташовані по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_3 за
ОСОБА_1.(а.с.19) 19 листопада 2001року між
сторонами було укладено договір про
розділ сумісного майна, згідно умов
якого ОСОБА_6 визнав за ОСОБА_1 право
власності на ? частку кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_4» та ? частку закусочної
«ІНФОРМАЦІЯ_4», які розташовані по
АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_3, а ОСОБА_1 згідна
передати у власність ОСОБА_6 все інше
майно, яке було перелічене в даному
договорі. До переліку майна входила і
квартира АДРЕСА_1(а.с.28)

Відповідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України - член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Власником всієї квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_3 стала з 11 лютого 2014року, а
звернулась з зазначеним позовом в
березні 2014року, тому суд вважає, що
ОСОБА_3 передчасно звернулась з
вказаним позовом до суду.

Згідно ст..29 ч.3 ЦК України - місцем
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я тощо, в якому вона проживає,
якщо інше місце проживання не
встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

Згідно ч.5 ст. 29 ЦК України - місцем
проживання недієздатної особи є місце
проживання її опікуна або
місцезнаходження відповідної
організації, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

З матеріалів справи вбачається, що
після розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та
ОСОБА_1,їх син ОСОБА_5 був залишений на
вихованні у ОСОБА_1, яка переїхала
проживати до своєї матері - в квартиру
АДРЕСА_4. В подальшому, при визнанні
ОСОБА_5 недієздатним і призначені йому
опікуна - ОСОБА_1, в рішенні суду було
визначено, що мати постійно мешкає з
сином за однією адресою. Згідно
відмітки про реєстрацію в паспорті
ОСОБА_1 - остання була зареєстрована за
адресою АДРЕСА_6 з 06.12.012року. Таким
чином, сторони добровільно визначили
місце проживання сина з ОСОБА_1, і даний
факт підтверджено рішенням
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
січня 2014року .

Згідно ст.. 401 ч.1 ЦК України - право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Згідно ст.. 405 ч.1 ЦК України - члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Згідно ч.1, 4 ст. 156 ЖК України - члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним
у будинку (квартирі), що йому
належить,

користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку
(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу.

Згідно ст.. 64 ЖК України - до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно ст.. 9 ЖК України - ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з

підстав і в порядку, передбачених
законом.

ОСОБА_5 ніколи не був членом сім'ї
власника житла - ОСОБА_3, не проживав
разом з нею, а тому підстав для
встановлення особистого пожиттєвого
сервітуту не має.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1
про встановлення за ОСОБА_5 особистого
по життєвого сервітуту, суд відмовляє і
в вимогах про вселення ОСОБА_5 до
квартири АДРЕСА_1, так як в порушення
вимог ст.. 10 ЦПК України позивачка не
довела суду обставин, що ОСОБА_5 придбав
право проживання в спірній квартирі і
дане право було порушено, у зв'язку з
чим ОСОБА_5 не може бути вселений в
квартиру АДРЕСА_1.

Суд критично відноситься до посилання
представника позивачки на той факт, що
в січні 2014року вона зверталась з
письмовою заявою до правоохоронних
органів стосовно того, що ОСОБА_6 не
пускає ОСОБА_5 до спірної квартири. І що
дане звернення підтверджує той факт, що
ОСОБА_5 не міг вселитись в квартиру, а
мати скористалась своїми правами
опікуна лише після того отримала
рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 242 ЦК України -
батьки (усиновлювачі) є законними
представниками своїх малолітніх та
неповнолітніх дітей.

Згідно ч.2 ст. 154 СК України - батьки
мають право звертатися до суду, органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та громадських
організацій за захистом прав та
інтересів дитини, а також
непрацездатних сина, дочки як їх
законні представники без спеціальних
на те повноважень.

ОСОБА_5 був зареєстрований в квартирі
АДРЕСА_1 23 березня 2012року, але не до
цього дня і не пізніше його мати,при
наявності порушення права дитини не
скористалась своїми правами
передбаченими ст..154 СК України та ст.. 242
ЦК України, а саме зверненням до суду з
відповідними позовами.

Керуючись ст.ст. 29,401,405,242 ЦК
України,ст.ст.9,64, 156 ЖК України , ст. ст.
15, 31,57, 58, 59, 60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в
інтересах недієздатного ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_3 про вселення ОСОБА_5 в
квартиру АДРЕСА_1 , встановлення

права особистого пожиттєвого
сервітуту ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1 - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах
недієздатного ОСОБА_5 про визнання
особи ,такою , що втратила право
користування жилим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області, через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-дений строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Федотова В.М.