АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/2305/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Іванищук А.А.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 19 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє
в інтересах ОСОБА_4 на рішення
Дніпровського районного суду міста
Херсона від 16 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про реальний
розподіл домоволодіння та визначення
порядку користування земельною
ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що на підставі договору дарування
від 22.05.1997 року вона є власником 44/100
частин домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 470
кв.м. Іншим співвласником вказаного
домоволодіння є ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого райвиконкомом Дніпровської
Ради народних депутатів у м. Херсоні
від 11.04.1997 року. Земельна ділянка, на
якій розташований житловий будинок
АДРЕСА_1 не перебуває у власності
жодного співвласника житлового
будинку. Враховуючи те, що відповідач
не визнаючи права позивача на спірне
майно, чинить перешкоди у користуванні
належної останній частини
домоволодіння, а також не бажає у
добровільному порядку здійснити
реальний розподіл домоволодіння з
господарськими будівлями і спорудами
та встановити порядок користування
земельною ділянкою, після уточнення
позовних вимог просила:

1) згідно експертизи проведеної судовим
експертом Фесун Л.А. від 30.10.2013 року
виділити ОСОБА_5 в натурі 44/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до
схеми розподілу варіант № 1 або варіант
№ 2 які були запропоновані експертом;

2) згідно експертизи проведеної судовим
експертом Фесун Л.А. від 30.10.2013 року
встановити порядок користування
земельною ділянкою, що була надана для
обслуговування домоволодіння АДРЕСА_1
для ОСОБА_5 згідно схем варіант № 1 або
варіант № 2, що були запропоновані
експертом;

3) стягнути з відповідача ОСОБА_4 на
користь позивача вартість проведення
судової будівельно-технічної
експертизи вартістю 3000 грн.

4) стягнути з відповідача ОСОБА_4 на
користь позивача проведення вартості
комплексу робіт по горизонтальній
(кадастровій) зйомці земельної ділянки
за адресою, яка складає 1160,50 грн.

5) стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 16 червня 2014 року
позов задоволено в повному обсязі.
Виділено у власність ОСОБА_5 з
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1: літ.
Б - житловий будинок вартістю 54430 грн.,
літ. В - котельня вартістю 1765 грн., ?
частина водопроводу № 1 вартістю 870
грн., частина огорожі (4 м) № 4 вартістю
1111 грн., всього вартістю 58176 грн., в тому
числі будівель та споруд на суму 57065
грн. Частка співвласника складає 44/100
частин та її вартість становить 58176 грн.
Виділено у власність ОСОБА_4 з
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1: літ.
А - житловий будинок вартістю 46219 грн.,
літ. А - прибудова вартістю 9674 грн., ?
частина водопроводу № 1 вартістю 870
грн., хвіртка № 2 вартістю 215 грн., ворота
№ 3 вартістю 499 грн., частина огорожі (1,2
м) № 4 вартістю 334 грн. Частка
співвласника складає 56/100 частин та її
вартість становить 57811 грн. Визначено
порядок користування земельною
ділянкою площею 462 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1: 1)
ОСОБА_5 з часткою 44/100 виділено
присадибну ділянку, з боку задньої
межі, фасадної межі та правої бокової
межі площею 270 кв.м. з виходом (входом) на
АДРЕСА_1 через хвіртку, яку потрібно
влаштовувати; 2) ОСОБА_4 з часткою 56/100
частин виділено присадибну ділянку, що
прилягає до виділених будов та споруд,
з боку лівої бокової межі та фасадної
межі площею 192 кв.м. з виїздом (в'їздом)
на АДРЕСА_1 через існуючі ворота № 3.
Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3, який діє в інтересах
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду змінити, а саме:

1) стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
7142,00 грн. в якості матеріальної
компенсації за збільшення вартості її
долі в спільній частковій власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 з 51034 до 58176
грн. і передбачити в рішенні ідеальні
частки права власності на
домоволодіння, які виникли в
результаті його розділу в натурі.

2) визначити порядок користування
земельною ділянкою площею 462 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1: ОСОБА_5
з часткою 44/100 домоволодіння виділити
присадибну ділянку, з боку задньої
межі, фасадної межі та правої бокової
межі площею 203 кв.м. з виїздом (в'їздом)
по АДРЕСА_1 через ворота, які потрібно
влаштувати; ОСОБА_4 з часткою 56/100
домоволодіння виділити присадибну
ділянку, з боку лівої бокової межі і
фасадної межі площею 259 кв.м. з виїздом
(в'їздом ) на АДРЕСА_1 через ворота № 3.
Лінію розділу земельної ділянки
передбачити: від лінії фасадної межі на
відстані 1,5 м від лінії правої бокової
межі в сторону задньої межі 21,75 кв.м.;
поворот на 900 в сторону лівої бокової
межі і подалі 7,65 м; поворот на 900 в
сторону фасадної межі і подалі 11,31 м;
поворот на 900 в сторону лівої бокової
межі до перетину з нею (відстань від
лінії розділу до жилого будинку літ.
«А» - 1 м.).

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 її доводи не визнала,
рішення суду вважає законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст. 358,
367 ЦК України, ст.ст. 86, 88 ЗК України та з
підстав законності та обґрунтованості
заявлених позовних вимог, посилаючись
на те, що встановлений судом порядок
користування земельною ділянкою та
поділ домоволодіння не порушують
права співвласників домоволодіння.

Проте до такого висновку суд прийшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення справи.

Зміст права власності, яке полягає у
праві володіння, користування та
розпорядження своїм майном, визначено
у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

Поняття спільної часткової власності
викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності. Отже, право спільної
часткової власності - це право двох або
більше осіб на власний розсуд володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їм у певних частках майном,
яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової
власності володіє не часткою майна в
натурі, а часткою в праві власності на
спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються
відповідними відсотками від цілого чи
у дрібному виразі.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до договору дарування від
22.05.1997 року ОСОБА_5 є власником 44/100
частин домоволодіння, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5). ОСОБА_4 є
власником 56/100 частин вищезазначеного
домоволодіння на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
16.10.2006 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Херсонської
державної нотаріальної контори
Лисенко Л.П., реєстровий №3-1829.

Відповідно до акту прийняття
індивідуального домоволодіння,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Дніпровської районної ради
народних депутатів м. Херсона від 14.03.1986
року № 116/5 та акту прийняття
індивідуального домоволодіння,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Дніпровської районної ради
народних депутатів м. Херсона від 14.03.1997
року № 107, житлові будинки літ. А та літ
Б. введенні в експлуатацію (а.с.75-78).

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України.

За відсутності згоди співвласників про
поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм слід дійти висновку, при
встановленні порядку користування
будинком кожному зі співвласників
передається в користування конкретна
частина будинку з урахуванням його
частки в праві спільної власності на
будинок. Разом із тим виділені в
користування приміщення можуть бути і
неізольовані, і не завжди точно
відповідати належним співвласникам
часткам, оскільки встановлення порядку
користування майном не припиняє право
спільної часткової власності на це
майно.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст.
364 ЦК України).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 89
від 08.11.2013 року, запропоновано 2
варіанти поділу домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та 4
варіанти порядку користування
земельною ділянкою (а.с.36-81). Судом
встановлений поділ домоволодіння по
першому варіанту, що сторонами не
заперечується, при цьому частки
кожного співвласники змінилися та
складають по 50/100 кожному.

Разом з тим, у тих випадках, коли в
результаті поділу (виділу)
співвласнику передається частина
жилого будинку, яка перевищує його
частку, суд стягує з нього відповідну
грошову компенсацію і зазначає в
рішенні про зміну часток у праві
власності на будинок (Аналогічна
правова позиція висловлена в Постанові
Верховного Суду України від 03 квітня 2013
року).

Однак, в резолютивній частині рішення,
суд першої інстанції не зазначив
розмір грошової компенсації за
збільшення частки позивача у спірному
домоволодінні, що відповідно до
першого варіанту поділу домоволодіння,
запропонованого висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 89
від 08.11.2013 року складає 7142 грн. (а.с.45).

За таких обставин, резолютивна частина
рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 16 червня 2014 року в
частині реального розподілу
домоволодіння підлягає зміні, а саме:
зазначити замість частки співвласника
в домоволодінні ОСОБА_5 44/100 та замість
частки співвласника в домоволодінні
ОСОБА_4 56/100, частки 50/100 частин кожному;
доповнити наступним: Стягнути з ОСОБА_5
44/100 на користь ОСОБА_4 грошову
компенсацію у розмірі 7142 грн. за
збільшення вартості частки на 6/100
частин у домоволодінні за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 120 ЗК України, якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. У разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача). Розмір та
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, є
істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Частиною 2 статті 158 ЗК України
визначено, що виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Із роз'яснень, викладених у п. 21
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" за № 7 від 16
квітня 2004 року, вбачається, що виходячи
з того, що порядок користування
спільною земельною ділянкою, у тому
числі тією, на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги
цю угоду при вирішенні спорів як між
ними самими, так і за участю осіб, котрі
пізніше придбали відповідну частку в
спільній власності на землю або на
жилий будинок і для яких зазначена
угода також є обов'язковою. Це правило
стосується тих випадків, коли жилий
будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Додатковим висновком
будівельно-технічної експертизи № 38
від 23.05.2014 року запропоновано п'ятий
варіант щодо визначення порядку
користування земельною ділянкою
(а.с.136-148).

Проте, визначаючи порядок користування
земельною ділянкою площею 462 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до п'ятого варіанту
визначення порядку користування
земельною ділянкою, запропонованого
додатковим висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 38
від 23.05.2014 року, суд першої інстанції не
зважаючи на вищевказані положення
закону, роз'яснення п. 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" за № 7 від 16 квітня 2004
року та обставини справи, не надав
оцінки висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 89
від 08.11.2013 року та не врахував розміру
часток сторін у вартості будинку,
господарських будівель та споруд.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині визначення порядку
користування земельною ділянкою
підлягає скасування з ухваленням
нового про встановлення порядку
користування земельною ділянкою
відповідно до третього варіанту
судової експертизи з урахуванням
первісних часток у праві власності, а
саме: виділити ОСОБА_5, з первісною
часткою 44/100 домоволодіння, в
користування присадибну ділянку, з
боку задньої межі, фасадної межі та
правої бокової межі площею 203 кв.м. з
виїздом (в'їздом) по АДРЕСА_1 через
ворота, які потрібно влаштувати;
виділити ОСОБА_4, з первісною часткою
56/100 домоволодіння, в користування
присадибну ділянку, з боку лівої
бокової межі і фасадної межі площею 259
кв.м. з виїздом (в'їздом ) на АДРЕСА_1
через існуючі ворота № 3.

Лінію розділу земельної ділянки
передбачити:

- від лінії фасадної межі на
відстані 1,5 м від лінії правої бокової
межі в сторону задньої межі 21,75 кв.м.;

- поворот на 900 в сторону лівої
бокової межі і подалі 7,65 м;

- поворот на 900 в сторону фасадної
межі і подалі 11,31 м;

- поворот на 900 в сторону лівої
бокової межі до перетину з нею
(відстань від лінії розділу до жилого
будинку літ. «А» - 1 м.).

Оскільки висновки додаткової
експертизи суперечать нормам
матеріального права щодо встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції безпідставно стягнув
витрати за її проведення, в сумі 400 грн.,
з відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
щодо зміни часток у праві власності,
стягнення грошової компенсації за
перевищення долі, встановлення порядку
користування земельної ділянки
відповідно до первісних часток у праві
власності, є такими, що ґрунтуються на
нормах матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини,
підтверджені належними та допустимими
доказами, а тому колегія суддів приймає
їх до уваги.

Також колегія суддів погоджується з
доводами апеляційної скарги про
безпідставне стягнення судових витрат
за проведення додаткової експертизи, в
сумі 400 грн., оскільки висновки цієї
експертизи суперечать нормам
матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду в частині,
що оскаржується, а саме в резолютивній
частині підлягає зміні та доповненню,
в частині визначення порядку
користування земельною ділянкою
скасуванню і ухваленню нового із
наведених вище підстав.

Враховуючи, що рішення суду в частині
реального поділу домоволодіння, окрім
стягнення грошової компенсацію за
перевищення долі, та розподілу судових
витрат за проведення судової
експертизи в сумі 3000 грн., не
оскаржується, а тому в силу принципу
диспозитивності, колегія суддів йому
юридичної оцінки не надає.

На підставі викладеного, ст.364,367,183,377 ЦК
України, ст.ст.88,120158ЗК України,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Резолютивну частину рішення
Дніпровського районного суду міста
Херсона від 16 червня 2014 року в частині
реального розподілу домоволодіння
змінити:

- зазначити замість частки
співвласника в домоволодінні ОСОБА_5
44/100 та замість частки співвласника в
домоволодінні ОСОБА_4 56/100, частки 50/100
частин кожному;

- доповнити наступним: Стягнути з
ОСОБА_5 44/100 на користь ОСОБА_4 грошову
компенсацію у розмірі 7142 грн. за
збільшення вартості частки на 6/100
частин у домоволодінні за адресою:
АДРЕСА_1

Це ж рішення суду в частині визначення
порядку користування земельною
ділянкою скасувати і ухвалити нове.

Виділити ОСОБА_5, з первісною часткою
44/100 домоволодіння, в користування
присадибну ділянку, з боку задньої
межі, фасадної межі та правої бокової
межі площею 203 кв.м. з виїздом (в'їздом)
по АДРЕСА_1 через ворота, які потрібно
влаштувати

Виділити ОСОБА_4, з первісною часткою
56/100 домоволодіння, в користування
присадибну ділянку, з боку лівої
бокової межі і фасадної межі площею 259
кв.м. з виїздом (в'їздом ) на АДРЕСА_1
через існуючі ворота № 3.

Лінію розділу земельної ділянки
передбачити:

- від лінії фасадної межі на
відстані 1,5 м від лінії правої бокової
межі в сторону задньої межі 21,75 кв.м.;

- поворот на 900 в сторону лівої
бокової межі і подалі 7,65 м;

- поворот на 900 в сторону фасадної
межі і подалі 11,31 м;

- поворот на 900 в сторону лівої
бокової межі до перетину з нею
(відстань від лінії розділу до жилого
будинку літ. «А» - 1 м.).

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 400,00 грн.
(чотириста грн.) в рахунок
відшкодування судових витрат,
пов'язаних з проведенням додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи № 38 від 23.05.2014 року
скасувати.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на нього
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: