Справа № 343/3776/13-ц
Провадження № 22-ц/779/2012/2014
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого:
Матківського Р.Й.

суддів:
Мелінишин Г.П., Ковалюка Я.Ю.

секретаря
Капущак С.В.

з участю представника апелянта -
Максиміва Р.Й., представника ПАТ «ВіЕс
Банк», правонаступник ПАТ «Фольксбанк»
- Винника І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Фольксбанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу
за договором кредиту, з апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Долинського
районного суду від 25 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року представник позивача
звернувся до суду з позовом, щоб
ухвалити рішення про солідарне
дострокове стягнення з позичальника
ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5 на користь
ПАТ «Фольксбанк» заборгованість по
кредитному договору від 07 серпня 2008
року в сумі 77237,14 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 617356,
46 гривень.

Заявлені вимоги представник позивача
обґрунтував тим, що позичальник
зобов'язання по кредитному договору
про повернення суми кредиту та
процентів щомісячно згідно графіка не
виконував. Станом на 19 червня 2013 року
заборгованість становить 77237,14 доларів
США, з яких 70 568 доларів США, що
еквівалентно 564 050,03 гривень -
заборгованість по кредиту, 6 307, 82
доларів США, що еквівалентно 50 418, 41
гривень - заборгованість по відсотках.
Пеня становить 361,32 долари США, що
еквівалентно 2 888,03 гривень.

Рішенням Долинського районного суду
від 25 квітня 2014 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу, просить його
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що судом
грубо порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

При ухваленні 25 квітня 2014 року
повторного заочного рішення, судом
першої інстанції не з'ясовано, що його
неявка у судове засідання не була
повторною, оскільки докази належного
повідомлення у судове засідання на 03
квітня 2014 року в матеріалах справи
відсутні. Суд першої інстанції не
надсилав йому копії ухвали від 13
березня 2014 року про скасування
заочного рішення від 09 грудня 2013 року, а
з текстом ухвали ознайомився 06 серпня
2014 року в Єдиному державному реєстрі
судових рішень. Зазначені
процесуальні порушення позбавили його
можливості висунення заперечень проти
позову та проведення контррозрахунку
розміру заборгованості.

Оскаржуваним повторним заочним
рішенням від 25 квітня 2014 року судом
стягнуто суму кредитної
заборгованості, яка значно перевищує
реальну суму заборгованості перед
позивачем, тому стягнення не
відповідає фактичним обставинам
справи та реальним відносинам між
сторонами договору. Прострочена
заборгованість по тілу кредиту
нарахована з листопада 2012 року по
травень 2013 року за кожен місяць по 282
доларів США, що за весь період
становить 1974 доларів США. Будь-яких
обґрунтувань суми боргу по тілу
кредиту в розмірі 70568 доларів США ні в
позовній заяві, ні в розрахунку
заборгованості немає. Згідно
кредитного договору та графіку
погашення кредиту щомісячний платіж на
погашення основної суми кредиту
повинен становити 267 доларів США, однак
в розрахунку заборгованості за
кредитним договором зазначено, що
прострочений місячний платіж за даний
період по тілу кредиту становить 282
долари США, що на 5 доларів США більше,
ніж встановлений місячний платіж по
тілу кредиту. Наведеним
підтверджується, що заявлені позовні
вимоги є необґрунтованими та
безпідставними.

З розрахунку Банку не вбачається, за
який період нараховано пеню та яка
облікова ставка НБУ застосовувалась
ним при здійсненні розрахунку, таким
чином неможливо перевірити
відповідність даного розрахунку п. 4.4.
кредитного договору. З вказаного
розрахунку заборгованості поданого
позивачем не вбачається дати
виникнення прострочення позичальником
сплати чергових частин позики.
Належним доказом факту виникнення
заборгованості відповідача перед
банком, розміру заборгованості є
банківська виписка з рахунку
позичальника, де відображається дата
нарахування банком та загальна сума
кредитного ліміту, дата отримання
кредитних коштів позичальником, розмір
отриманих коштів, дата та розмір
погашення кредиту, дата виникнення
прострочення сплати чергових платежів,
сума прострочення, однак виписка з
рахунку позичальника не долучена
позивачем до матеріалів справи та не
витребовувалась судом при розгляді
справи. Апелянт вважає, що розмір боргу
позичальника перед Банком повинен
підтверджуватися документами
первинної бухгалтерської
документації.

Позивачем у розрахунку заборгованості
не зазначено за якою формулою
здійснювалося нарахування
простроченої заборгованості по тілу
кредиту, відсотках та пені.

Судом першої інстанції при ухваленні
рішення не було вжито заходів щодо
встановлення реальної суми
заборгованості відповідачів та
перевірки розрахунку розміру позовних
вимог поданого позивачем.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, який вимоги
скарги підтримав, представника
позивача, який вимоги скарги не визнав,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що ОСОБА_4, будучи
ознайомленою з умовами кредитування,
уклавши кредитний договір, не виконує
його істотні умови щодо порядку та
строків погашення кредиту та відсотків
за користування ним, хоча взяла на себе
зобов'язання їх виконувати та вчасно
відповідно до графіку погашати
заборгованість, не подає відомості про
причини порушення взятих на себе
зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
законодавства чи звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно ст. 1050, 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07 серпня 2007 року
між ВАТ «Електрон Банк»,
правонаступник - ПАТ «Фольксбанк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№61-2/140, згідно якого позивачем було
надано відповідачу кредит в розмірі 80000
доларів США з кінцевим терміном
погашення не пізніше 05 серпня 2033 року
під 12, 5 % річних.

Цього ж дня на виконання умов
кредитного договору укладено договір
поруки з ОСОБА_5, який хобов'язався
виконувати кредитні зобов'язання
нарівні із позичальником.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Згідно умовами кредитного договору
позичальник зобов'язався починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту здійснювати
повернення кредиту щомісячно
частинами в сумі не менше 267 доларів США
в термін не пізніше передостаннього
робочого дня місяця. Останній платіж
сплачується в розмірі залишку
заборгованості по кредиту в термін не
пізніше 05 серпня 2033 року. Процент за
користування кредитом встановлюється
в розмірі 12,5 % річних . У випадку
виникнення простроченої
заборгованості за кредитом та/ або
процентами та/або недотримання
Позичальником вимог щодо щорічного
страхування майна та/або страхування
життя на умовах та у порядку,
визначеному в п. 5.2.1 Договору, процент
за користування кредитом збільшується
на 10% річних від базової ставки. Після
повного погашення простроченої
заборгованості за кредитом та/ або
процентами, виконання Позичальником
вимог щодо страхування майна на умовах
та у порядку, визначених в п. 5.2.1 даного
Договору, процентна ставка
встановлюється в розмірі базової
ставки.

Позичальник та поручитель з листопада
2012 року перестали вносити черговий
щомісячний платіж за умовами
кредитного договору та договору поруки
внаслідок чого на 19 червня 2013 року
заборгували позикодавцю 1 974 доларів
США по тілу кредиту, 6 307, 82 долари США
процентів та 361, 32 долари США пені, що є
підставою для звернення за достроковим
поверненням усієї суми кредиту.

Представник позивача у засіданні
апеляційного суду наголосив на тому, що
відповідачі на даний час кредитну
заборгованість не погашають.

Відповідно до листів на а.с. 16-17
відповідачі попереджались, що у
випадку несплати заборгованості по
кредиту у певний термін позикодавець
буде вимагати дострокового стягнення
усієї суми кредиту. Крім цього,
несплата чергових платежів за умовами
договору ними не заперечується.

Тому доведено, що відповідачами
порушені умови укладеного договору,
внаслідок чого виникла заборгованість
станом на 19 червня 2013 року в розмірі
77237,14 доларів США, з яких 70 568 доларів
США, що еквівалентно 564 050,03 гривень -
заборгованість по кредиту, 6 307, 82
доларів США, що еквівалентно 50 418, 41
гривень - заборгованість по відсотках.
Пеня становить 361,32 долари США, що
еквівалентно 2 888,03 гривень.

Відповідно до ст. 525, 611 ЦК України
сторони погодились, що у випадку
настання будь-якої з обставин, вказаних
нижче та направлення кредитором на
адресу Позичальника повідомлення
(вимоги) про дострокове повернення
кредиту і не усунення Позичальником
порушень умов за цим Договором
протягом 30 календарних днів з дня
відправлення Кредитором вищевказаного
повідомлення (вимоги) Позичальнику,
вважати термін повернення кредиту
таким, що настав на 31 календарний день з
дати відправлення Кредитором
Позичальнику повідомлення (вимоги) про
дострокове повернення кредиту.

Враховуючи, що з часу отримання кредиту
ОСОБА_4 в розмірі 80 000 доларів США було
сплачено лише частину коштів - основної
заборгованості 9 432 гривні, відсотків - 37
441,41 гривень, тому сума заборгованості 70
568 доларів США відповідає умовам
кредитного договору, укладеного між
сторонами.

Доводи апелянта щодо неправомірного
збільшення суми сплати щомісячного
кредиту з 267 до 282 доларів США
спростовуються додатковою угодою №7 до
кредитного договору від 08 вересня 2011
року та графіком платежів до неї,
згідно якого позичальник або
поручитель повинні сплачувати на
користь позивача щомісяця по тілу
кредиту 282 долари США відповідно до
погодженого відповідачами та ПАТ
«Фольксбанк» графіка платежів від 08
вересня 2011 року.

Тому апелянт безпідставно зазначає у
скарзі, що Банком неправильно
проведено розрахунок заборгованості
по тілу кредиту, виходячи із
щомісячного платежу 282 долари США.

Представником позивача подано також
розрахунок пені, чим підтверджено, що
її стягнення судом першої інстанції
проведено в межах одного року та за
умовами укладеного договору.

Представник позивача заперечення
доводів апеляційної скарги підтвердив
розгорнутим розрахунком
заборгованості. Однак, навіть при
такому розрахунку представник
апелянта неодноразово зазначав у
засіданні апеляційного суду, що він не
спеціаліст у визначенні
заборгованості по кредиту, тому який б
розрахунок не представив представник
позивача, не зможе визначити точну суму
заборгованості, тому тільки наполягав
на проведенні економічної експертизи.

Колегія суддів приходить до
переконання, що правильність
розрахунків по заборгованості
підтверджується кредитним договором,
розрахунком заборгованості, випискою з
рахунку по відсотках.

При вирішенні позовних вимог судом
правильно визначено характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги
перевірені апеляційним судом і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело, або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від
25 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Матківський Р.Й

Судді:
Мелінишин Г.П.

Ковалюк Я.Ю.