Провадження №2/761/8079/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Маліченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Київської
регіональної дирекції "Райффайзен Банк
Аваль" про визнання поруки за договором
поруки такою, що припинена, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Київської регіональної дирекції
"Райффайзен Банк Аваль" (далі -
відповідач) про визнання поруки за
договором поруки такою, що припинена.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що без згоди позивача,
як поручителя, внесено зміни до
кредитного договору про зміну
зобов'язання, забезпеченого порукою.
Крім того, відповідач звернувся до суду
з вимогою до поручителя із порушенням
шестимісячного строку, встановленого
законом і тому порука підлягає
визнанню судом припиненою Тому позивач
просив суд визнати поруку за договором
поруки №010/21-03/7/12-1 від 21.12.2009 року такою,
що припинена.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти позову,
просила суд оголосити перерву для
надання доказів, в подальшому в судове
засідання не з'явилася, про причини
неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що 25.12.2006 року між відповідачем та ТОВ
«Кардтех», ДП «Компанія Кардтех»,
ОСОБА_3 укладено генеральну кредитну
угоду №010/21-03/12, а 26.04.2007 року, 28.08.2007 року,
09.07.2008 року, 19.06.2009 року та 21.12.2009 року
додаткові угоди №1, №2, №3, №4 та №5 до
неї.

21.12.2009 року між відповідачем та ТОВ
«Кардтех» укладено кредитний договір
№010/93-12/93 до генеральної кредитної
угоди №010/21-03/12 від 25.12.2006 року, а також
28.12.2009 року та 25.02.2011 року додаткові
угоди №1 та №2 до даного кредитного
договору.

21.12.2009 року між відповідачем та ТОВ
«Кардтех» укладено кредитний договір
№010/93-12/94 до генеральної кредитної
угоди №010/21-03/12 від 25.12.2006 року, а також
28.12.2009 року та 25.02.2011 року додаткові
угоди №1 та №2 до даного кредитного
договору.

25.12.2006 року між позивачем та
відповідачем укладено договір поруки
№010/21-03/7/12-2, згідно якого сторони
договору встановили, що позивач на
добровільних засадах бере на себе
зобов'язання перед відповідачем
відповідати по зобов'язанням боржників
- ТОВ «Кардтех» та ДП «Компанія
Кардтех», які виникають з умов
генеральної кредитної угоди №010/21-03/12
від 25.12.2006 року в повному обсязі цих
зобов'язань.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 14.01.2014 року, яке
набрало законної сили, по цивільній
справі №761/24029/13-ц провадження №2/761/579/2014
задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Київської
регіональної дирекції "Райффайзен Банк
Аваль" про визнання припиненим
договору поруки, визнано поруку за
договором поруки №010/21-03/7/12-2 від 25.12.2006
року, укладену між ОСОБА_1 та ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» такою, що
припинена.

05.08.2013 року Солом'янським районним
судом м. Києва відкрито провадження в
цивільній справі №760/12471/13-ц
провадження №2-3887/13 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа : ТОВ
«Кардтех» про стягнення
заборгованості.

Під час розгляду даної справи, 03.08.2014
року ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
подано заяву про зміну підстав позову
щодо стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитними
договорами №010/93-12/93 та 010/93-12/94 від 21.12.2009
року на підставі укладених до них
договорів поруки від 21.12.2009 ґ3010/21-03/12/1 та
додаткової угоди №1, 2; №010/21-03/12/2 та
додаткової угоди №1, 2 ; №010/21-03/12/3 та
додаткової угоди №1, 2.

Також судом встановлено, що 21.12.2009 року
між позивачем та відповідачем укладено
договір поруки №010/21-03/12/1 та додаткову
угоду №1 від 21.12.2009 року і додаткову
угоду №2 від 25.02.2011 року.

Згідно договору поруки №010/21-03/12/1 від
21.12.2009 року, позивач на добровільних
засадах бере на себе зобов'язання перед
відповідачем відповідати по борговим
зобов'язанням боржника - ТОВ «Кардтех»,
по кредитним договорам №010/93-12/93 від
21.12.2009 року та кредитним договором
№010/93-12/94 від 21.12.2009 року.

Відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання. Якщо в договорі поруки
такі умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
порука припиняється у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим (п.22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляджу цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивача було повідомлено про зміну
обсягу боргових зобов'язань, у зв'язку з
чим були укладено додаткову угоду №1
від 21.12.2009 року і додаткову угоду №2 від
25.02.2011 року до договору поруки №010/21-03/12/1
від 21.12.2009 року.

Порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки (ч.4 ст.559
ЦК України).

Проте, на адресу позивача 09.08.2012 року
відповідачем була направлена
претензійна вимога про дострокове
погашення заборгованості за
кредитними договорами, в якій
визначена заборгованість станом на
07.08.2012 року та зазначена вимога в
місячний строк з дня одержання її
достроково погасити заборгованість по
кредитним договорам №010/93-12/93 та
№010/93-12/94.

Таким чином, відповідач скористався
своїм правом на повернення кредиту
достроково, чим змінив дату виконання
основного зобов'язання.

Але відповідачем подано позов до суду
тільки в серпні 2013 року, а вимогу по
спірному договору поруки пред'явлено в
серпні 2014 року, тобто с пропуском
строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

Рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України (ч.1 ст.360-7 ЦПК України).

За змістом частини четвертої статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. У разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за основним
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
повинен обчислюватися з моменту
настання строку погашення зобов'язання
згідно з такими умовами, тобто з
моменту настання строку виконання
зобов'язання або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. За умови
пред'явлення банком боржнику й
поручителю вимог про дострокове
виконання зобов'язання з повернення
кредиту, змінюється в односторонньому
порядку строк виконання основного
зобов'язання й порука припиняється,
якщо кредитор не пред'явить вимоги до
поручителя протягом шести місяців від
зміненої дати виконання основного
зобов'язання (Справа №6-106цс14).

Даючи юридичну оцінку зібраним по
справі доказам у їх сукупності,
враховуючи, що відповідачем порушено
шестимісячний строк від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання пред'явлення вимоги до
поручителя, а також приймаючи до уваги
правові висновки Верховного Суду
України, суд вважає, що слід визнати
поруку за договором поруки №010/21-03/12/1
від 21.12.2009 року, укладеним між Публічним
акціонерним товариством "Райффайзен
Банк Аваль" і ОСОБА_1, такою, що
припинена.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 224, 294 ЦПК
України; ст. 559 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Київської
регіональної дирекції "Райффайзен Банк
Аваль" про визнання поруки за договором
поруки такою, що припинена -
задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки
№010/21-03/12/1 від 21.12.2009 року, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_1, такою,
що припинена.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Київської регіональної дирекції
"Райффайзен Банк Аваль" на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243
(двісті сорок три) грн.. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя