АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/669/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Зушман Г.І. Провадження №
22-ц/789/1299/14 Доповідач - Дикун
У Х В А Л А

11 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю - представника апелянта -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Борщівського районного суду
від 21 жовтня 2014 року за поданням
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Борщівського районного управління
юстиції про роз'яснення рішення
Борщівського районного суду від 22
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа
Борщівська міська рада Тернопільської
області про усунення перешкод у
користуванні будинком та земельною
ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Борщівського
районного управління юстиції
звернулася до суду з поданням про
роз'яснення рішення Борщівського
районного суду Тернопільської області
від 22 липня 2014 року в частині
визначення місця, де має бути
відновлено заїзд шириною 3 м до
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3,
шляхом знесення встановленої на місці
існуючого раніше заїзду кам'яної
огорожі.

В обгрунтування вимог зазначила,
що 17.09.2014 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження і
надано ОСОБА_2 строк для добровільного
виконання рішення суду до 23.09.2014 року,
однак, у наданий строк рішення суду не
виконано, про що складено акт. 03.10.2014
року ОСОБА_2 звернулася до відділу ДВС
Борщівського РУЮ із заявою про те, що
рішення суду виконати неможливо, так як
у виконавчому документі не визначено
місце, де має бути відновлено заїзд,
його влаштування, спосіб влаштування
заїзду.

Ухвалою Борщівського районного
суду від 21 жовтня 2014 року відмовлено у
роз'ясненні рішення Борщівського
районного суду від 22 липня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Борщівська
міська рада Тернопільської області,
про усунення перешкод у користуванні
будинком та земельною ділянкою.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просила ухвалу суду
скасувати та постановити ухвалу про
роз'яснення рішення суду посилаючись
на те, що висновки суду не
відповідність обставинам справи, а
саме: в основу рішення суд першої
інстанції поклав викопіювання
земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на
25.05.1978 року, однак, частина спірної
земельної ділянки передана у
власність та належить іншій особі. Ці
зміни у викопіюванні не відображені.
Тому вона не може зрозуміти, де саме
має бути зазначений у рішенні суду
заїзд.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги, зіславшись на доводи, викладені
у ній.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції відповідно до ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити із наступних мотивів.

Рішенням Борщівського районного
суду Тернопільської області від 22
липня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, третя особа Борщівська міська
рада Тернопільської області про
усунення перешкод у користуванні
будинком та земельною ділянкою
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2, що проживає в
АДРЕСА_2 відновити заїзд шириною 3 м до
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3,
шляхом знесення встановленої на місці
існуючого раніше заїзду кам'яної
огорожі. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 21 серпня 2014
року відхилено апеляційну скаргу
ОСОБА_2 та залишено без змін рішення
Борщівського районного суду від 22
липня 2014 року.

В мотивувальній частині рішення
суду від 22 липня 2014 року, зокрема,
зазначено, що ширина раніше існуючого
заїзду на прибудинкову територію
будинку АДРЕСА_1 була 3 м, а тому суд
вважав, що слід зобов'язати
відповідачку ОСОБА_2 відновити заїзд
шириною 3 м на місці раніше існуючого
заїзду до квартири АДРЕСА_1 шляхом
знесення встановленої на місці
існуючого раніше заїзду кам'яної
огорожі, що є необхідним і достатнім
для відновлення порушених прав
позивача.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України,
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Зі змісту зазначеної статті
вбачається, що незрозумілим є рішення
суду, в якому припускається кілька
варіантів тлумачення. Таким чином,
приводом для роз'яснення рішення суду є
утруднення чи неможливість його
виконання.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п.21 своєї постанови "Про
судове рішення у цивільній справі" № 14
від 18 грудня 2009 року, роз'яснення
рішення суду можливе тоді, коли воно є
незрозумілим, що ускладнює його
реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні заяви
про роз'яснення судового рішення, суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
з того, що воно є чітким і зрозумілим, в
мотивувальній його частині зазначено
підстави вирішення справи, а
резолютивна частина не припускає
різного його тлумачення, тому підстав
для його роз'яснень не вбачається.

Колегія суддів погоджується із
наведеним висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Безпідставними вважає колегія
суддів посилання апелянта, що вона не
може зрозуміти, де саме має бути
відновлений зазначений у рішенні суду
заїзд, оскільки в основу рішення суд
першої інстанції поклав викопіювання
земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на
25.05.1978 року, однак, частина спірної
земельної ділянки передана у
власність та належить іншій особі, а ці
зміни у викопіюванні не відображені.
Апелянтом ОСОБА_2 не наведено обставин,
котрі процесуальним законом
визнаються такими, які дають підстави
для роз'яснення рішення суду в
контексті вимог ст.221 ЦПК України, а
фактично нею оспорюється законність та
обгрунтованість рішення Борщівського
районного суду від 22 липня 2014 року, що
набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстав
для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 221, 303, 307, 312, 314, 315,324
ЦПК України, колегія суддів-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Борщівського районного
суду від 21 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області С.І. Дикун