У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Рожина Ю.М.,

суддів Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В.,

з участю

позивача ОСОБА_1 його представника
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 її представника
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Рівненського міського суду від
04 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ нерухомого
майна та встановлення порядку
користування земельною ділянкою, -

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, учасників судового
розгляду, що з'явились у судове
засідання, перевіривши ухвалу суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду
від 4 червня 2014 року позов задоволено та
проведено поділ в натурі
будинковолодіння по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, у зв'язку з чим припинено їх
право спільної часткової власності на
житловий будинок та встановлено
порядок користування земельною
ділянкою, на якій розміщене
будинковолодіння, згідно варіанту 2
розподілу земельної ділянки, наведеної
у висновку № 31217/1_с від 14.04.2014р. судової
будівельно-технічної експертизи ППФ
„Експерт-Рівне", залишивши у спільному
користуванні земельну ділянку площею 8
кв.м. Вирішено питання про судові
витрати.

Не погодившись з рішенням суду в
частині встановленого порядку
користування земельною ділянкою,
ОСОБА_3 подала на нього апеляційну
скаргу. Вказує, що встановлений судом
2-й варіант користування земельною
ділянкою, запропонований експертом,
суперечить закону та роз'ясненням
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 16.04.2004р. „Про практику
застосування судами земельного
законодавства", оскільки в цьому
варіанті виділено кожній стороні по ?
частині земельної ділянки, яка
перебуває в спільному користуванні.
Доводить, що чинне законодавство не
встановлює можливості приєднання до
виділеної в індивідуальне
користування земельної ділянки
відповідно до частки в
будиноководінні, ще й частини ділянки,
яка знаходиться в спільному
користуванні без визначення часток.
Пояснює, що вони з позивачем
перебувають в неприязних стосунках, у
зв'язку з чим спільне користування
земельною ділянкою потягне за собою
непорозуміння і спори, та наполягає на
неможливості такого користування
ділянкою, а в подальшому - і її
приватизації. З наведених підстав
просить рішення суду першої інстанції
змінити та встановити порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 відповідно до 1-го варіанту
висновку будівельно-технічної
експертизи № 31217/1_с від 14.04.2014р..

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками
житлового будинку, розташований на
земельній ділянці 0,0564 га за адресою
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в добровільному
порядку досягли згоди щодо поділу
будинковолодіння відповідно до
свідоцтва про право власності за
частками житлового будинку, що
відповідає у позивача 36/100, а у
відповідача 64/100, що не оспорювалось
сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
розподілу у користування земельною
ділянкою за варіантом №2, відповідно до
висновку судової інженерно-технічної
експертизи від 14 квітня 2014 року,
проведеної ППФ „Експерт-Рівне", суд
першої інстанції виходив з того, що
даний варіант не порушує права
відповідача ОСОБА_3 щодо спільного
користування земельною ділянкою
площею 8 кв.м., оскільки позивач ОСОБА_1
буде мати можливість безперешкодного
проходження до належної йому земельної
ділянки, на якій розташовано гараж
позивача та фактично з'єднує ці
ділянки, що унеможливить влаштування
проходу як до житлового будинку та і до
гаража поза межами земельної ділянки.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погоджується.

Така позиція суду узгоджується із
роз'ясненнями викладені у п.19 постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
16 квітня 2004 року „Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ", якою суди орієнтуються на те, що
у справах за позовом учасників
спільної власності на землю про
встановлення порядку володіння й
користування спільною земельною
ділянкою, на якій розташовані належні
їм жилий будинок, господарські будівлі
та споруди, суд з'ясовує і враховує
можливість нормального користування
будинком і здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.
В разі неможливості перенесення
співвласником господарських будівель
і насаджень на надану в його
користування частину ділянки суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з
учасників спільної власності про
встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою суд може
залишити в спільному користуванні лише
ділянки, роздільне користування якими
встановити неможливо.

При цьому зазначено в абзаці 3 цього
пункту, що це стосується випадків коли
належні особам на праві спільної
власності жилий будинок, господарські
будівлі та споруди розташовані на
земельній ділянці, яка знаходилася в
їх користуванні до її приватизації або
за договором оренди.

Доводи апеляційної скарги щодо
неможливості в подальшому
приватизації земельної ділянки
відповідачкою не заслуговують на увагу
з тих підстав, що розподіл земельної
ділянки у користування сторонам
передбачає частину земельної ділянки
для спільного користування визначено
експертизою, яка не оспорюється
відповідачкою та не перешкоджає у
приватизації земельної ділянки яка
виділена відповідачу у користування.

Колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції були
правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
4 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Рожин Ю.М.

Судді:
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.