У х в а л а

8 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа - приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання договору іпотеки
недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що вона з 1
січня 2004 року перебувала у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_5 29 грудня 2005
року за спільні кошти позивача та
ОСОБА_5 придбано квартиру АДРЕСА_1. 11
листопада 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
укладено договір позики, у
забезпечення якого між відповідачами
також укладено договір іпотеки
зазначеної квартири. При цьому ОСОБА_5
при укладенні договору іпотеки не
отримав згоду позивача як співвласника
кватири.

Враховуючи наведене, позивач просила
суд визнати спірний договір іпотеки
недійсним та скасувати заборону
відчуження квартири.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 24 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Визнано
договір іпотеки, укладений між ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 11 листопада 2008 року, недійсним. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
30 липня 2014 року рішення районного суду
у частині задоволення позову скасовано
та ухвалено рішення про відмову у
задоволенні позову у цій частині. В
решті рішення місцевого суду залишено
без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 серпня 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за її
касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду на підставі п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

У листопаді 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 серпня
2014 року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: ст. ст. 203,
215, 346, 355, 369, п. 2 ст. 548 ЦК України, ч. 4 ст. 3,
ст. 5, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 65 Сімейного кодексу
України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 березня 2011 року у
справі про визнання недійсним договору
іпотеки; постанови Верховного Суду
України від 7 листопада 2011 року у справі
про витребування майна з чужого
незаконного володіння; постанови
Верховного Суду України від 16 травня 2012
року у справі про визнання права
власності та визнання недійсним
договору іпотеки; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року у
справі про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
майна спільною сумісною власністю;
постанови Верховного Суду України від
30 жовтня 2013 року у справі про визнання
договору іпотеки недійсним.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Із змісту заяви та долучених до неї
копій ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 березня 2011
року та ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року, на які здійснюється посилання як
на приклад неоднакового застосування
норм матеріального права, вбачається,
що судові рішення скасовано, а справи
передано на новий судовий розгляд.
Посилання на ухвали суду касаційної
інстанції, якими справи передано на
новий судовий розгляд, не є підставою
для допуску справи для перегляду
Верховним Судом України оскільки у них
не висловлено правові позиції щодо
застосування норм матеріального права,
а вони стосуються процесу доказування,
встановлення фактичних обставин, що є
застосуванням норм процесуального
права.

У п. 5 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що встановлений
ст. 355 ЦПК перелік підстав для подання
заяви про перегляд Верховним Судом
України судових рішень у цивільних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає. Неоднакове
застосування норм процесуального
права не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

У п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанови Верховного Суду України, на
які здійснюється посилання як на
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права, ухвалені не
як судом касаційної інстанції, а тому
не є судовими рішеннями, на які заявник
може посилатися на підтвердження
підстави неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права.

За таких обставин неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання договору іпотеки
недійсним, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 серпня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська