№ 336/6624/14-ц
пр. № 6/336/395/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Жупанової І.Б., при секретарі Брагіній
І.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про обмеження права виїзду за
кордон осіб, які мають невиконані
зобов’язання, покладені на них
судовими рішеннями,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ
звернувся до суду з вищезазначеним
поданням, в якому зазначено, що на
виконанні Шевченківського ВДВС
Запорізького МУЮ знаходиться
виконавче провадження № 1115/13 з
примусового виконання виконавчого
документа: виконавчий лист № 2-1527,
виданий 18.06.2002 року Шевченківським
районним судом м. Запоріжжя про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ? частини всіх видів доходу
щомісячно, починаючи з 14.05.2002 року і до
повноліття дитини.

25.02.2013 року державним виконавцем
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
документа.

Боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ур. м.
Запоріжжя, що мешкає по вул. Кузнєцова,
40/23 в м. Запоріжжі, неодноразово
викликався до ВДВС для надання
державному виконавцю необхідних
документів щодо сплати аліментів,
проте ним рішення суду та законні
вимоги державного виконавця не
виконуються.

Виклики державного боржником
ігноруються, хоча боржник у
відповідності до вимог чинного
законодавства про відкриття
виконавчого провадження повідомлений
належним чином.

Станом на 01.08.2014 року за виконавчим
документом існує заборгованість, яка
боржником не сплачується.

У зв'язку з невиконанням боржником
виконавчих документів у добровільному
порядку, державним виконавцем
здійснюються заходи з виявлення майна
боржника та його подальшої примусової
реалізації.

На підставі викладеного державний
виконавець звернувся до суду із
поданням, погодженим з начальником
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ,
в якому просить прийняти рішення щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржника ОСОБА_1,
оскільки наявність в особи невиконаних
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням є підставою для обмеження її у
праві виїзду за кордон.

В судове засідання державний
виконавець не з’явився, просив суд
дане подання розглянути без участі
державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню.

Порядок вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України за поданням державного
виконавця врегульовано ст. 377-1 ЦПК
України, відповідно до якої питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, а також п. 18 ст. 11 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Відповідно ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця, однак всупереч
зазначеній вимозі в судове засідання
державний виконавець не з’явився, чим
порушив порядок вирішення подання.

Із подання державного виконавця
вбачається, що воно обґрунтоване тим,
що боржником ігноруються виклики до
ВДВС з посиланням на ст. 11 ЗУ «Про
порядок виїзду та в’їзд в Україну
громадян України», ст. 19 ЗУ «Про
державну прикордонну службу», ст. 5 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Між тим, зазначені норми права не
врегульовують питання щодо
повноважень державного виконавця на
звернення до суду під час примусового
виконання рішення суду з поданням про
обмеження боржників у праві виїзду за
межі України і порядок вирішення
такого подання.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 6 ЗУ «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судом рішенням.

Згідно з п. 18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Інші підстави звернення
державного виконавця з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України під час
примусового виконання рішення суду
законом не передбачені.

Звертаючись же із поданням
до суду ДВС зазначено, що підставою
такого звернення є наявність в особи
невиконаних зобов’язань, покладених
на неї судовим рішенням.

Однак законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов’язань, а за ухилення від їх
виконання.

Відповідно до роз'яснень
Верховного Суду України, викладених у
Листі від 01.02.2013 року "Судова практика
щодо вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України", ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Державним виконавцем констатовано
лише факт наявності у боржника
заборгованості. У матеріалах справи
відсутні докази того, що він вчиняє дії,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

У ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» є
припис, за яким копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Проте, в матеріалах справи відсутні
дані про те, що боржник був
повідомлений про вчинення виконавчих
дій та викликався до виконавчої служби
і ухилився від сплати боргу.

Згідно п. 11.1.5 Інструкції «Про
затвердження Інструкції з організації
примусового виконання рішень» N 512/5 від
02.04.2012 року про направлення до суду
подання щодо встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду державний
виконавець повідомляє боржника. Проте
доказів на підтвердження зазначеного
ДВС суду не надано.

За наявності викладеного, не доведено
ухилення боржника від сплати боргу, а
також і те, що його викликали до ДВС,
тому подання є необґрунтованим і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 208, 377-1 ЦПК України, ст.
11, 31 Закону України “Про виконавче
провадження ”, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя