Справа №274/6768/13-ц
Провадження № 2/0274/251/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

01.12.2014року.Бердичівський міськрайонний
суд в складі: головуючого -судді
Хавронюк О.Л., з участю секретаря -
Лободи В.Л.,представника відповідача -
ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Бердичеві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4,Бердичівського МБТІ про
визнання особи такою,що не набула права
власності на спадкове майно, про
скасування державної реєстрації
права власності на частину квартири
,визнання права власності на частину
квартири за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Згідно позову та уточнень до
нього в редакції від 1.10.2014 року позивач
просить визнати відповідачку ОСОБА_4
такою,що не набула права власності в
порядку спадкування на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1.Також просить
скасувати державну реєстрацію права
власності відповідачки ОСОБА_3 на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1 витяг від
30.05.2007 року і визнати за позивачкою
право власності за набувальною
давністю на 5/9 частин вказаної
квартири.В позові вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача
-ОСОБА_5,після її смерті залишилась
спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1.Останні роки життя матері вона
її доглядала , проживала разом з нею і
залишилась проживати в квартирі,
зареєструвалась в ні1 в 2005 році.Право на
спадщину після смерті матері отримала
вона нині покійна сестра ОСОБА_6,інша
сестра -ОСОБА_4 на похорони матері не
приїздила,з її слів вона знає,що та
заяву про прийняття спадщини не
подавала .При розгляді справи було
встановлено,що 29.07.2003 року ОСОБА_4
написала заяву про прийняття спадщини,
завірила її нотаріально та направила
по пошті до Бердичівської державної
нотаріальної контори . Проте ОСОБА_4
свідоцтво про право на спадщину на 1/3
частини квартири не отримала, своє
право власності не зареєструвала на
протязі 11 років. Після смерті ОСОБА_6 в
2004 році належну їй 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 успадкувала її дочка ОСОБА_3
лише в 1/3 частині .Бердичівське МБТІ
безпідставно провело реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на 2/3 частини
квартири, в той час як свідоцтво видано
їй на 1/3 частини від спадкового майна
.Така реєстрація порушує її право на 1/3
частку квартири за набувальною
давністю,на яку не пред"явила свої
права та не зареєструвала своє право
відповідачка ОСОБА_4 .Доля позивачки у
квартирі має складати 3/9 у порядк4
спадкування ,3/9 частини на частку,що не
зареєструвала ОСОБА_4,та 2/9 частини
квартири,на які не оформила своїх
спадкових прав ОСОБА_6 та не прийняла
ОСОБА_3.Таким чином за набувальною
давністю вона набула право власності
на 5/9 частин квартири .

В судовому засіданні позивачка та
її представник доводи позову
підтримали повністю.Позивач в якості
свідка ствердила, що в 2002 році покійна
мати дала їй довіреність, вона за нею
могла оформити квартиру, але не
скористалась такою можливістю.Покійна
ОСОБА_6 тільки 8-10 днів перед смертю
доглядала мати ,а весь час такі дії
вчиняла тільки вона.Після смерті
матері вона привела квартиру в порядок
,відремонтувала , на протязі більше 10
років оплачує комунальні послуги і
постійно проживає в квартирі.Їй відомо
,що покійна сестра ОСОБА_6 подавала
заяву про прийняття спадщини,а як такі
дії вчинила інша сестра ОСОБА_3 також
невідомо яким чином на себе оформила 2/3
частини квартири, це злочин.

Представник позивачки письмово
вказав,що позивачка добросовісно
заволоділа всією квартирою,оскільки на
момент смерті спадкодавця не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права
власності.Позивачка не могла
передбачати,що на протязі більше 10
років ніхто із сестер крім неї не
оформить та не зареєструє своїх прав на
решту спадкової маси. Володіння
позивачкою всіє квартирою на протязі
більше 10 років є
безперервним,стверджено показами
свідків.Відповідачка ОСОБА_3 незаконно
отримала свідоцтво про право на 2/3
частини квартири та зареєструвала таке
право ,тоді як мала право лише на 1/9
частину квартири.Бердичівське МБТІ
незаконно провело реєстрацію права
ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_3 та
представник відповідачки ОСОБА_4 позов
не визнали. Згідно їх письмових та
усних пояснень дії позивачки
направлені на заволодіння чужим
майном, а саме спадщиною
ОСОБА_4,відсутність свідоцтва у
останньої не позбавляє її права на
спадщину.Вимоги про скасування
державної реєстрації права ОСОБА_3 на
частину квартири не можуть бути
розглянуті за правилами цивільного
судочинства .Позивач не довела
добросовісності, відкритості та
безперервності володіння .Позивач
тільки з липня 2005 року зареєстрована в
квартирі, до цього часу постійно
проживала в м.Вінниця, вона знала ,що її
сестри, а згодом і племінниця прийняли
спадщину.Свідоцтво про право на
спадщину ОСОБА_3 ніким не скасоване, на
підставі нього проведено реєстрацію
прав на нерухоме майно,ОСОБА_4 свою
заяву не відкликала.

Представник Бердичівського МБТІ
згідно письмових заперечень просить в
задоволенні позову відмовити. В заяві
вказує ,що для державної реєстрації
права власності на 2/3 частини квартири
були подані всі необхідні документи
,підстав для відмови в реєстрації не
було. З 1.01.2013 року підприємства БТІ
відключені від відповідних реєстрів і
будь-які дії неможливі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
їх представників, оцінивши надані
сторонами докази в їх сукупності
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позову ,виходячи з
наступного.

Судом встановлено,що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.4),позивачка
отримала 20.07.2005 року свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті матері ,її право на 1/3 частину
спадкового майна, а саме : квартири
АДРЕСА_1(далі за змістом - квартири)
,зареєстровано в установленому порядку
(а.с.5-7).Крім позивачки заяву про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9
подали - 15.08.2003 року дочка померлої
ОСОБА_6, 22.08.2003 року дочка померлої
ОСОБА_4, про що свідчать матеріали
спадкової справи № 652/2003
(а.с.30,47-51).ОСОБА_6 померла 30.10.2004 року
(а.с.107), відповідачка ОСОБА_3 17.11.2005 року
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
матері , її право на 2/3 частини квартири
зареєстровано Бердичівським МБТІ
30.05.2007 року (а.с.82,125-136).

Судом встановлено, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 позивачка в
справі, відповідач ОСОБА_10, нині
покійна ОСОБА_6 подали заяви про
прийняття спадщини і протягом
встановленого законом строку не
відмовились від неї.Отже, відповідно до
ст.ст. 548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року,
вони вчинили дії,що свідчать про
прийняття спадщини, прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Ні стаття 561 ЦК УРСР 1963 року ,ні стаття
1298 ЦК України, які передбачають право
спадкоємця на одержання свідоцтва про
право на спадщину, не містять
обмежувального строку одержання
такого свідоцтва.Більше того, частина
третя статті 1296 ЦК України передбачає,
що відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Отже,судом встановлено,що
відповідачка ОСОБА_4 прийняла
спадщину після смерті своєї матері ,
оскільки звернулась до нотаріальної
контори з відповідною заявою, законом
не обмежено строк, протягом якого має
бути отримане свідоцтво про право на
спадщину та ця обставина не тягне за
собою позбавлення спадкоємця права
власності на спадкове майно. Отже,
вимоги позивачки про визнання її такою,
що не набула права власності в порядку
спадкування на частину квартири
задоволенню не підлягають.

Вимоги щодо незаконності
реєстрації за відповідачкою ОСОБА_3
права власності на 2/3 частини квартири
є безпідставними. Видане відповідачці
ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину
в установленому законом порядку
недійсним не визнано, а тому заявлення
вимог про скасування реєстрації права
власності на підставі неоспореного
правоустановлюючого документу, є
передчасним. .Крім того, видача
вказаного свідоцтва ОСОБА_3 не порушує
прав саме позивачки на 1/3 частину
квартири , належна їй частка не
зменшена, а тому відсутні підстави
вважати,що права позивача порушені і
відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК
України підлягають судовому захисту .

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Стаття 344 ЦК визначає ознаки володіння,
які є необхідними для набуття права
власності на річ за набувальною
давністю. Володіння має бути
добросовісним, тобто володілець не
знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю, інакше кажучи,
обставини, у зв'язку з якими виникло
володіння чужою річчю, не давали
найменшого сумніву щодо правомірності
набуття майна.

Суд виходить із того, що відсутні
підстави для визнання за позивачем
права власності на спірне майно за
набувальною давністю, оскільки
відсутні ознаки добросовісності та
безтитульності володіння.Позивачу
було відомо, що власником квартири
була її мати , позивач ,відповідач
ОСОБА_4, інша спадкоємиця ОСОБА_6,що є
нині покійною, подали заяви про
прийняття спадщини , отже претендували
на спадкове майно і прийняли спадщину.
Законом не обмежено строк, протягом
якого має бути отримане свідоцтво про
право на спадщину та ця обставина не
тягне за собою позбавлення спадкоємця
права власності на спадкове майно.

Пунктом 1 Прикінцевих та Перехідних
положень ЦК України встановлено, що цей
Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004
року, а пунктом 8 цих положень
встановлено, що правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також, на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом,
тобто з 01 січня 2001 року.

Заявлених вимог про набуття позивачкою
права власності на частину квартири за
набувальною давністю не стверджують та
не спростовують пояснення свідків:
ОСОБА_8,ОСОБА_11,ОСОБА_12 щодо тривалості
користування квартирою,проживання
позивачки протягом більше 10 років
утримання нею майна, проведення
ремонтних робіт , а свідків
ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_7 - щодо тривалості
користування та проживання позивачки в
квартирі менше 10 років .Сам по собі
факт користування всією квартирою ,
частка якої належить позивачу на праві
власності, не може тягти за собою
застосування набувальної давності.
Окрім того, однією із ознак володіння,
необхідних для набуття права власності
на річ за набувальною давністю, є
добросовісність володіння, тобто
обставини, у зв'язку із якими виникло
володіння чужою річчю не повинні
давати найменшого сумніву щодо
правомірності набуття майна. Водночас
позивачеві було відомо -вона знала ,що
володіє квартирою, в якій ій належить 1/3
частина ,а інша частина квартири
належить іншим особам , при цьому право
на 1/3 частку позивача жодним чином не
порушено.

Судові витрати позивача,якому в позову
суд відмовляє, згідно з ст.88 ЦПК
України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4,Бердичівського МБТІ про
визнання особи такою,що не набула права
власності на спадкове майно, про
скасування державної реєстрації
права власності на частину квартири
,визнання права власності на частину
квартири за набувальною давністю
відмовити повністю за
безпідставністю вимог .

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Житомирської області
через Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :