Справа №2/489/2289/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 грудня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 яким просив визнати
за собою право власності на земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0618 га. на
території СТ «ім. 61 комунара» в м.
Миколаєві, яка належала ОСОБА_2 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії IV-
МК №027954 від 16 січня 1996 р., виданого
головою Миколаївської міської ради
народних депутатів Бердніковим О.Я.,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №2531. Позов
обґрунтував тим, що його батько ОСОБА_4
придбав за нотаріально оформленим
договором від 04 травня 2001 р. садовий
будиночок за НОМЕР_1 у садівницькому
товаристві «ім.. 61 Комунара», який
розташований на спірній земельній
ділянці, яка є власністю відповідача.
Але земельна ділянка предметом
нотаріального договору не була. Батько
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. і він прийняв
спадщину після нього. Вважає, що право
власності на земельну ділянку батько
набув одночасно з набуттям будиночку,
під обслуговування якого ділянка
надавалася і тому він має право
отримати на неї право власності в
порядку спадкування.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, погодилася
на заочний розгляд справив.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні обставини.

Батьком позивача є ОСОБА_4 (а.с.23), після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4 єдиним
спадкоємцем є ОСОБА_1 (а.с.27).

За життя ОСОБА_4 купив у ОСОБА_2 садовий
будинок за НОМЕР_1 в м. Миколаєві, СТ.
«ім..61 Комунара», договір посвідчено 04
травня 2001 р., приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, реєстровий №2983.

Даний будинок успадкований позивачем
на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 30 січня 2014 р. (а.с.28).

Земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0618 га.
на території СТ «ім. 61 комунара» в м.
Миколаєві належала ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії IV- МК №027954 від
16 січня 1996 р., виданого головою
Миколаївської міської ради народних
депутатів Бердніковим О.Я.,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №2531, але в
договорі купівлі-продажу садового
будинку від 04 травня 2001 р. доля
земельної ділянка не оговорена.

Згідно із положеннями статті 30 ЗК
України від 18.12.1990 № 561-ХІІ, яка була
чинною на час укладення сторонами
договору купівлі-продажу дачі, при
переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених
статтею 67 цього Кодексу, і право
власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди.

У роз'ясненнях підпункту «ґ» пункту 18
Пленуму Верховного Суду України від
16.04.2004 № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» зазначено,
що при переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 01.01.2002, згідно з положеннями чинної
до цієї дати статті 30 ЗК України від
18.12.1990 № 561-ХІІ до набувача від
відчужувача переходить належне йому
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалось у договорі
відчуження.

Отже, враховуючи те, що на підставі
договору купівлі - продажу садового
будиночку від 04 травня 2001 р., який, в
межах строку позовної давності,
встановленого Цивільним кодексом УРСР,
відповідач не оскаржував, був
укладений за вільним волевиявленням
обох сторін, відповідно ОСОБА_4 разом із
садовим будинком набув право власності
і на земельну ділянку, яка є предметом
позову.

За таких обставин, позивач як
спадкоємець ОСОБА_4 має право на
отримання у власність вказаної
земельної ділянки.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України,суд

ВИІРШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0618 га.
на території СТ "ім. 61 комунара" в м.
Миколаєві, яка належала ОСОБА_2 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії IV-
МК №027954 від 16 січня 1996 р., виданого
головою Миколаївської міської ради
народних депутатів Бердніковим О.Я.,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №2531.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії

Суддя Д.Г.
Губницький