Справа №: 398/1113/14-цРІШЕННЯ
"07" листопада 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Петрової
при секретарі Сніжко І.М.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Олександрії
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, де третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, є ОСОБА_3, про стягнення
аліментів на дитину,-
ОСОБА_1 звернулася до
Олександрійського міськрайонного суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на їх малолітню дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30 % прожиткового мінімуму,
щомісячно до досягнення дитиною
Свої вимоги позивачка мотивує
тим, що вона перебуває у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2 Вони мають
малолітню дочку ОСОБА_4, яка проживає
разом з нею та знаходиться на її
утриманні. Відповідач є батьком
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 25 липня 2013 р. за
позовом матері ОСОБА_6 - ОСОБА_3
Дзержинський районний суд м. Харкова
ухвалив заочне рішення, змінивши
розмір присуджених раніше аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, з ? частини
заробітку (доходу) на тверду грошову
суму - 1000 грн. щомісячно. В цій частині
апеляційний суд Харківської області
залишив заочне рішення без змін. На її
думку, суд не прийняв до уваги факт
офіційного працевлаштування
відповідача, розмір його заробітку - 1220
грн. на місяць та наявність іншої
дитини - їх спільної дочки ОСОБА_4.
Заробітна плата відповідача не
дозволяє добровільно утримувати дочку
з урахуванням встановленого цим
рішенням суду розміру аліментів на
дитину відповідача від першого шлюбу.
Вона бажає, щоб суд присудив і їй
аліменти на утримання дочки.

Сторони подали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- ОСОБА_3 просить розглянути справу за
її відсутності. Зазначає, що відповідач
має заборгованість зі сплати аліментів
на утримання їх сина ОСОБА_6, яка на
даний час становить 22 672 грн.23 коп.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Суд встановив, що сторони у справі
є подружжям, які проживають разом , про
що свідчить копія свідоцтва про шлюб
та дані про місце їх проживання,
зазначені в позовній заяві та
трудовому договорі, укладеному між
ОСОБА_9 та відповідачем. Відповідач
від різних жінок має двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25
липня 2013 р. Дзержинський районний суд
м. Харкова ухвалив заочне рішення,
змінивши розмір присуджених раніше
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
з ? частини заробітку (доходу) на тверду
грошову суму - 1000 грн. щомісячно.
Рішення суду набрало законної сили.
Позивачка просить стягнути аліменти
також і на її дочку.

Вирішуючи даний спір, суд
виходить із положень ч.1 ст. 11 ЦПК
України, відповідно до яких суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як передбачено ч.1 ст.180 СК
України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними
( ч.1 ст. 181 СК України).

За домовленістю між батьками
дитини той із них , хто проживає окремо
від дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або) в
натуральній формі ( ч.2 ст. 181 СК України).

Як свідчать обставини справи,
сторони перебувають у шлюбі,
проживають разом.

Доказів того, що відповідач
добровільно не надає матеріальної
допомоги на утримання дочки і що саме
це спонукало її, позивачку, звернутися
до суду з позовом, вона не надала.

Замість цього вона вдалася до
оцінки судового рішення, винесеного за
результатами розгляду справи за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, зазначивши що останній має
невеликий дохід та дитину від другого
шлюбу, тобто їх спільну дочку, інтереси
якої не прийняті судом до уваги.

Суд дійшов висновку, що метою
звернення позивачки до суду з цим
позовом є намагання в подальшому
домогтися зменшення розміру аліментів,
присуджених на користь її чоловіка.
Така позиція позивачки відповідає
інтересам відповідача, який визнав цей
позов.

Примусовий порядок стягнення
аліментів має бути способом захисту, а
не способом обмежити у праві іншу
особу.

Відтак підстав для задоволення
позову суд не вбачає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні
позову судовий збір, від сплати якого
позивачка звільнена за законом,
необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, де третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, є ОСОБА_3, про стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_4
відмовити повністю.

Судові витрати віднести на
рахунок держави.

Апеляційну скаргу на рішення може
бути подано до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя