Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/2373/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів Борисюка
Р.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 10 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (далі
ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
даним позовом, мотивуючи його тим, що
13.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № б/н, відповідно до
умов якого, відповідачка отримала
кошти у сумі 2500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36% на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало,
що відповідачка умов договору належним
чином не виконала, у зв'язку з чим,
станом на 27.02.2014 року утворилася
заборгованість у сумі 16483,54 грн.
Відповідно до судового наказу,
виданого 17.12.2009 року Корольовським
районним судом м. Житомира, з ОСОБА_2
стягнуто на користь Банку
заборгованість у сумі 4688,93 грн. Позивач
просив суд достягнути заборгованість
за кредитним договором, що становить
12884,34 грн.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 10 листопада 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 12884,34 грн.
заборгованості за кредитним договором
та 243,60 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалено з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Суд першої
інстанції не встановив усіх обставин,
що мають значення для справи, не
дослідив та не надав належної оцінки
доказам у справі, висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначає, що суд, в порушення
вимог ст. 257 ЦК України, не застосував
строк позовної давності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст..213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не
відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст.214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг, які є невід'ємною частиною
договору, згідно з яким ОСОБА_2 отримала
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна зі сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той самий
строк. Таким чином, пролонгація
договору полягає у продовженні його
строку зі збереженням тих умов, на яких
було його укладено, якщо інше не було
передбачене договором, зокрема, щодо
самої умови договору про порядок
пролонгації договору. Суд першої
інстанції вважав, що з моменту
укладення договору його дія не
припинялася, а тому прийшов до висновку
про відсутність підстав для відмови у
задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та відповідачкою був
укладений кредитний договір від 13.09.2006
року № б/н, який складається з
анкети-заяви позичальника на відкриття
кредитної карти, Умов та Правил надання
банківських послуг.

У відповідності до умов вказаного
договору відповідачка отримала кредит
у сумі 2500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Із матеріалів справи видно, що Банком
зобов'язання виконані у повному обсязі,
відповідачу видано кредит у сумі 2500,00
грн.. В порушення умов кредитного
договору відповідач свої зобов'язання
не виконав, у зв'язку з чим станом на
27.02.2014 року утворилася заборгованість
в сумі 16483,54 грн., з яких 2497,75 грн. -
заборгованість за кредитом, 13985,79 грн. -
заборгованість по процентам, а також
штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована
частина), 589,73 грн. - процентна складова.

Відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
протягом дії картки вносити щомісячний
мінімальний платіж, який
розраховується як сума овердрафта та
суми щомісячного платежу, до якої
включається нараховані до сплати
проценти та частину заборгованості по
кредиту (а. с. 12-17).

ОСОБА_2 під час розгляду справи,
заявляла клопотання про застосування
строків позовної давності.

Згідно з пунктом 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
пролонговується на такий самий термін.

Висновок суду першої інстанції
про те, що пролонгація договору полягає
у продовженні його строку зі
збереженням тих умов, на яких було його
укладено, зокрема, щодо самої умови
договору про порядок пролонгації
договору, а відтак з моменту укладення
договору його дія не припинялася,
суперечить змісту п.9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, яким
наступна пролонгація договору після
того, як він був пролонгований, не
передбачена.

Пункт 3.1.1. правил користування
платіжною карткою передбачає строк дії
картки, продовження строку дії картки.
Строк дії картки вказаний на лицевій
стороні картки (місяць і рік), картка
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що
строк дії картки в ній не передбачено,
картка в матеріалах справи відсутня,
як вбачається із долученої в
апеляційній інстанції довідки Банку
строк дії договору закінчився до липня
2008 року, і оскільки наступна
пролонгація договору після того, як він
був пролонгований, п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, не
передбачена, а строк дії кратки не може
перевищувати строку дії договору,
колегія суддів приходить до висновку,
що картка така діяла до липня 2008 року.

Відповідно до ст..256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну. Загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки(ст..257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст.261
ЦК України).

Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто, можливості
реалізувати своє право у примусовому
порядку через суд.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014 р. у справі
№6-14цс, відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст.257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
місяця строку дії картки (ст.261 ЦК
України), а не закінченням строку дії
договору.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - зі спливом останнього
місяця дії картки.

Із матеріалів справи вбачається, що
строк дії картки ОСОБА_2 не
передбачений, згідно з пунктом 9.12 Умов
і правил надання банківських послуг,
який є невід'ємною частиною договору,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, може бути
пролонгований на рік, подальша
пролонгація договору не передбачена,
з позовом про стягнення заборгованості
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся лише
19.03.2014 р., що свідчить про пропуск
позивачем строку позовної давності, що
є підставою для відмови у задоволенні
позову у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Висновок суду першої інстанції
про те, що позовна давність не сплинула,
оскільки строк дії договору не
закінчився, а строк дії картки
відповідає строку дії договору, не
ґрунтується на умовах договору та
обставинах справи.

Виходячи з наведеного, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309,
314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 10 листопада 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПриватБанк» в позові
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
відмовити у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: