Ухвала

08 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Ізмайлової Т.Л.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Державна нотаріальна контора
Жовтневого району м. Запоріжжя, про
визнання права власності на спадщину,
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
орендне підприємство «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», Державна нотаріальна
контора Жовтневого району м. Запоріжжя,
державний нотаріус Шостої державної
нотаріальної контори Комунарського
району м. Запоріжжя Фоміна Тетяна
Василівна, відкрите акціонерне
товариство «Кредитпромбанк», про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування, визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
витребування майна, за зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
орендного підприємства «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», треті особи: відкрите
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк», ОСОБА_5, ОСОБА_7,
Четверта Запорізька державна
нотаріальна контора, державний
нотаріус Шостої державної
нотаріальної контори Комунарського
району м. Запоріжжя Фоміна Тетяна
Василівна, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_11, про захист права
власності,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2007 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, про визнання
права власності на спадщину, мотивуючи
свої вимоги тим, що з 12 серпня 2005 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_12, після
смерті якого ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась
спадщина на квартиру АДРЕСА_1.
Вказувала, що ОСОБА_12 був власником
вказаної квартири, яку прийняв у
спадщину після своєї дружини ОСОБА_13,
проте документально оформити право на
спадщину не встиг. У встановлений строк
позивач звернулась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Іншим спадкоємцем після
ОСОБА_12 є його син - ОСОБА_4, який до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини не звертався.
Ураховуючи викладене, просила визнати
за нею право власності на зазначену
квартиру.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним
позовом, який згодом неодноразово
уточнював, і остаточно просив: визнати
за ним право власності на квартиру
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після матері ОСОБА_13, визнати
недійсним договір купівлі-продажу
зазначеної квартири, укладений 19 липня
2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, і
витребувати від ОСОБА_8 на його користь
спірну квартиру.

Свої вимоги обґрунтував тим, що його
матері ОСОБА_13 на праві власності
належала приватизована нею квартира
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 померла.
На час відкриття спадщини він постійно
проживав з матір'ю, тому вважає, що
прийняв спадщину, оскільки заяву про
відмову від спадщини до нотаріальної
контори не подавав. Крім того, зазначав,
що заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 22 червня 2007 року,
на підставі якого за ОСОБА_3 визнано
право власності на спірну квартиру у
порядку спадкування після його батька
ОСОБА_12, ухвалою Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2007 року
скасовано, проте ОСОБА_3, яка не була
власником квартири, незаконно продала
спірну квартиру ОСОБА_5, який у
подальшому продав її ОСОБА_7, а остання -
продала її ОСОБА_8

ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив визнати за ним
право власності на спірну квартиру в
порядку захисту права власності на
нерухоме майно. В обґрунтування позову
зазначав, що 28 грудня 2007 року між ним та
ОСОБА_7 укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири, який
посвідчено нотаріально. Оскільки він є
останнім її власником і добросовісним
набувачем, то має право на визнання за
ним права власності на квартиру.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 12 березня 2013 року, у задоволенні
первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом після ОСОБА_13 Витребувано у
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1. В іншій частині зустрічного
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_8 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилено,
рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 12 березня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ПАТ
«Дельта Банк» про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
положень 387, 388, 1268, 1269 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своєї правової позиції
щодо неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2013 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2014 року, від 24
вересня 2014 року, від 16 липня 2014 року, від
10 вересня 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішення
справи судом.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з`ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Розглянувши заяву ПАТ «Дельта Банк»,
колегія суддів не знаходить підстав
для допуску вказаної цивільної справи
до провадження Верховного Суду
України, оскільки з наданих заявником
копій рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2013 року
та ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2014
року, 24 вересня 2014 не
вбачається, що при розгляді вказаних
справ встановлені судом фактичні
обставини справи, які мають значення
для вирішення спорів, є тотожними у
порівнянні зі справою в якій
постановлена ухвала про перегляд якої
подано заяву, а відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень, а тому підстави для
перегляду рішення суду касаційної
інстанції від 16 жовтня 2013 року в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України відсутні.

Крім того, ухвалами Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 липня 2014 року, від 10
вересня 2014 року, на які здійснюється
посилання, справи передано на новий
розгляд з тих підстав, що порушення
судами норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справ, що
унеможливлює перевірку їх подібності
із обставинами справи, у якій
вирішується питання про допуск до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа - Державна
нотаріальна контора Жовтневого району
м. Запоріжжя, про визнання
права власності на спадщину, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
орендне підприємство «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», Державна нотаріальна
контора Жовтневого району м. Запоріжжя,
державний нотаріус Шостої державної
нотаріальної контори Комунарського
району м. Запоріжжя Фоміна Тетяна
Василівна, відкрите акціонерне
товариство «Кредитпромбанк», про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування, визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
витребування майна, за зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
орендного підприємства «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», треті особи: відкрите
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк», ОСОБА_5, ОСОБА_7,
Четверта Запорізька державна
нотаріальна контора, державний
нотаріус Шостої державної
нотаріальної контори Комунарського
району м. Запоріжжя Фоміна Тетяна
Василівна, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_11, про захист права
власності, за заявою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

Т.Л. Ізмайлова

А.С. Олійник