Справа № 562/1473/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" серпня 2014 р.
Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді
Мички І. М.

при секретарі
Олешицькому Ю.Ю.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Здолбунів
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання договору дарування
в частині недійсним та про поновлення
права на частку у спільній частковій
власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся з позовною
заявою до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування в частині недійсним та про
поновлення права на частку у спільній
частковій власності.

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_4
посилається на те, що йому належить 23/100
частки домоволодіння АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування від
30.09.2003 року. Зазначає, що іншим
співвласником будинковолодння є
ОСОБА_2, якій належить відповідна 77/100
частка на підставі договору дарування
від 20.02.2006 року. Вважає, що договір
дарування від 20.02.2006 року укладений
відповідачем підлягає визнанню
недійсним в частині дарування
надвірних будівель в зв'язку із тим, що
він являється співвласником
домоволодіння до якого віднесені
зазначені надвірні будівлі. Вказує, що
надвірні будівлі складають з будинком
одне ціле і є приналежними до нього.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю та
просив його задовольнити.

Відповідач та її представник позов не
визнали.

Відповідач подала до суду заперечення
проти позову в яких вказала, що вона є
одноособовим власником надвірних
будівель на підставі укладеного нею
20.02.2006 року з ОСОБА_5 договору дарування.
Посилається також на обставини
зазначені в рішенні апеляційного суду
Рівненської області від 12.02.2014 року,
щодо відчуження ОСОБА_5 для ОСОБА_6 1/3
чистини будинку який складається з
веранди та двох кімнат.

Заслухавши пояснення відповідача
та представників сторін, дослідивши
письмові докази, оглянувши матеріали
попередніх судових справ, суд прийшов
до висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 30.09.2003 року,
посвідченого ОСОБА_7, приватним
нотаріусом Здолбуніського районного
нотаріального округу Рівненської
області позивач є власником 23/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 є власником 77/100 частки даного
домоволодіння на підставі договору
дарування від 20.02.2006 року посвідченого
ОСОБА_8, приватним нотаріусом
Здолбуніського районного
нотаріального округу Рівненської
області.

Відповідно до п. 1 договору дарування
від 30.09.2003 року укладеного позивачем,
ОСОБА_6 подарувала позивачу 23/100 частину
жилого будинку з надвірними будівлями,
що знаходиться в АДРЕСА_1. В абзаці 2
даного пункту договору конкретизовано
відносно того, яка частина в жилому
будинку перейшла у власність позивачу.

Згідно з витягом про реєстрації права
власності на нерухоме майно, за
позивачем проведено реєстрацію права
власності на 23/100 частину
домоволодіння.

Наказом Державного комітету
статистики від 18.04.2005р. №95 "Про
затвердження форм погосподарського
обліку та Інструкції з ведення
погосподарського обліку в сільських,
селищних та міських радах" визначено,
що домоволодіння це житловий будинок
з прилеглою до нього земельною
ділянкою та належними йому
господарськими спорудами та будівлями.

Суд, також погоджується з
обґрунтуваннями позову та наданими в
судовому засіданні поясненнями
позивача, що надвірні будівлі є
приналежними до житлового будинку так,
як це закріплено в ст.186 ЦК України та
ст.132 ЦК УРСР чинній на дату укладення
договору дарування. Дані обставини
визнані в судовому засіданні і
представником відповідача.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2 договору
дарування від 20.02.2006 року укладеного з
відповідачем, ОСОБА_5 передав в дар
відповідачу 77/100 частину житлового
будинку з надвірними будівлями: Б -
гараж; В - літнякухня-сарай, в - веранда;
Г - сарай; Д - вбиральня; К - колодязь; № 1 -
огорожа.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що на підставі вказаних договорів
дарування у власність позивача та
відповідача, окрім жилого будинку,
перейшли й надвірні будівлі
пропорційно до часток 23/100 та 77/100
відповідно. Однак, в договорі дарування
від 20.02.2006 року укладеного відповідачем
зазначено, що їй відчужено всі надвірні
будівлі.

Таким чином, договір дарування від
20.02.2006 року укладений з відповідачем
підлягає частковому визнанню
недійсним, а саме, в частині відчуження
відповідачу 23/100 частини надвірних
будівель належних за договором
дарування від 30.09.2003 року позивачу.

Відповідно до ст.41 Конституції України
та п.2 ч.1 ст. 3, ст.321 ЦК України ніхто не
може бути позбавлений права власності
чи обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом.

Положення ст.203 ЦК України передбачає,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Статтею 217 ЦК України визначено, що
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

На підставі зазначеного та відповідно
ст.ст. 186, 203, 216, 217, 321 ЦК України,
керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України
суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування в частині недійсним
та про поновлення права на частку у
спільній частковій власності -
задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування
від 20 лютого 2006 року, посвідчений
ОСОБА_8, приватним нотаріусом
Здолбуніського районного
нотаріального округу Рівненської
області та зареєстрований в реєстрі за
№207 в частині відчуження ОСОБА_2 23/100
частини надвірних будівель: Б - гараж; В
- літня кухня-сарай, в - веранда; Г -
сарай; Д - вбиральня; К - колодязь; № 1 -
огорожа.

Поновити ОСОБА_4 право власності на 23/100
частини надвірних будівель: Б - гараж; В
- літня кухня-сарай, в - веранда; Г -
сарай; Д - вбиральня; К - колодязь; № 1 -
огорожа, які розташовані в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір пропорційно частині
задоволеного позову в розмірі 87
(вісімдесят сім) грн .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Здолбунівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.ішення суду може
бути оскаржене до апеляційного суду
Рівненської області.

Суддя: