АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8746/2014
Головуючий в 1-й інстанції - Бортницька
Доповідач-Чобіток А.О.
Рішення

Іменем
України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2,поданої в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 21 травня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про розірвання договору
іпотеки,-

в с т а н
о в и л а :

В жовтні 2013 року позивач пред»явила
вказаний позов до відповідача та
зазначала,що 05.09.2007 року між
Акціонерно- комерційним банком
соціального розвитку
«Укрсоцбанк»,правонаступником якого є
ПАТ «Укрсоцбанк» та нею було укладено
іпотечний договір № 02-10/2982 в
забезпечення виконання зобов»язань за
кредитним договором № 24-12/202 від 05
вересня 2007 року, укладеного між АКБ
«Укрсоцбанк» і Товариством з обмеженою
відповідальністю «Медично-лікувальний
центр Хелсі» із подальшими змінами і
доповненнями та за кредитним договором
№ 24-12/201 від 05 вересня 2007 року, укладеним
між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_4.
Предметом договору іпотеки є належна
їй квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на виконання ОСОБА_4 своїх
зобов»язань по поверненню кредиту за
кредитним договором № 24-12/202 від 05
вересня 2007 року та рішення постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 25.12.2009
року про стягнення солідарно з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Медично-лікувальний
центр Хелсі» та ОСОБА_4 заборгованості
за кредитним договором № 24-12/202 від 05
вересня 2007 року у розмірі 3853247 грн.03
коп.,позивач просила припинити шляхом
розірвання дію іпотечного договору від
05.07.2007 року № 02-10/2982, укладеного між нею
та ПАТ «Укрсоцбанк» та припинити
обтяження іпотекою згідно з вказаним
договором квартиру АДРЕСА_1, яка
належить їй на праві власності з
підстав, передбачених ч.2 ст.652 ЦК
України.

В ході розгляду справи в січні 2014 року
ПАТ «Укрсоцбанк подав зустрічний позов
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 21 травня 2014 року зустрічний
позов залишено без розгляду в зв»язку з
повторною неявкою ПАТ «Укрсоцбанк» в
судове засідання.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 21 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача,посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права,просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення позову.

Вислухавши доповідь судді,пояснення
сторін,обговоривши доводи апеляційної
скарги,обставини справи,колегія суддів
приходить до наступного.

Встановлено,що 05 вересня 2007 року між
АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»
в особі КМФ АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ
«Медично лікувальний центр ХЕЛСІ»
було укладено кредитний договір про
надання відновлювальної кредитної
лінії № 24-12/202,відповідно до умов якого
товариству було надано банком грошові
кошти окремими частинами в межах
максимального ліміту заборгованості
452 871доларів США,зі сплатою 13,3% річних та
з кінцевим терміном повернення коштів
не раніше 04 вересня 2012 року.04 березня 2008
року між ТОВ «Медично лікувальний
центр ХЕЛСІ» та КМФ АКБ «Укрсоцбанк»
було укладено додаткову угоду № 2 до
вказаного кредитного договору,
відповідно до умов якої було збільшено
розмір максимального ліміту
заборгованості до 704 905 доларів США, а 25
червня 2008 року було укладено додаткову
угоду № 3 до договору кредиту,за
умовами якої було змінено тарифи на
послуги банку,пов»язані з наданням
кредиту.

17 жовтня 2007 року між АКБ соціального
розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4
укладено договір поруки № 02-10/2984, за
яким ОСОБА_4 зобов»язався перед банком
солідарно відповідати за виконання ТОВ
«Медично лікувальний центр ХЕЛСІ»
зобов»язань за вищевказаним кредитним
договором.

04 березня 2008 року між банком та ОСОБА_4
було укладено додаткову угоду до
договору поруки,якою ОСОБА_4 забезпечив
виконання зобов»язання ТОВ «Медично
лікувальний центр ХЕЛСІ» щодо
повернення кредиту в межах
максимального ліміту заборгованості в
сумі 704905 доларів США.

05 вересня 2007 року між АКБ соціального
розвитку «Укрсоцбанк» в особі КМФ АКБ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № 24-12/202,за умовами
якого останній отримав грошові кошти у
розмірі 247 000 доларів США,який
зобов»язувався повернути до 04.09.2017
року.

В якості забезпечення вказаних
кредитних договорів 05 вересня 2007 року
між КМФ АКБ соціального розвитку
«Укрсоцбанк» та позивачем ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки №
2-10/2982,відповідно до умов
якого,останньою в іпотеку передано
нерухоме майно-трикімнатна квартира
АДРЕСА_1. При цьому строк дії
зазначеного договору іпотеки в
забезпечення виконання кредитного
договору № 24-12/202,укладеного між банком
та ОСОБА_4 встановлено до 04 вересня 2017
року, а в забезпечення виконання
кредитного договору, укладеного між
банком та ТОВ «Медично - лікувальний
центр ХЕЛСІ» встановлено до 04 вересня
2012 року.

Заставна вартість Предмету іпотеки за
згодою сторін становить 5 050 000
мільйонів гривень 00 копійок, що за
офіційним курсом Національного банку
України на день укладення цього
Договору 505 гривень гривень за 100 дол.
США, складає 1 000 000 ( один мільйон) дол.
США.

04.03.2008 року сторонами іпотечного
договору до нього внесено зміни,
відповідно до яких загальна заставна
вартість Предмету іпотеки визначена за
погодженням Сторін і становить 6 817 500
гривень 00 копійок, що за офіційним
курсом Національного банку України на
день укладення цього Договору, 505
гривень за 100 доларів США, складає 1 350 000
доларів США 00 центів. Також сторони
виклали пп. 1.4.2.1 п. 1.4. Статті 1 Договору
іпотеки в новій редакції наступного
змісту : « 1.4.1. повернення траншів
кредиту, що надаються за технологією
відновлювальної кредитної лінії в
межах максимального ліміту
заборгованості в розмірі до 704 905
доларів США 00 центів, з порядком
погашення згідно з умовами договору,
яким обумовлене Основне зобов»язання з
кінцевим терміном погашення всіх
траншів кредиту до 04 вересня 2012 року, а
також дострокового погашення у
випадках, передбачених Договором
обумовлене Основне зобов»язання 2».

Відповідно п.п. 2.3.1 іпотечного договору
№ 2-10/2982 , Іпотекодержатель
зобов»язаний, якщо сума, одержана від
реалізації Предмета іпотеки, перевищує
розмір забезпечених іпотекою вимог
Іпотекодержателя, повернути різницю
Іпотекодавцю.

Підпунктами 2.4.6., 2.4.7. цього договору
визначено, що Іпотекодержатель має
право за рахунок коштів, отриманих від
реалізації Предмета іпотеки,
відповідно до чинного законодавства
України задовольнити свої забезпечені
іпотекою вимоги; у разі виникнення
права звернення стягнення на Предмет
іпотеки, реалізувати його відповідно
до приписів чинного законодавства
України, зокрема, Законів України «Про
іпотеку», «Про іпотечне кредитування,
операції з консолідованим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати « тощо.

Згідно з пунктом 4.1 договору іпотеки, у
разі невиконання або неналежного
виконання Позичальником Основного
зобов»язання та/або Позичальником 2
Основного зобов»язання 2,
Іпотекодержатель має право
задовольнити свої забезпечені
іпотекою вимоги шляхом звернення
стягнення на Предмет іпотеки.

Сторонами пунктом 4.5. договору іпотеки
передбачено, що Іпотекодержатель за
своїм вибором звертає стягнення на
Предмет іпотеки в один із наступних
способів : на підставі рішення суду; або
підставі виконавчого напису нотаріуса;
або шляхом передачі Іпотекодержателю
права власності на Предмет іпотеки в
рахунок виконання забезпечених
іпотекою зобов»язань в порядку,
встановленому статтею 37 Закону України
«Про іпотеку»; або шляхом продажу
Предмета іпотеки Іпотекодержателем
від свого імені будь-якій
особі-покупцеві на підставі договору
купівлі-продажу в порядку,
встановленому статтею 38 Закону України
«Про іпотеку»; або шляхом організації
Іпотекодержателем продажу Предмета
іпотеки через укладення договору
купівлі-продажу Предмета іпотеки між
Іпотекодавцем та відповідним покупцем
в порядку, встановленому статтею 6
Закону України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати».

Рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 25 грудня 2009 року
задоволено позов
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
ТОВ «Медично - лікувальний центр ХЕЛСІ»
та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості. Стягнуто з ТОВ
«Медично - лікувальний центр ХЕЛСІ» та
ОСОБА_4 на користь
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
солідарно заборгованість по договору
кредиту в сумі 3 853 247 грн. 00 коп..

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 27.05.2010 року в задоволенні
позову Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_3, 3-я особа : ТОВ «Медично -
лікувальний центр ХЕЛСІ» про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовлено.

Пред»явивши позов на підставі ч. 2
ст. 652 ЦК України, ОСОБА_3 зазначала, що
виконання іпотечного договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору,
враховуючи , що відповідачем вже
одержано виконання зобов»язання з боку
ОСОБА_4, забезпеченого згідно
іпотечного договору. Вона в свою чергу
позбавляється того, на що могла
розраховувати з огляду на зміну
співвідношення розміру забезпеченого
іпотекою зобов»язання і вартості
предмету іпотеки з причин, які
знаходились поза контролем позивача.

Заперечуючи проти позовних вимог
ОСОБА_3 , відповідач 21.01.2014 року
пред»явив зустрічний позов, відповідно
до якого просив суд задовольнити
вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договором
кредиту № 24-12/022 від 05.09.2007 року в сумі 6
996 370 грн. 16 коп., шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1.

Вказаний зустрічний позов
залишено без розгляду 21 травня 2014 року
і дане судове рішення ПАТ «Укрсоцбанк»
не оскаржено.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3, суд виходив з
того, що позивач не довела наявність
умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України,
які є необхідними для розірвання
договору.

Проте з таким висновком суду
колегія суддів погодитися не може,
оскільки він не відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам закону, що регулюють
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦПК
України, договір може бути змінено або
розрізано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

При розгляді справи судом
встановлено, що сторонами визнано та не
оспорювалось, що боржник ОСОБА_4 взяті
на себе зобов»язання по поверненню
кредиту у розмірі 247 000 доларів США
виконав .

Рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 25 грудня 2009 року
з ТОВ «Медично - лікувальний центр
ХЕЛСІ» та ОСОБА_4, як поручителя,
солідарно стягнуто на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованість у сумі 3 853
247 грн. 00 коп. , яка виникла внаслідок
невиконання ТОВ «Медично - лікувальний
центр ХЕЛСІ» взятих на себе
зобов»язань щодо повернення суми
кредиту у розмірі 740 905 доларів США.

Заставна вартість Предмету
іпотеки , належного на праві власності
ОСОБА_3 на час ухвалення даного рішення
становила 6 817 500 гривень 00 копійок, що за
офіційним курсом Національного банку
України на день укладення змін до
Договору іпотеки, 505 гривень за 100
доларів США, складала 1 350 000 доларів США
00 центів.

При цьому, наявність судового
рішення про стягнення з боржника на
користь кредитора заборгованості за
кредитним договором не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум шляхом звернення
стягнення на передане боржником в
іпотеку нерухоме майно. Разом із тим
задоволення подібних позовних вимог
можливе лише у разі, коли суду надані
беззаперечні докази того, що попередні
заходи не призвели до належного
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України
визначає, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Так, 21.01.2014 року, пред»являючи
позовні вимоги до ОСОБА_3 , як до
майнового поручителя, про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
невиконання ТОВ «Медично - лікувальний
центр ХЕЛСІ» зобов»язань щодо
повернення кредиту, внаслідок чого
прострочена сума заборгованості
склала 6 996 370 грн. 16 коп. , ПАТ
«Укрсоцбанк», за умов наявності
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
від 25 грудня 2009 року про стягнення з
ТОВ «Медично - лікувальний центр ХЕЛСІ»
заборгованості за кредитом у сумі 3 853 247
грн. 00 коп. , будь-якого належного
доказу виконання вказаного рішення на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження» не надав .

В суді апеляційної інстанції
представником ПАТ «Укрсоцбанк» надано
копії виконавчих листів № 6-201/1/2010 р. про
стягнення з ТОВ «Медично - лікувальний
центр ХЕЛСІ» та ОСОБА_4 заборгованості
за кредитом у сумі 3 853 247 грн. 00 коп.,
виданих Дніпровським районним судом м.
Києва від 28.09.2010 року на підставі
рішення Третейського суду.

Однак будь-яких доказів того,
що ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до
виконавчої служби з заявою про
примусове виконання рішення
Третейського суду і за вказаними
листами відкрито виконавче
провадження та проводились або
проводяться виконавчі дії (накладення
арешту на майно боржників ,
розрахункові рахунки), відповідачем не
надано.

Надані відповідачем копії
заяв про виправлення описок у вказаних
виконавчих листах, також не свідчать
про звернення заявника до державної
виконавчої служби.

Зазначені обставини у їх
сукупності дають підстави вважати, що
ПАТ «Укрсоцбанк» у передбаченому
законом порядку не вчинив дій щодо
належного виконання рішення
Третейського суду.

Таким чином , не здійснивши дій
щодо виконання рішення Третейського
суду від 28.09.2010 року та не вчинивши усіх
дій щодо можливості задовольнити свої
вимоги за рахунок предмету іпотеки,
передбачених іпотечним договором ,
відповідач істотно порушив його умови -
п.п. 2.3.1 іпотечного договору № 2-10/2982 ,
оскільки станом на січень 2014 року
прострочена заборгованість боржника
складає 6 996 370 грн. 16 коп., проте як у 2009
році її сума була 3 853 247 грн. 00 коп., а
заставна вартість Предмету іпотеки
складала 6 817 500 гривень 00 копійок .

З наведеного вбачається, що
ОСОБА_3 позбавлена того, на що вона
розраховувала при укладенні договору ,
а саме - отримати різницю від
реалізації Предмету іпотеки, заставна
вартість якої на час ухвалення рішення
Третейського суду перевищувала суму
заборгованості, а на даний час дорівнює
сумі простроченої заборгованості, чим
їй завдано шкоди.

Постановою Пленуму Верховного
Суду України за № 5 від 12.06.2009 року «Про
застосування нормцивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду» роз»яснено, що
оскільки підставою позову є фактичні
обставини, що наведені у заяві, то
зазначення позивачем конкретної
правової норми на обґрунтування позову
не є визначальним при вирішенні судом
питання про те, яким законом слід
керуватися при вирішенні спору.

Згідно з ч. 1 ст. 214 ЦПК України,
саме під час ухвалення рішення суд
вирішує, які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин та
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідачем істотно
порушено іпотечний договір, укладений
сторонами 05.09.2007 року, в зв»язку з чим
він підлягає розірванню на підставі ч. 2
ст. 651 ЦК України.

На підставі викладеного, рішення
суду неможна визнати законним та
обґрунтованим , а тому воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,поданої
в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Печерського районного
суду м. Києва від 21 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове наступного
змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Розірвати іпотечний договір від
05.09.2007 року № 02-10/2982, укладений між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
зареєстрованого в реєстрі за № 5103 з
внесеними до нього змінами договором №
02-10/2982 від 04.03.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 1967.

Припинити обтяження іпотекою
згідно з іпотечним договором від 05.09.2007
року за № 02-10/2982 нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -