АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Богдан О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 21 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
вселення до квартири та

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування за
законом, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування,
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив усунути перешкоди з боку
ОСОБА_1 шляхом надання ОСОБА_2 дублікату
ключів від вхідних дверей квартири
АДРЕСА_1, вселити її до вказаної
квартири, встановити порядок
користування загальним жилим
приміщенням та зобов'язати не чинити
перешкод у користуванні Ѕ частини
квартири.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
позивач не може скористатися своєю
власністю, оскільки відповідач чинить
їй перешкоди, що стало приводом для її
звернення до суду.

У лютому 2014 року ОСОБА_1 також звернувся
до суду із позовом, в якому просив
усунути ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3,
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом на
вказану квартиру, визнати недійсним
дублікат свідоцтва про право на
спадщину за законом від 25.05.2012 p., бланк
серії ВРС № 388534, виданий 12.06.2012 р.
Одинадцятою КДНК, та зареєстрований в
реєстрі за № 4-749 та вирішити питання
судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що
за весь час хвороби їх батька, ОСОБА_2 не
піклувалася про нього, а тому
відповідач повинна бути усунена від
права на спадкування.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 21 липня 2014 року -позов
ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2
перешкоди в користуванні власністю
шляхом надання дублікатів ключів від
вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 114 грн. 60 коп.,
витрати, пов'язані з відправленням
телеграми в сумі 69 грн. 84 коп. та
витрати, пов'язані з розміщенням
оголошення в засобах масової
інформації в сумі 636 грн. 30 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити, а його позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що ОСОБА_2 ухилялася від
надання спадкодавцеві - ОСОБА_3
допомоги, який перебував в
безпорадному стані через тяжку
хворобу, та який мав потребу в допомозі
саме від своєї доньки - ОСОБА_2, а тому, в
силу приписів ч. 5 ст. 1224 ЦК України
ОСОБА_2 повинна бути усунена від права
на спадкування за законом на 1/2 частину
квартири.

Крім того, покази свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є неправдивими та упередженими,
які були направлені на створення
образу ОСОБА_2 «достойної» доньки та
«піклувальниці», яка належним чином
виконувала свої обов'язки перед хворим
батьком.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд
виходив з того, що відповідачем
чиняться перешкоди позивачу у
користуванні належною їй на праві
власності частиною квартири.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд виходив з його
недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється cпiввлacникaми за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про прядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 155 ЖК України власник
квартири та її частки не може бути
позбавлений права користування жилим
приміщенням, крім випадків,
передбачених законом.

Судом встановлено, що спірною є Ѕ
частина квартири АДРЕСА_1, яка
складається з трьох житлових кімнат,
загальною площею 68,80 кв.м, в тому числі
житловою площею 41,60 кв.м: жилі кімнати
14,7 кв. м, 10,0 кв.м, 16,9 кв.м (а.с. 11-12).

Свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті власника ОСОБА_3
отримали син ОСОБА_1 на Ѕ частку та
донька ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів погоджується з
аргументованим висновком суду першої
інстанції про усунення ОСОБА_1 перешкод
у користуванні її частиною квартири,
оскільки відповідач та його
співмешканка (ОСОБА_6) не заперечують
проти цього.

Крім того, вказані обставини
підтверджуються неодноразовими
зверненнями ОСОБА_1 до правоохоронних
органів та показами свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10ОСОБА_6,
ОСОБА_4

Щодо відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1, то судова колегія також
погоджується цим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Частинами 5,6 ст. 1224 ЦК України
встановлено, що за рішенням суду особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухиляється від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу фізично чи матеріально
самостійно забезпечити умови свого
життя, у зв'язку з чим ця особа потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Усунення від права на спадкування
спадкоємців за законом та за заповітом
можливе виключно на підставі рішення
суду. За змістом ч. 1 ст. 1224 ЦК підставою
для позбавлення права на спадкування є
умисне позбавлення життя спадкодавця
чи будь-якого з можливих спадкоємців
або вчинення замаху на їхнє життя.
Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 цієї
статті, є кримінально караними, то вони
повинні бути підтверджені вироком
суду, постановою про закриття
кримінальної справи з нереабілітуючих
підстав, які є самостійною та
достатньою підставою для усунення від
права на спадкування.

Коло ociб, позбавлення життя яких усуває
особу від права на спадкування, є
вичерпним та чітко визначеним ч. 1 ст. 1224
ЦК, це спадкодавець та можливі
спадкоємці.

Вимога про усунення спадкоємця від
права на спадкування може бути
пред'явлена особою, для якої таке
усунення зумовлює пов'язані зі
спадкуванням права та збільшення
частки у спадщині (зміна черговості
одержання права на спадкування)
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК.

Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок
повнолітніх дітей утримувати своїх
батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги,
мають тяжкі хвороби, інвалідність або є
безпомічними.

Вимога про усунення від права на
спадкування за законом особи може бути
пред'явлена лише після смерті
спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008р. «Про судову практику у справах про
спадкування» ухилення особи від
надання допомоги спадкодавцеві, який
її потребував, полягає в умисних діях
чи бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї
особи. Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

З матеріалів справи убачається, що
спадкодавець -ОСОБА_3 дійсно тяжко
хворів та потребував сторонньої
допомоги, оскільки за життя йому було
встановлено другу групу інвалідності
за загальним захворюванням, що
підтверджується довідкою MCEK.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 28.04.2010 року ОСОБА_3 визнаний
недієздатним.

Згідно посвідчення, виданого
опікунською радою Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації ОСОБА_1 призначений
опікуном над ОСОБА_3 і над його майном
рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 18.03.2011 року.

Згідно довідки Київського міського
психоневрологічного диспансера №3,
ОСОБА_3 поставлено діагноз органічне
ушкодження центральної нервової
системи судинно атрофічного ґенезу з
вираженими інтеллектуально-мнестичним
зниженням. Психоорганічний синдром.
Потребує стаціонарного обстеження у
КМПНЛ №1.

З матеріалів справи та показів свідків
убачається, що ОСОБА_2 надавала
допомогу спадкодавцю, а ОСОБА_1 в свою
чергу не надав доказів відмови ОСОБА_2
від утримання батька - ухилення нею від
своїх обов'язків, не надано доказів, що
вона могла надати більшу допомогу в
утриманні спадкодавця і мала для цього
можливість та відмовила в цьому.

Крім того, спірна квартира була
отримана її батьком на сім»ю з чотирьох
осіб, до складу якого входить ОСОБА_2,
яка немає будь-якого іншого житла.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що вимога
позивача є необґрунтованою та
недоведеною, оскільки відсутня
сукупність обставини, при яких можливе
усунення особи від права на
спадкування.

ОСОБА_2 не ухилялася від надання своєму
батькові допомоги, а надавала її в силу
своїх можливостей.

Вірним є висновок суду про відмову у
визнанні свідоцтва про право на
спадщину недійсним, оскільки на час
отримання ОСОБА_2 свідоцтва, ОСОБА_1 не
заявляв про будь-які підстави для
усунення від спадкування.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 21 липня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді