АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3922/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 621/2736/13-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Шаповал
Н.М.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Зміївського районного суду
Харківської області від 28 квітня 2014
року по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотек, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі по тексту - ТОВ
«Кредитні ініціативи») звернулось до
суду з позовом в якому просило:

- стягнути з ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором № 1-6/33Ф-08 від 18.03.2008
року, яка станом на 30.06.2013 року складає 1
818 701 грн. 24 коп., що складається з
заборгованості: за кредитом - 1 338 350
грн. 63 коп.; по відсотках - 448 376 грн. 61
коп.; пеня - 31 976 грн.;

- звернути стягнення в рахунок
погашення заборгованості на предмет
іпотеки на вбудоване не житлове
приміщення №2 на 1-му поверсі 4-х
поверхового житлового приміщення
загальною площею 267,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. шляхом
проведення прилюдних торгів у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» за
початковою ціною встановленою на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, визначеною на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій. Також позивач просив
стягнути понесені ним витрати по
оплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 18.03.2008 року акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк та ОСОБА_3 уклали кредитний
договір №1-6/ЗЗФ-08 за умовами якого банк
зобов'язався надати відповідачці
кредит в сумі 180000 доларів США на строк
до 04.03.2018 року, а ОСОБА_3 зобов'язалася
повернути кредитні кошти і плату за їх
користування шляхом щомісячних
платежів згідно графіку.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, банк та ОСОБА_3, уклали
Іпотечний договір від 5-6/33ф-08,
відповідно до якого в іпотеку було
передано вбудоване нежитлове
приміщення №2 на 1-му поверсі 4-х
поверхового житлового приміщення
загальною площею 267,9 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

17.12.2012 року між публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
(правонаступник акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку
(закрите акціонерне товариство) та ТОВ
«Кредитні Ініціативи» було укладено
договір відступлення прав вимоги,
відповідно до якого ТОВ «Кредитні
Ініціативи» на оплатній основі придбав
права грошових вимог до боржників за
кредитними договорами, перелік яких
міститься в додатку №1 до договору
відступлення, в тому числі і право
грошової вимоги за кредитним договором
і відповідно іпотечним договором,
укладених між банком і ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не виконує
належним чином взяті на себе
зобов'язання, станом на 30.06.2013 року має
заборгованість у сумі 1 818 701 грн. 24
коп. ТОВ «Кредитні ініціативи»
звернулося до суду з вказаним позовом.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 28 квітня 2014
року позовні вимоги ТОВ «Кредитні
ініціативи» задоволені.

Суд вирішив:

- стягнути з ОСОБА_3 в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 року, яка станом на
30.06.2013 року складає 1 818 701 грн. 24 коп.,
яка складається з заборгованості: за
кредитом - 1 338 350 грн. 63 коп.; по
відсотках - 448 376 грн. 61 коп.; пеня - 31
976 грн.;

- звернути стягнення на предмет іпотеки
на вбудоване не житлове приміщення №2
на 1-му поверсі 4-х поверхового
житлового приміщення загальною площею
267,9 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. шляхом проведення прилюдних
торгів згідно Закону України «Про
виконавче провадження», за початковою
ціною встановленою на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій, а також вирішив питання
про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати вказане рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що з наданих
позивачем копій вищенаведених
договорів неможливо достовірно
встановити факти відступлення прав
вимоги за кредитним договором,
укладеним акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком з
ОСОБА_3, та передачу прав за договором
забезпечення - іпотечним договором,
укладеним акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком з
ОСОБА_3

Також в обґрунтування набуття новим
кредитором прав вимоги та заміни
кредитора за правами вимоги на нового
кредитора позивач в порушення вимог
пунктів 1, 4.1. та 4.2. договору надав лише
копію аркушу паперу, підписаного
аналітиком TOB «Кредитні ініціативи»
Матяш Є.М., на якому вказано, що це є
витяг з Реєстру позичальників (додаток
№ 1) до договору про відступлення.
Відбиток печатки та підпис відповідної
посадової особи акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку на
даному витязі відсутня.

Крім того, у даному витязі міститься
посилання на іпотечний договір від
18.03.2008 року № 1-6/ЗЗФ-08, укладений з
ОСОБА_3 Але ж ніякого іпотечного
договору № 1-6/ЗЗФ-08 від 18.03.20008 року
ОСОБА_3 ніколи не укладала.

Також апелянт посилається на
невизначеність у розрахунках періоду,
за який стягується пеня, позовна
давність якої становить один рік, а
розрахунок пені здійснив, на її думку,
неправильно, розрахувавши її у валюті,
а потім перевівши у гривневий
еквівалент

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
передбачених законом підстав для с
касування чи зміни рішення суду першої
інстанції за таких підстав.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції забезпечив сторонам та іншим
особам, які беруть участь у справі,
рівні можливості щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення їх
переконливості перед судом.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.03.2008 року між акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№1-6/ЗЗФ-08, за умовами якого ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 180000 доларів
США; зобов'язалася в порядку та на
умовах, що визначені кредитним
договором та додатком №1 до нього -
графіком платежів, повертати кредит,
виплачувати проценти за користування
Кредитом, сплачувати неустойки та інші
передбачені платежі, (а. с. 5-12).

18.03.2008 року між акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком та
ОСОБА_3 був укладений іпотечний
договір, відповідно до якого Банку
передано в іпотеку вбудоване нежитлове
приміщення № 2 на 1-му поверсі 4-х
поверхового житлового приміщення,
загальною площею 267,9 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
13-16).

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (виступає правонаступником
Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк (закрите
акціонерне товариство) та TOB «Кредитні
Ініціативи» укладено договір
відступлення прав вимоги та договір
про передачу прав за договорами
забезпечення, відповідно до яких ТОВ
«Кредитні Ініціативи» зобов'язувалось
передати грошові кошти в розпорядження
ПАТ Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк», а ПАТ
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк» зобов'язалося
відступити TOB «Кредитні Ініціативи»
свої права грошових вимог до боржників
за Кредитними договорами, перелік яких
міститься в Додатку №1 до Договору
відступлення, в тому числі кредитним та
іпотечним договорами №1-6/ЗЗФ-08 від
18.03.2008 року, укладеними з ОСОБА_3 (а. с.
20-42).

Згідно листа TOB "Кредитні ініціативи" на
адресу ОСОБА_3, направленого
рекомендованою поштою 02.08.2013 року
(фіскальний чек, список №5179),
підтверджується звернення позивача до
відповідачки з претензією щодо
усунення порушень кредитного договору,
вимогою про звільненні приміщення, яке
є предметом іпотеки, а також
попередженням про майбутнє звернення з
позовом до суду з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки, (а. с. 44, 45).

У відповідності з ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності з ч. 2 ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідачем не оспорюється факт
укладання договорів:

- кредиту №1-6/ЗЗФ-08 від 18.03.2008 року з
акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком за
умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у
розмірі 180000 доларів США;

- іпотечного № 5-6/33ф-08 від 18.03.2014 року,
відповідно до якого банку передано в
іпотеку вбудоване нежитлове
приміщення № 2 на 1-му поверсі 4-х
поверхового житлового приміщення,
загальною площею 267,9 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
13-16).

А також, як пояснив у судовому
засіданні представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6,
відповідач дійсно спочатку сплачувала
кредит, дотримуючись графіку погашення
кредиту, однак потім у неї утворилась
заборгованість. Таким чином, посилання
апелянта на те, що позивачем надані
невірні та неналежні докази укладення
договорів та наявності заборгованості
за кредитним договором є
безпідставними.

Апелянтом не надано належних та
допустимих доказів, які б
спростовували надані позивачем
розрахунки. Разом з тим, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень шляхом надання належних
та допустимих доказів. (ст.ст.10, 57-66 ЦПК
України.)

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Посилання апелянта на те, що вона
ніколи не укладала такого іпотечного
договору № 1-6/ЗЗФ-08, який зазначено в
позовній заяві, не свідчить про
безпідставність позовних вимог та про
наявність підстав для скасування або
зміни рішення суду, оскільки має місце
лише помилкове зазначення в
найменуванні іпотечного договору
однієї цифри і ця обставина була
з'ясована судом та перевірена при
розгляді справи апеляційною
інстанцією шляхом безпосереднього
огляду наданих представником позивача
належних письмових доказів - Реєстрів
позичальників (додатків) до договору
відступлення.

Крім того, позивачем при зверненні до
суду з позовною заявою у якості доказів
до позовної заяви долучено копію
іпотечного договору №5-6/33ф-08,
укладеного 18.03.2008 року між «Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком» (закрите акціонерне
товариство) і ОСОБА_3, факт якого
відповідач ОСОБА_3 в суді першої
інстанції, в тексті апеляційної скарги,
а її представник ОСОБА_6 в судовому
засіданні апеляційної інстанції - не
заперечували.

Посилання апелянта на те, що позивач,
начебто, не повідомляв її належним
чином про перехід права вимоги, не
спростовують висновки суду, так як
укладений між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (правонаступник акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку
(закрите акціонерне товариство) та ТОВ
«Кредитні Ініціативи» договір
відступлення прав вимоги в частині
передання права вимоги за
зобов'язаннями ОСОБА_3 остання не
оспорювала, доказів належного
виконання умов кредитного договору і
повернення банку кредитних коштів не
надала.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
апеляційний суд, згідно вимог ст.308 ЦПК
України, відхиляє скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 28 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: