АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2113/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Карпенко О. В. УХВАЛА
07 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоКарпенко О. В.суддівЄльцова
В. О. , Нерушак Л. В. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі м. Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 04 липня 2014 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Сенченкова І.Г., який
підтримав апеляційну скаргу;
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9, який
просив апеляційну скаргу відхилити,
колегія суддів ,-
в с т а н о в и л а :
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Приватбанк» в квітні
2014 року звернулося до Придніпровського
районного суду м. Черкаси з позовом до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись в
обгрунтування заявлених позовних
вимог на те, що 18 квітня 2006 року між
сторонами було укладено договір
кредиту №DNH4KP21250073, відповідно до умов
якого ОСОБА_7 отримав кредит у розмірі 14
227,20 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08% на
рік на суму залишку заборгованості за
Позивач вказує, що відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, за комісією, а
також інші витрати згідно умов.
В порушення вимог ст.ст. 526,527,530 ЦК
України та умов укладеного договору,
вказує позивач, відповідач взяті на
себе зобов»язання за кредитним
договором не виконав, у зв»язку із чим
станом на 09 квітня 2014 року має
заборгованість в загальній сумі 82 855,10
грн., яка складається: 6753 грн.22 коп. -
заборгованість за кредитом; 28 991 грн.90
коп. - заборгованість по процентам за
пеня за несвоєчасне виконання
зобов»язань за договором.
ПАТ КБ »Приватбанк» зазначає, що
рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 12
листопада 2012 року з відповідача ОСОБА_7
стягнуто на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість у розмірі
54126,64 грн.

Різниця між стягнутими в судовому
порядку коштами та загальною сумою
заборгованості ОСОБА_7 становить 28728,46
грн., а також штрафи відповідно до
пункту 5.3 Умов та правил надання
банківських послуг: 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1436,42 грн. - штраф
(процентна складова).

Остаточна заборгованість, яка підлягає
до стягнення із ОСОБА_7 на користь
позивача становить 30 664,88 грн.

Оскільки ОСОБА_7 відмовляється в
добровільному порядку погасити
існуючу заборгованість, ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси та просило постановити судове
рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість у розмірі 30 664,88 грн. та
судові витрати у розмірі 306,65 грн.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 04 липня 2014 року в
задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В., вважаючи
рішення суду першої інстанції
незаконним, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з»ясування обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення виниклого між сторонами
спору по суті, просить рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 04 липня 2014 року скасувати,
ухваливши при цьому нове рішення, яким
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити
повністю.

Заслухавши думку учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
поданої апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліки А.В. підлягає
відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд
правильно встановив факти, відповідні
їм правовідносини, постановив рішення,
яке відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, ґрунтується на
зібраних по справі доказах, оцінивши
які в сукупності, суд першої інстанції
прийшов до аргументованого висновку
про наявність правових підстав для
застосування до даних правовідносин
строку позовної давності та відмови у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Як вбачається із наявних матеріалів
справи, відповідно до умов договору
кредиту №DNH4KP21250073 від 18 квітня 2006 року,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_7, останній отримав кредит на суму
14227 грн. 20 коп. зі сплатою 25,08 відсотків
річних за користування кредитом з
кінцевим терміном повернення до 17
квітня 2009 року.

На виконання зазначеного кредитного
договору між позивачем та ПАТ «А-Банк»
укладено договір поруки №167 від 20
жовтня 2010 року.

Згідно розрахунку заборгованість за
кредитним договором станом на 26
вересня 2012 року становить 57332 грн. 97 коп.

Проте, жодних належних доказів на
підтвердження отримання відповідачем
грошових коштів у розмірі 14227 грн. 20 коп.
не надано.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 грудня
2013 року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 жовтня 2014 року,
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ
«А-Банк», ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
оскільки позивачем пропущено строк
позовної давності за заявленими
позовними вимогами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Є необґрунтованими посилання
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»
Шуліки А.В. в апеляційній скарзі на те,
що суд при винесенні рішення не звернув
уваги на ту обставину, що строк
позовної давності між сторонами
кредитних правовідносин збільшений
відповідно до п. 6.6 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка», а саме: терміни позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків, за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років, оскільки такі посилання не
ґрунтуються на вимогах закону і
спростовуються наявними матеріалами
справи.

Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які підписані головою
правління банку, але не мають підпису
позичальника, його реквізитів,
відсутня і дата їх складання або
підпису сторонами, а також жодної
ідентифікуючої ознаки на предмет їх
невід'ємності від заяви позичальника, а
отже між сторонами відсутній письмовий
договір про збільшення строку позовної
давності, як цього вимагає ст. 207 та ч. 1
ст. 259 ЦК України.

Таким чином, підстав вважати, що ПАТ
КБ»Приватбанк» була отримана згода
ОСОБА_7 на укладення кредитного
договору з урахуванням вказаних умов,
на які посилається представник банку,
немає, а тому правовідносини між
сторонами з приводу кредитування
регулюються тільки заявою
позивальника, строк виконання
зобов'язань за якою встановлений до 17
квітня 2009 року.

Банк звернувся до суду з вказаним
позовом у квітні 2014 року.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється у три
роки.

Згідно з п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
застосування до даних правовідносин
позовної давності та відмови у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Інші доводи, викладені представником
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шулікою А.В. в
апеляційній скарзі, є несуттєвими, були
предметом судового розгляду, отримали
правильну юридичну оцінку і не дають
підстав для скасування або зміни
постановленого судом першої інстанції
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 04 липня 2014 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відхилити, зазначене рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :