Провадження №2/761/4122/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарі
Звонцевій О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Головне управління юстиції в
місті Києві про визнання права
власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
відповідача про визнання права
власності на спадкове майно - ?? частину
квартири та ? частину будинку померлої
матері. Свої вимоги мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3.
Після смерті матері залишилося
спадкове майно - житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_4, та ? частина
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Іншим спадкоємцем першої
черги по закону є її брат - відповідач
по справі - ОСОБА_2. Позивач фактично
вступила в управління спадковим
будинком. В зв'язку з цим, посилаючись
на ст. 549 ЦК УРСР, вважає, що прийняла
спадщину після померлої матері. Також
зазначає, що під час оформлення
спадщини на частину спадкової
квартири, відповідач приховав, що в
нього є сестра - позивач, яка має право
на спадкування. Позивач брала участь в
ремонті спадкової квартири і зберігала
речі із квартири померлої матері, які
їй перевіз відповідач. Крім того, на
момент відкриття спадщини позивач була
непрацездатною, а тому має право на
обов'язкову частку у спадщині. Також
позивач зазначила, що померла мати з
метою оформлення спадщини після смерті
її чоловіка - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (за дев'ять місяців до
смерті самої ОСОБА_3.) до нотаріуса не
зверталася, однак шляхом здійснення
володіння і користування частиною
квартири, яка належала померлому
чоловікові, спадщину після його смерті
прийняла.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 позов підтримав у повному
обсязі, просив задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином, в
судове засідання не з'явився. Заяв та
клопотань від нього в адресу суду не
надходило. розгляд справи повідомлений
належним чином, у судове засідання не
з'явився, заяви про відкладення
судового розгляду не подав.

Представник Головного управління
юстиції в місті Києві направив в адресу
суду заяву про розгляд справи за його
відсутністю.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 22.11.2007 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Головне
управління юстиції в м. Києві про
поновлення строку для прийняття
спадщини та встановлення факту
перебування в родинних відносинах
встановлено, що ОСОБА_1 є донькою
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом ч. 1 ст. 61 ЦПК України дана
обставина не підлягає доказуванню.

Як свідчать матеріали справи, і
підтверджується свідоцтвом про право
на власність, виданого відділом
приватизації державного житлового
фонду Печерського району м. Києва 29
червня 2000 року, квартира АДРЕСА_2
належала на праві приватної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
рівних долях.

Крім того, із матеріалів справи також
вбачається, що ОСОБА_3 на праві
приватної власності належав будинок
АДРЕСА_4, про що свідчить свідоцтво про
право приватної власності на жилий
будинок, виданий 05 червня 1995 року
Виконкомом Великокрупільської
сільської ради народних депутатів.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом, виданого 16 грудня 2008 року
державним нотаріусом Шостої Київської
державної нотаріальної контори, на
підставі ст. 529 ЦК Української РСР та
пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, спадкоємцем майна
гр. ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є
її син ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке
видано це свідоцтво, складається з: 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, що належала
померлій на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
відділом приватизації державного
житлового фонду Печерського району м.
Києва 29 червня 2000 року, згідно з
розпорядженням від 29 червня 2000 року за
№ 476.

Також 16 грудня 2008 року державним
нотаріусом Шостої Київської державної
нотаріальної контори видано свідоцтва
про право власності за законом . На
підставі ст. 529 ЦК Української РСР та
пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних
положеньЦК України , спадкоємцем майна
гр. ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є
його син ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке
видано це свідоцтво, складається з: 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, що належала
померлому на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
відділом приватизації державного
житлового фонду Печерського району м.
Києва 29 червня 2000 року, згідно з
розпорядженням від 29 червня 2000 року за
№ 476.

За змістом ст. 525 ЦК Української РСР (в
редакції, що діяв на момент виникнення
правовідносин), часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця.

Судом встановлено, що часом відкриття
спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1,
коли померли, ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
відповідно.

При спадкоємстві за законом, згідно до
приписів ст. 529 ЦК Української РСР,
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті.

На момент смерті ОСОБА_4, останній
перебував у шлюбі з ОСОБА_3.

Відповідно, спадкоємцями ОСОБА_4 були
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ні із
заявою про прийняття спадщини, ні із
заявою про відмову від прийняття
спадщини після смерті чоловіка -
ОСОБА_4, до нотаріуса не зверталась.

Проте, зважаючи на наявні в справі
докази суд дійшов висновку, що ОСОБА_3
спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла.
Оскільки, і як це підтверджується
матеріалами спадкової справи №314/04,
вона фактично володіла і користувалася
усією квартирою АДРЕСА_1, 1/3 частина
якої належала померлому чоловікові.

Положеннями ст. 1270 ЦК
Українивстановлено рівність часток у
спадщині спадкоємців за законом.

Відтак, спадкове майно, що залишилось
після смерті ОСОБА_4 та складається із
1/3 частини квартири АДРЕСА_1, підлягає
перерозподілу між його спадкоємцями -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/6 частині.

За таких обставин свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 16 грудня
2008 року державним нотаріусом ОСОБА_2 -
спадкоємцю майна гр. ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, - підлягає визнанню недійсним
в частині частки квартири, що
успадкована, оскільки право власності
на ? частину 1/3 частки квартири ( тобто
на 1/6 частину квартир) належало ОСОБА_3 з
моменту прийняття спадщини.

Таким чином вимога Позивача щодо
визнання частково недійсним Свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 16 грудня 2008 року Відповідачу
на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що
залишилась після смерті ОСОБА_4, в
частині визнання за ОСОБА_2 права
власності на 1/6 частину спірної
квартири, підлягає задоволенню.

Представник позивача стверджує, що
ОСОБА_1 прийняла спадщину і після
смерті своєї матері ОСОБА_3 у
відповідності до ст.549 ЦК Української
РСР.

Опитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, засвідчили, що
позивач, після смерті матері в межах
шестимісячного строку, фактично
вступила у володіння та управління
будинком АДРЕСА_4, здійснювала ремонт
спадкової квартири, володіла речами
померлої матері.

Матеріалами спадкової справи №314/04 до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, а
саме заявами Відповідача від 06.05.2004
року та від 16.12.2008 року, підтверджуються
доводи Позивача про те, що Відповідач,
звертаючись із заявою прийняття
спадщини приховав від нотаріуса про
існування іншого спадкоємця на майно
померлої - Позивачки.

Відтак, суд доходить висновку про
доведеність Позивачем факту прийняття
нею спадщини після смерті ОСОБА_3.

Оскільки після спливу строку для
прийняття спадщини і після отримання
Відповідачем свідоцтва про право на
спадщину за законом Позивач теж
прийняла спадщину як спадкоємець
першої черги за законом, на підставі ч.
1 ст. 1280 ЦК України спадщина підлягає
перерозподілу між спадкоємцями першої
черги за законом.

В зв'язку із цим, спадщина, що
залишилася після смерті ОСОБА_3, у
складі: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що
належала померлій на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого відділом приватизації
державного житлового фонду
Печерського району м. Києва 29 червня 2000
року, згідно з розпорядженням від 29
червня 2000 року за № 476; 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1, яку померла фактично
прийняла у спадщину після смерті
ОСОБА_4; житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_4, підлягає
перерозподілу між спадкоємцями -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України ,
свідоцтво про право на спадщину може
бути визнано недійсним за рішенням
суду, якщо буде встановлено, що особа,
котрій воно було надано, не має права на
спадкування, а також з інших підстав,
зазначених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах
про спадкування» зазначено, що іншими
підставами можуть бути визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною та інше.

За встановлених судом обставин
свідоцтво про право на спадщину за
законом, виданого 16 грудня 2008 року
ОСОБА_2 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що
належала померлій ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
підлягає визнанню недійсним.

Таким чином і позовні вимоги Позивача
щодо визнання за нею права власності на
? спадкового майна, - а саме ? частини
квартири АДРЕСА_1 та ? частини житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_4,
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 535 Цивільного
кодексу Української РСР право на
обов'язкову часту у спадщині виникає
при здійсненні спадкування за
заповітом.

Положеннями ст. 60 ЦПК України
встановлено обов'язок кожної сторони
довести ту обставину, на яку вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Вимога ж позивача про визнання за нею
права на обов'язкову часту у спадщині
після смерті її матері - ОСОБА_3
задоволенню не підлягає у зв'язку з її
безпідставністю та недоведеністю.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст.. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст. ст.
1270, 1280, 1301 ЦК України, ст.ст. 525, 529, 535, 549
Цивільного кодексу Української РСР,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійним Свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 16 грудня 2008 року ОСОБА_2 на 1/3
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
виданого відділом приватизації
державного житлового фонду
Печерського району м. Києва 29 червня 2000
року, згідно з розпорядженням від 29
червня 2000 року за № 476, в частині
визнання на ОСОБА_2 права власності на
1/4 частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.

Визнати частково недійсним Свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 16 грудня 2008 року ОСОБА_2 на 1/3
частину квартири що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що належала померлому
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
виданого відділом приватизації
державного житлового фонду
Печерського району м. Києва 29 червня 2000
року, згідно з розпорядженням від 29
червня 2000 року за № 476, в частині
визнання на ОСОБА_2 права власності на
1/6 частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, і залишилась після
смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4, і залишилась після
смерті ОСОБА_3.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили в разі
закінчення вищезазначених строків або
якщо його не скасовано після розгляду
справи судом апеляційної інстанції.

Суддя