УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В.,Писаної Т.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
права спільної сумісної власності на
майно та поділ спільного майна
подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_7
на рішення Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 16 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом та з урахуванням
уточнень, обґрунтовувало його тим, що з
27 лютого 1987 року по 23 березні 1989 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. У шлюбі
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка
ОСОБА_8 4 березня 2004 року між ними вдруге
було зареєстровано шлюб. Рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 28 лютого 2013 року шлюб між ними було
розірвано. Однак після реєстрації
шлюбу та його неодноразового
розірвання вони проживали однією
сім'єю, вели спільне господарство, мали
спільний бюджет, за спільні кошти
набували майно, будували новий будинок
та поліпшували та ремонтували набуте
раніше майно, зокрема житло.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 16 січня 2014 року, вищезазначений
позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю без шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у
період фактичного перебування у
шлюбних відносинах з 28 лютого 1989 року
по 4 березня 2004 року.

Визнано право спільної сумісної
власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на наступне
майно загальною вартістю 659 108 грн 00
коп., яке спільно набуте ними у період
шлюбу та фактичного проживання однією
сім'єю без шлюбу, а саме: двоповерховий
житловий будинок літ. «Л-ІІ»,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 525 015 грн 00 коп.; одноповерховий
житловий будинок літ. «А-1»,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
вартістю 91 888 грн 00 коп.; одноповерховий
житловий будинок літ. «Б-1» з гаражем
літ. «Д», розташований за адресою:
АДРЕСА_1 вартістю 32 205 грн 00 коп.;
земельна ділянка загальною площею 962
кв. м розташована за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до Державних актів на право
власності на земельну ділянку - Серії
ЯМ № 344271; Серії ЯМ № 344272; Серії ЯМ № 344273;
Серії ЯМ № 344274 від 23 листопада 2011 року;
автомобіль «ВАЗ-21013» 1985 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов №
НОМЕР_2, причіп легковий «Бджілка» 1996
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_4, станок
деревообробний фрезерний «РWSS-55»,
станок деревообробний «НС 260 С», станок
деревообробний «КS 210 LАSЕRCUT», човен
гумовий надувний, бетономішалка,
всього загальною вартістю 10 000 грн 00
коп.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
майно загальною вартістю 324 603 грн 00
коп., а саме: Ѕ частини двоповерхового
житлового будинку літ. «Л-ІІ»
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 562 507 грн 00 коп.; Ѕ частини
одноповерхового житлового будинку літ.
«А-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1
вартістю 45 994грн 00 коп.; Ѕ частини
одноповерхового житлового будинку літ.
«Б-1» з гаражем літ. «Д» розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 16 102 грн 00
коп.; Ѕ частини земельної ділянки
загальною площею 962 кв. м розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до
Державних актів на право власності на
земельну ділянку -ЯМ № 344271; ЯМ № 344272; ЯМ
№ 344273; ЯМ № 344274 від 23 листопада 2011 року;
Ѕ частини автомобіля «ВАЗ-21013», 1985 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
кузов № НОМЕР_2, Ѕ частини причепу
легкового «Бджілка», 1996 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов №
НОМЕР_4, Ѕ частини станка
деревообробного фрезерного «РWSS-55»,
станка деревообробного «НС 260 С»,
станка деревообробного «КS 210 LАSЕRСUТ»; Ѕ
частини човна гумового надувного та
бетономішалки, всього загальною
вартістю 5 000 грн.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
майно загальною вартістю 324 603 грн 00 коп.
а саме: а саме: Ѕ частини двоповерхового
житлового будинку літ. «Л-ІІ»
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 562 507 грн копю; Ѕ частини
одноповерхового житлового будинку літ.
«А-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1
вартістю 45 994грн.; Ѕ частини
одноповерхового житлового будинку літ.
«Б-1» з гаражем літ. «Д» розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 16 102 грн 00
коп.; Ѕ частини земельної ділянки
загальною площею 962 кв. м розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до
Державних актів на право власності на
земельну ділянку -ЯМ № 344271; ЯМ №
344272; ЯМ № 344273; ЯМ № 344274 від 23 листопада
2011 року; Ѕ частини автомобіля «ВАЗ-21013»,
1985 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, Ѕ частини
причепу легкового «Бджілка», 1996 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3,
кузов № НОМЕР_4, Ѕ частини станка
деревообробного фрезерного «РWSS-55»,
станка деревообробного «НС 260 С»,
станка деревообробного «КS 210 LАSЕRСUТ»; Ѕ
частини човна гумового надувного та
бетономішалки, всього загальною
вартістю 5 000 грн.

Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати оскаржувані судові рішення і
ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи
свої вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Задовольняючи позов про поділ
спільного майна подружжя по Ѕ частини
кожному, суди виходили із того, що
спірне майно було придбане в період
шлюбу та в період проживання однією
сім'єю.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки вони
зроблені при неповному з'ясуванні
обставин справи та з порушенням норм
процесуального та матеріального
закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки судів не відповідають
вимогам матеріального та
процесуального закону, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 Прикінцевих положень
Сімейного кодексу України цей Кодекс
набирає чинності одночасно з набранням
чинності Цивільним кодексом України.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 26 лютого 1987 року
сторони вперше зареєстрували шлюб.

Рішенням Черкаського районного
народного суду Черкаської області від
28 лютого 1989 року шлюб було розірвано.

4 березня 2004 року, Черкаським міським
відділом РАГС м. Черкаси було вдруге
зареєстровано шлюб між сторонами, який
за рішенням суду 28 лютого 2013 року було
розірвано.

Із справи вбачається, що заявою про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7
позивачка визначила період з 28 лютого
1989 року по 4 березня 2004 року.

Вирішуючи вказане питання місцевий суд
не врахував, що Сімейний кодекс України
набув чинності 1 січня 2004 року, а до
цього сімейні правовідносини
визначалися КпШС України.

Майнові відносини між особами, які не
перебували у шлюбі регулювалися ЦК
України в редакції 1963 року та Законом
України «Про власність».

Оскільки суд не застосував вказані
норми матеріального права, то при
розгляді справи суд помилився і в
обставинах, які відносяться до
предмету доказування.

Внаслідок допущених помилок суд не
встановив обставини, які мають
значення для розгляду справи.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду апеляційний суд не звернув
належної уваги на предмет судового
спору та незастосування місцевим судом
норм матеріального права, які
підлягали застосуванню у цій справі і
сам припустився цих же помилок.

З цих підстав ухвалені судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 12 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 16 січня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
МакарчукСудді: Л.М. Мазур А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк Т.О. Писана