У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя та
розподіл боргових зобов'язань, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 27 листопада 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 02 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя та розподіл
боргових зобов'язань, посилаючись на
те, що за час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі було укладено
кредитний договір для купівлі квартири
АДРЕСА_1, який у подальшому
виплачувався лише позивачем. Крім того,
26 липня 2007 року ОСОБА_1 укладено
кредитний договір для отримання грошей
на сімейні потреби, який також
виплачувався ним самостійно. Також, в
результаті проживання сторонами у
вищезазначеній квартирі утворилася
заборгованість за спожиті комунальні
послуги у розмірі 51 533,81 грн, який
частково стягнуто з нього виконавчою
службою.

Крім того, позивач зазначав, що він
займається вихованням спільних з
відповідачем дітей, які проживають у
спірній квартирі, тому вважав, що право
власності на квартиру має бути визнано
за ним.

Просив суд визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_2,
призначити ОСОБА_2 грошову компенсацію
у розмірі половини вартості квартири в
сумі 120 000,00 грн, визнати борги за
комунальні послуги по обслуговуванню
квартири у сумі 51 533,81 грн спільною
сумісною власністю подружжя, стягнути
з ОСОБА_2 компенсацію у розмірі
половини сімейного боргу за комунальні
послуги в сумі 25 766,91 грн, визнати борг
за кредитом сплаченим після розлучення
114 049,02 грн спільною сумісною власністю
подружжя, стягнути з ОСОБА_2
компенсацію у розмірі половини
сплаченої суми за кредитним договором
57 024,02 грн.

Крім того, ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом про поділ майна
подружжя, посилаючись на те, що згідно
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2009 року
шлюб між ними було розірвано, двоє
неповнолітніх дітей залишились
проживати з нею, та з того часу мешкають
у спірній квартирі, іншого житла вона у
власності не має.

ОСОБА_2 зазначала, що квартира АДРЕСА_2
купувалася під час шлюбу за кредитні
кошти, які погашались за рахунок
спільних коштів подружжя, тому є
спільною власністю подружжя. Також, під
час шлюбу за рахунок кредитних коштів
був придбаний автомобіль «MISUBISHI OUTLANDER»,
2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, та
відчужений ним без її згоди. Крім того,
позивач зазначала, що борги по
комунальним послугам за квартиру
складають 29 704,28 грн.

ОСОБА_2 просила суд в порядку поділу
майна подружжя визнати за нею право
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_3, стягнути з ОСОБА_1 на її
користь 51 412,56 грн, а також судові
витрати.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 27
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 02 вересня 2014 року, у
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено.

В порядку поділу майна подружжя
визнано за ОСОБА_2, право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_4.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
компенсацію Ѕ частини вартості
автомобіля з вирахуванням Ѕ частини
заборгованості за спожиті комунальні
послуги у сумі 51 412,56 грн.

Додатковим рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 28 липня 2014 року визнано
за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_4.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує
питання про скасування вищезазначених
судових рішень судів попередніх
інстанцій з ухваленням нового рішення,
яким задовольнити первісний позов,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень судів першої
та апеляційної інстанцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову та задовольняючи зустрічний
позов, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що спірна квартира та автомобіль
придбані під час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі, автомобіль було
відчужено ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2
після розірвання шлюбу, а також з того,
що ОСОБА_1 не надано належних та
допустимих доказів щодо заявленого ним
розміру заборгованості за комунальні
послуги та доказів на підтвердження
сплати кредитів за особисті кошти.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
порушено норми процесуального права,
або неправильно застосовано норми
матеріального права.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судами попередніх інстанцій
не було допущено неправильного
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 02 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Т.Л. Ізмайлова