Справа № 147/1023/14-ц
Провадження № 2/147/353/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014 року Тростянецький
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина
І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Тростянець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей,
зазначивши, що вони з відповідачем
зареєстрували шлюб 06.03.2005 року
виконкомом Будянської сільської ради
Тростянецького району Вінницької
області, актовий запис № 2. В період
шлюбу у них народилось двоє дітей:
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час
проживають з матір`ю. Позивач
стверджує, що шлюбні відносини між
подружжям припинені назавжди, вони
втратили почуття поваги та
взаєморозуміння між собою. Разом вони
не проживають на протязі останніх двох
років, не ведуть спільного
господарства. В подальшому спільне
життя неможливе. Щодо визначення місця
проживання дітей, то позивач просив
старшу дочку залишити проживати з ним,
а молодшу - з матір`ю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак до суду подав заяву, в
якій просив справу розглянути за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі та просить
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з`явилась, однак надала на адресу
суду письмову заяву, в якій позов
визнає та просить справу розглянути в
її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони 06.03.2005 року зареєстрували шлюб
в Будянській сільській раді
Тростянецького району Вінницької
області, актовий запис № 2, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 від 06.03.2005 року.(а.с.15)

Згідно свідоцтва про народження від
15.08.2012 року виданого на ім`я ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками останньої
записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 від 08.12.2006 року виданого на ім`я
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками
останньої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2
(а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Сторони шлюбні відносини не
підтримують, спільного господарства не
ведуть. Складність стосунків призвела
до втрати між ними любові та поваги, що
призвело до розпаду сім'ї.

При таких обставинах, суд вважає, що
мотиви та причини, які змусили позивача
наполягати на розлученні досить
важливі, заява про розірвання шлюбу
відповідає дійсній волі сторін,
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить їх
інтересам, а тому позов підлягає до
задоволення.

Після припинення сумісного проживання
сторони почали проживати окремо, однак
у них виник спір щодо визначення місця
проживання дітей.

За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20
листопада 1989 року дитина не повинна
розлучатися з батьками всупереч
їхньому бажанню, за винятком випадків,
коли компетентні органи згідно з
судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Принцип ст.6 Декларації прав дитини, за
яким малолітня дитина може бути
розлучена зі своєю матір'ю лише у
винятковій ситуації не можна тлумачити
таким чином, що у матері малолітньої
дитини мається перевага перед батьком
при вирішенні питання щодо визначення
місця проживання дитини, приймаючи до
уваги рівність прав обох батьків щодо
дитини, що витікає як зі ст.141 СК
України, так зі змісту Конвенції про
права дитини.

Судом встановлено, що батько та мати
дітей проживають окремо, у кожного з
батьків за місцем проживання створені
всі необхідні умови для належного
виховання дитини.

При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають значення.

Враховуючи вищенаведені обставини
справи, той факт, що сторони досягли
згоди щодо місця проживання дітей, що
вказано в заявах, поданих до суду, суд
вважає що визначення місця проживання
дочки ОСОБА_3 за місцем проживання
батька, та дочки ОСОБА_1 за місцем
проживання матері, буде відповідати
інтересам дітей.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.160,161 СК України, та
ст.ст.10,60,88,174,212,215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрований 06.03.2005 року Будянською
сільською радою Тростянецького району
Вінницької області, актовий запис № 2 -
розірвати.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
місцем проживання її батька ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Зіньків,
Віньковецького району Хмельницької
області.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
місцем проживання її матері ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с.Буди,
Тростянецького району Вінницької
області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя