АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2752/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко
Доповідач Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
Полтавської міської ради

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Територіальної громади міста в особі
Полтавської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю понад п'ять років із
спадкодавцем, визнання спадкоємцем
четвертої черги

позовом Обслуговуючого кооперативу
"Стріла-70" до Територіальної громади
міста в особі Полтавської міської ради,
ОСОБА_2 про визнання права власності на
квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаним позовом та просила
встановити факт її проживання понад
п'ять років однією сім'єю з ОСОБА_4
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати її
спадкоємицею майна померлої ОСОБА_4 за
законом четвертої черги.

В обґрунтування вимог вказувала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 Після
її смерті відкрилася спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_2

На протязі останніх десяти років вона
проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю, мали
спільний бюджет, вели спільне
господарство, купували продукти
харчування. В цьому їй допомогала її
рідна мати.

Після визнання ОСОБА_4 недієздатною,
вона з листопада 2010 р. була призначена
її опікуном.

Родичів ОСОБА_4 не мала. Враховуючи
відсутність у померлої спадкоємців за
законом першої -третьої черг, вважає, що
вона у відповідності до ст. 1264 ЦК
України має право на спадкування за
законом у четверту чергу.

В нотаріальній конторі їй відмовили у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
а тому вона звернулась до суду за
захистом своїх прав.

Третя особа, що заявляє самостійні
вимоги ОК «Стріла-70» звернулась до суду
із позовом до Територіальної громади в
особі Полтавської міськради та до
ОСОБА_2 та просило визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог
вказувало, що ОСОБА_4 проживала у
спірному житловому приміщенні як член
ОК «Стріла-70». Рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 17
листопада 2010 року над нею була
встановлена опіка та призначено
опікуном ОСОБА_2

Посилалось на те, що відповідно до п.3.3.
Статуту кооперативу майно
кооперативу, в тому числі будинок та
службові приміщення, є колективною
власністю, що є підставою для визнання
за Кооперативом права власності на
спірну квартиру.

В послідуючому на виконання рішення
зборів кооперативу, квартира має бути
виділена ОСОБА_2

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 червня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено, позов ОК «Стріла-70» -
задоволено.

Визнано за ОК «Стріла-70» право
власності на квартиру АДРЕСА_2

Вказане рішення в апеляційному порядку
окремо один від одного оскаржили
ОСОБА_2 та Полтавська міськрада.

ОСОБА_2 просила оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОК «Стріла-70», а її позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а саме залишення
без уваги доказів про спільне
проживання з ОСОБА_4, а також факту
придбання квартири у власність
померлою ОСОБА_4

Полтавська міськрада просила
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОК
«Стріла-70», посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме неврахування судом, що на момент
смерті ОСОБА_4 спірна квартира належала
їй на праві приватної власності, а тому
ОК «Стріла-70» не може бути її власником.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги ОСОБА_2 та Полтавської
міськради підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не
відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції встановив, що у 1966
р. було створено та зареєстровано
Житлово-будівльний кооператив
«Стріла-70» , який скаладався з
мешканців 80 квартир будинку АДРЕСА_2
Членом даного кооперативу була ОСОБА_4,
яка проживала в квартирі НОМЕР_1.

ОСОБА_4 мешкала разом з чоловіком -
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 14 вересня 2010 року ОСОБА_4
була визнана недієздатною, а рішенням
від 17 листопада 2010 року над останньою
встановлено опіку та призначено ОСОБА_2
її опікуном.

2 березня 2011 року ОСОБА_2 була
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОК «Стріла-70», суд
першої інстанції виходив з того, що
факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 не доведений, а у власності ОК
«Стріла-70» перебуває будинок із
службовими приміщеннями, а отже і
спірна квартира.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ч.2,3 ст. 384 ЦК України Член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу має право володіння і
користування, а за згодою кооперативу -
і розпоряджання квартирою, яку він
займає в будинку кооперативу, якщо він
не викупив її. У разі викупу квартири
член житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Відповідно до свідоцтва про право
власності НОМЕР_2 (а.с. 197) на момент
смерті ОСОБА_4 була власником квартири
АДРЕСА_2, а тому висновок суду про те, що
право власності на вказану квартиру
належить ОК «Стріла-70» є помилковим.

Крім того, посилання суду першої
інстанції на п.3.3. Статуту кооперативу
відповідно до якого майно кооперативу,
в тому числі будинок та службові
приміщення, є колективною власністю, як
на підставу визнання за ними права
власності на АДРЕСА_2 є помилковим, адже
право колективної власності
кооперативу не поширюється на
квартири, що були викуплені належать
фізичним особам на праві приватної
власності

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.3 ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, право власності на спірну
квартиру переходить до спадкоємців
ОСОБА_4, яким ОК «Стріла-70» не є.

Висновок суду про те, що факт
проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією
сім'єю не менше п'яти років недоведений
суперечить матеріалам справи.

Згідно зі ст.3 ч.2 п.1 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі ст.3 ч.4 СК України сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Так, підставами для проживання ОСОБА_2
та ОСОБА_4 однією сім'єю є те, що остання
була немічною та одинокою, а ОСОБА_2
опікувалась нею. Вказані підстави не
заборонені законом та не суперечать
моральним засадам суспільства, а тому
можуть лягти в основу створення сім'ї.

Відповідно до ч.1ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона проживала
разом з ОСОБА_4 підтверджуються
показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, які вказали, що з 2007 року ОСОБА_2
опікувалась ОСОБА_9, проживала з нею та
мала спільний побут.

Колегія суддів не вбачає підстав для
сумнівів у достовірності даних
показань. Вказані докази безпідставно
були залишені місцевим судом без уваги.

Твердження представника ОК «Стріла-70»
про те, що позивачка не проживала із
померлою однією сім'єю не ґрунтуються
на будь-яких доказах, а тому не можуть
бути взяті до уваги.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою

Таким чином, після смерті ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина.

З матеріалів справи вбачається та
підтверджується сторонами по справі,
що родичів, які входять до першої,
другої та третьої черг спадкування,
померла не має.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи, що ОСОБА_2 проживала з
померлою однією сім'єю з 2007 року, тобто
більше ніж 5 років, то вона є
спадкоємцем четвертої черги
спадкування.

Виходячи з викладеного, в наслідок
порушення норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідності висновків суду
обставинам справи, судом першої
інстанції ухвалено помилкове рішення,
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_2 та задоволення позову ОК
«Стріла-70», яке відповідно до ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з територіальної громади
міста Полтава в особі Полтавської
міської ради як відповідача по справі
має бути стягнуто на користь ОСОБА_2,
судові витрати за подання позовної
заяви та апеляційної скарги у розмірі
232,05 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Полтавської міської ради -
задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 червня 2014 року скасувати
та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Територіальної громади
міста в особі Полтавської міської ради
- задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 однією сім'єю понад п'ять років.

Визнати ОСОБА_2 спадкоємицею четвертої
черги за законом майна померлої ОСОБА_4.

Стягнути з Територіальної громади
міста в особі Полтавської міської ради
на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 232,05 грн.

У задоволенні позову Обслуговуючого
кооперативу "Стріла-70" до
Територіальної громади міста в особі
Полтавської міської ради, ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: