ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості та позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства комерційного банку «Надра»,
ОСОБА_3 про визнання договору поруки
припиненим, за касаційними скаргами
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
28 січня 2014 року, ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від 26
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»)
звернулось до суду з указаним позовом,
просило стягнути з відповідачів
солідарно заборгованість за кредитним
договором від 15 квітня 2008 року у
розмірі 103 019,41 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15
квітня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
15/04/2008/840-К/175, за умовами якого
останньому надано кредит у розмірі 59 320
доларів США до 12 квітня 2033 року зі
сплатою 1,14083 % за користування
грошовими коштами на місяць.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 15
квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4
укладено договір поруки № К/175-1, за
умовами якого остання зобов'язалась
солідарно відповідати перед банком за
порушення позичальником умов
кредитного договору.

Станом на 14 жовтня 2013 року утворилась
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 103 019,41 доларів США, яка
підлягає стягненню з боржника та
поручителя солідарно.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась
до суду із зустрічним позовом, просила
визнати припиненим договір поруки №
К/175-1 від 15 квітня 2008 року.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що
позичальник ОСОБА_3 припинив виконання
зобов'язань за кредитним договором у
грудні 2008 року. Тому з січня 2009 року у
кредитора виникло право на повернення
кредиту достроково та з цього часу
розпочався перебіг шестимісячного
строку звернення із вимогою до
поручителя про виконання зобов'язань
за кредитним договором. Оскільки із
позовом до поручителя про стягнення
заборгованості за кредитним договором
банк звернувся у жовтні 2013 року, то
порука припинилась відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 28 січня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 26 березня 2014 року, позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість за кредитним
договором від 15 квітня 2007 року у
розмірі 92 618,82 доларів США (що становить
740 302 грн 22 коп.) та неустойку у розмірі 83
131 грн 92 коп., а всього - 823 434 грн 14 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. В зустрічному позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
зустрічному позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційні скарги підлягають
задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 15 квітня 2008 року
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 15/04/2008/840-К/175, за
умовами якого останньому надано кредит
у розмірі 59 320 доларів США до 12 квітня 2033
року зі сплатою 1,14083 % за користування
грошовими коштами на місяць (далі -
Кредитний договір).

15 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_4 укладено договір поруки № К/175-1,
за умовами якого остання поручилась
перед банком за виконання ОСОБА_3
зобов'язань за Кредитним договором
(далі - Договір поруки).

Станом на 14 жовтня 2013 року
заборгованість за тілом кредиту та
процентами становить 92 618,82 доларів США
(з яких тіло кредиту - 58 878,76 доларів США,
проценти - 33 740,06 доларів США.), а
неустойкою - 83 131 грн 92 коп. (із яких пеня
- 35 716 грн 88 коп., штраф - 47 415 грн 04 коп.).

Задовольняючи первісний позов та
відмовляючи в зустрічному позові, суд
першої інстанції виходив із того, що у
Договорі поруки не встановлено строку
її припинення, а Кредитний договір діє
до 12 квітня 2033 року, тому банк має право
пред'явити вимоги до поручителя
протягом 6 місяців від настання строку
дії договору. Таким чином,
заборгованість за Кредитним договором
підлягає стягненню з відповідачів у
повному обсязі, як із солідарних
боржників.

Апеляційний суд погодився із
висновками суду першої інстанції та
залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 5.3 Договору поруки дія
цього договору закінчується належним
виконанням позичальником взятих на
себе зобов'язань за Кредитним
договором чи виконанням поручителем
своїх зобов'язань, згідно з умовами
цього договору.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України, викладеного у
постанові від 23 травня 2012 року (справа
№ 6-33цс12), умови договору поруки про
його дію до повного припинення всіх
зобов'язань боржника не свідчать про
те, що договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4
ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно із п. 1.4 Кредитного договору банк
надає позичальнику кредит строком до 12
квітня 2033 року.

Відповідно до п. 4.2.4 Кредитного
договору банк має право вимагати від
позичальника дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків та інших
платежів, передбачених цим договором,
можливих штрафних санкцій, якщо
позичальник не вніс чергові мінімально
необхідні платежі у термін, визначений
п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку
невиконання умов, передбачених п. 4.3.6
цього Договору.

Як убачається із матеріалів справи, 26
листопада 2012 року ПАТ КБ «Надра»
звернулось із вимогою до ОСОБА_4 про
дострокове виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за Кредитним договором протягом
тридцяти днів із дня її отримання (а.с.
46).

Згідно із правовим висновком
Верховного Суду України, викладеним у
постанові від 17 вересня 2014 року (справа
№ 6-53цс14), виходячи з положень другого
речення частини четвертої статті 559 ЦК
України необхідно дійти висновку про
те, що вимогу до поручителя про
виконання ним солідарного з боржником
зобов'язання за договором повинно бути
пред'явлено у судовому порядку в межах
строку дії поруки, тобто упродовж шести
місяців із дня, встановленого
кредитором для дострокового погашення
кредиту в порядку реалізації ним свого
права, передбаченого частиною другою
статті 1050 ЦК України. Таким чином,
закінчення строку, установленого
договором поруки, так само як сплив
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання або
одного року від дня укладення договору
поруки, якщо строк основного
зобов'язання не встановлений, припиняє
поруку за умови, що кредитор протягом
строку дії поруки не звернувся з
позовом до поручителя.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду в
частині мотивування судового рішення
судом, який має право на дослідження
нових доказів і переоцінку доказів.

В апеляційній скарзі на рішення суду
першої інстанції ОСОБА_4 посилалась на
те, що надіславши їй вимогу від 26
листопада 2012 року про дострокове
погашення заборгованості у повному
обсязі, банк змінив строк виконання
основного зобов'язання. Із позовом до
поручителя та боржника про стягнення
заборгованості банк звернувся у жовтні
2013 року, отже порука припинилась
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

У порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд не з'ясував, чи змінив
банк строк виконання основного
зобов'язання; не перевірив належним
чином доводи апеляційної скарги щодо
припинення поруки та дійшов
передчасного висновку про відмову в
зустрічному позові.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає
задоволенню частково з огляду на
положення ч. 4 ст. 559 ЦК України та
стягнення заборгованості з
відповідачів солідарно.

Водночас не заслуговують на увагу
доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те,
що його не було повідомлено про час і
місце розгляду справи в апеляційній
інстанції. Із матеріалів справи
випливає, що він 14 березня 2014 року
отримав судову повістку на судове
засідання апеляційного суду на 15 год. 30
хв. 26 березня 2014 року (а.с. 104).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те,
що суд не перевірив розрахунку
заборгованості за Кредитним договором
не заслуговують на увагу, оскільки
докази на спростування розміру
заборгованості він суду не надав.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
що унеможливило встановлення
фактичних обставин справи, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
із направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької
області від 26 березня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник