Справа № 758/6842/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарях - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди, завданої
у результаті дорожньо-транспортної
пригоди, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхове
товариство «Іллічівське», суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про відшкодування
майнової шкоди, завданої у результаті
дорожньо-транспортної пригоди,
мотивуючи свої вимоги, що 14 квітня 2014
року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 керуючи
власним автомобілем «Fiat Grande Punto»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Києві
по проспекту Правди, 66, не врахувала
дорожньо-транспортної обстановки, не
вибрала безпечної швидкості, не
дотрималась безпечної дистанції та
здійснила зіткнення з його автомобілем
«Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_2,
який рухався попереду.

Зазначає, що у результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди його
автомобіль отримав механічні
пошкодження, а зазначена ДТП відбулась
у результаті порушення відповідачкою
вимог Правил дорожнього руху України.

Посилається на те, що згідно звіту про
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику колісного
транспортного засобу № 2916/4 від 23
квітня 2014 року, вартість матеріального
збитку, завданого йому в результаті
неправомірних дій відповідачки,
складає 198 192, 80 грн., що включає у себе
вартість відновлювального ремонту на
суму 186 149, 72 грн. та величину втрати
товарної вартості на суму 12 043, 08 грн.

Звертає увагу суду на те, що на момент
ДТП цивільна відповідальність
відповідачки була застрахована в
Приватному акціонерному товаристві
«Страхове товариство «Іллічівське»
згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/7486771 від 07
листопада 2013 року, строком дії: з 7
листопада 2013 року до 7 листопада 2014 року
і відповідно до п. 4 якого, розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50 тисяч
гривень на одного потерпілого,
франшиза складає нуль грн.

Зазначає, що оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідачки на
момент ДТП була застрахована згідно
Полісу ОСЦПВВ, ПрАТ «СТ «Іллічівське»
зобов'язано виплатити Позивачу
страхове відшкодування у розмірі 50 000,00
грн., а тому відповідачка зобов'язана
відшкодувати йому різницю між
фактичним розміром завданої майнової
шкоди в сумі 198 192, 80 грн. та страховим
відшкодуванням за Полісом ОСЦПВВ у
сумі 50 000 грн., а саме - 148 192,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також
керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України,
звертається з даним позовом до суду і
просить стягнути з відповідачки на
його користь майнову шкоду в розмірі 148
192, 80 грн. та судові витрати.

Позивач та його представник в судовому
засіданні вимоги підтримують з
вищевикладених підстав, обґрунтувавши
поясненнями просять позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні
вимоги визнає частково, а саме в
розмірі 100 000, 00 грн., мотивуючи тим, що
зазначена сума у випадку її стягнення з
неї, буде компенсована Приватним
акціонерним товариством «Страхове
товариство «Іллічівське» на підставі
Договору добровільного страхування
цивільної відповідальності
власників/експлуатантів наземних
транспортних засобів № 001050 від 07.11.2013
року. А що стосується залишку суми
шкоди завданої позивачу в розмірі 48 192,
80 грн. то в цій частині вимог просить
суд відмовити посилаючись на складне
матеріальне становище у зв'язку з тим,
що вона є не працюючою, а також зважаючи
на необхідність відновлення власного
транспортного засобу, який був також
пошкоджений в ДТП.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлена
вчасно та належним чином, до суду
надала заяву згідно якої просить
справу розглядати за її відсутності,
підтримує повністю пояснення надані
нею, з яких вбачається, що ПрАТ «СТ
«Іллічівське» просить відмовити
позивачу у задоволенні його позовних
вимог до відповідача в частині
відшкодування втрат товарної вартості
у розмірі 12 043, 08 грн. так як одним
експертом в одній і тій самій
експертизі розраховано по-різному
зазначений показник, у зв'язку з чим
останні поклав під сумнів законність
та обґрунтованість даної експертизи.

Суд вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
третьої особи відповідно до вимог
ст.ст. 158,169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, відповідачки, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14.04.2014 року о 19
год. 00 хв. в м. Києві по пр-ту. Правди,
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Fiat Grande Punto»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_3, автомобіля
«Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_2 та
автомобіля «Ренж Ровер», реєстраційний
номер НОМЕР_3.

Винним у вищезазначеній
дорожньо-транспортній пригоді було
визнано водія автомобіля «Fiat Grande Punto»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, що
підтверджується наданою суду
постановою Подільського районного
суду м. Києва від 16.05.2014 року (а.с. 6).
Зазначена постанова не оскаржувалась
та набрала законної сили.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, факт
винуватості ОСОБА_3 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, є
встановленим і доказуванню не
підлягає.

Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України
вбачається, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, зокрема, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

З викладеного вбачається, що особа,
якій завдано шкоди джерелом підвищеної
небезпеки має право на її
відшкодування винною особою.

В той же час в Україні діє інститут
страхування, який є універсальним
засобом захисту всіх форм власності,
майнових інтересів окремих громадян і
господарюючих суб'єктів в цілому.

Так статті 979, 980 ЦК України визначають,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з: 1)
життям, здоров'ям, працездатністю та
пенсійним забезпеченням (особисте
страхування); 2) володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування); 3) відшкодуванням
шкоди, завданої страхувальником
(страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом
може бути встановлений обов'язок
фізичної або юридичної особи бути
страхувальником життя, здоров'я, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування).

Так згідно статті 17 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховики зобов'язані
укладати договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (внутрішній договір
страхування, міжнародний договір
страхування, міжнародний договір
«Зелена картка») відповідно до цього
Закону та чинного законодавства
України.

Судом встановлено, що на момент
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, цивільно-правова
відповідальність водія ОСОБА_3 була
застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське»
згідно Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АС/7486771 від 07.11.2013
року, строком дії з 07.11.2013 року до 07.11.2014
року із страховою сумою (лімітом
відповідальності) на одного
потерпілого в розмірі 50 000, 00 грн. (а.с. 47).

Крім того 07.11.2013 року між ПрАТ «СТ
«Іллічівське» та ОСОБА_3 було укладено
Договір добровільного страхування
цивільної відповідальності
власників/експлуатантів наземних
транспортних засобів № 001050, згідно
умов якого страхова сума складає 100 000, 00
грн.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено
порядок та підстави відшкодування
страховиком оціненої шкоди, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Так згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається з наданого суду
позивачем Звіту № 2916/4 про визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу від 23.04.2014 року
складеного ТОВ «Екпертно-Асистуюча
Компанія «Фаворит» (а.с. 8-21), вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику ОСОБА_2 після аварійного
пошкодження КТЗ Honda CR-V, д.р.н. НОМЕР_2,
станом на 14.04.2014 року дорівнює з
урахуванням ПДВ, та з врахуванням ВТВ:
198 192, 80 грн.

Крім того суду наданий також
представником третьої особи Звіт № 2916/4
про визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику колісного
транспортного засобу від 23.04.2014 року
складеного ТОВ «Екпертно-Асистуюча
Компанія «Фаворит» (а.с. 75-87), згідно
якого вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику ОСОБА_2 після
аварійного пошкодження КТЗ Honda CR-V, д.р.н.
НОМЕР_2, станом на 14.04.2014 року дорівнює з
урахуванням ПДВ, але без врахуванням
ВТВ: 186 149, 72 грн.

Із зазначених Звітів вбачається, що у
випадку врахування ВТВ (втрати
товарної вартості), яка згідно Звіту
наданого позивачем, становить 12 043, 08
грн., вартість матеріального збитку
заподіяного ОСОБА_2 в результаті
пошкодження його автомобіля в ДТП,
складає 198 192, 80 грн., а у випадку його не
врахування - 186 149, 72 грн.

Суд приймає до уваги саме наданий
позивачем Звіт, і визнає його належним
та допустимим доказом в розумінні
ст.ст. 58, 59 ЦПК України, що підтверджує
розмір завданої шкоди, оскільки в
зазначеному Звіті враховано показник
ВТВ, що є обов'язковим виходячи з
обставин даної справи, а саме того, що
наявна потреба у проведенні ремонтних
робіт з відновлення пошкоджених
складових частин автомобіля Honda CR-V,
д.р.н. НОМЕР_2.

Суд не бере до уваги посилання
представника третьої особи на те, що
оскільки експертом в одній і тій самій
експертизі по різному розраховано
такий показник, як ВТВ чим поставлено
під сумнів законність та
обґрунтованість експертизи, тому не
підлягає задоволенню вимога позивача в
частині відшкодування втрати товарної
вартості у розмірі 12 043, 08 грн., так як
під час надання в судовому засіданні
пояснень експертом ОСОБА_5, який
проводив зазначене експертне
дослідження, останній роз'яснив, що при
складанні Звіту, який наданий
позивачем, ним було враховано показник
ВТВ так як це є правильним і відповідає
характеру отриманих автомобілем Honda CR-V,
д.р.н. НОМЕР_2 пошкоджень, а при
складанні Звіту наданого ПрАТ «СТ
«Іллічівське» зазначений показник не
був врахований так як це було прямо
передбачено умовами договору
укладеного між ТОВ «Екпертно-Асистуюча
Компанія «Фаворит» та ПрАТ «СТ
«Іллічівське» про проведення оцінки
матеріального збитку, завданого
власнику КТЗ.

Стаття 35 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», визначає, що для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Згідно статті 36 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», страховик (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), керуючись нормами
цього Закону, приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний зокрема у разі визнання
ним вимог заявника обґрунтованими -
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що ПрАТ «СТ «Іллічівське» на
виконання вимог вищезазначених норм
Закону та умов Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АС/7486771 від 07.11.2013
року, 05.08.2014 року було виплачено
позивачу страхове відшкодування в
розмірі 50 000, 00 грн. (а.с. 93).

З викладеного вбачається, що між
фактичною вартістю завданого позивачу
матеріального збитку після аварійного
пошкодження його КТЗ та виплаченою
ПрАТ «СТ «Іллічівське» сумою
страхового відшкодування, наявна
різниця, яка складає 148 192, 80 грн.

Стаття ж 1194 ЦК України визначає, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, а також
приписи зазначеної норми цивільного
Закону, суд приходить до висновку про
доведеність того, що з відповідачки, як
винуватця ДТП на користь позивача
підлягає стягненню різниця між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням), а
саме 148 192, 80 грн. (198 192, 80 - 50 000, 00 грн. = 148
192, 80 грн.).

Суд не вбачає підстав для зменшення
розміру відшкодування шкоди, завданої
позивачу, відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193
ЦК України, як то просить зробити
відповідачка, оскільки останньою не
надано до суду жодного належного та
допустимого доказу в підтвердження її
поганого матеріального становища та
інших обставин, що мають суттєве
значення.

Статті 15, 16 ЦК України визначають, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин справи, суд
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, приходить до висновку,
що вимоги позивача знайшли своє
доведення в судовому засіданні, є
такими, що ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства України, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88
ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Оскільки суд прийшов до висновку про
доведеність позову позивача та
необхідність його задоволення,
враховуючи вимоги зазначеної норми
цивільно-процесуального Закону, з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 1 481, 93 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 22,
1166, 1167, 1187, 1188, 1193, 1194 ЦК України, Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №
6, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 213-215,
217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_5):

- матеріальні збитки в розмірі 148 192 грн.
80 коп.;

- судовий збір в розмірі 1 481 грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя В. С. Декаленко