Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2870/14р.
Головуючий у 1-й інстанції Курдюков В.М.
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 05 травня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: Молочанська міська рада
Токмацького району, про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок затоплення нежитлового
приміщення салону-перукарні,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа
Молочанська міська рада Токмацького
району, про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої внаслідок
затоплення нежитлового приміщення
салону-перукарні.

В позові зазначав, що він займається
підприємницькою діяльністю в
орендованому приміщенні
салону-перукарні (08.07.2013 року ним
укладено договір оренди з КП «Громада
Молочанської міської ради») на першому
поверсі АДРЕСА_1 Влітку ним проведено
капітальні ремонтні роботи на суму 38 000
грн. Актом обстеження технічного стану
комісією Молочанської міської ради від
04.02.2014 року проведено перевірку салону,
яким підтверджено проведення ним
капітального ремонту приміщення.
Поверхом вище, у квартирі АДРЕСА_1 має
квартиру, але не проживає в ній ОСОБА_4
06.02.2014 року о 20-00 годині було затоплено
орендоване ним приміщення. Затоплення
сталося з вини ОСОБА_4, в квартирі якої
сталося перемерзання водопровідної
труби в ванній кімнаті квартири.
Внаслідок затоплення були пошкоджені
стелі, стіни та підлога в приміщенні і в
ванній кімнаті орендованого
приміщення салону-перукарні, у зв'язку
з чим воно потребує капітального
ремонту, вартість якого за висновками
експертів складає 22 631 грн. Крім того,
пошкоджені вологою меблі: стіл
манікюрний - 1 шт., крісло - 1 шт.;
електрообладнання: фен «Moser», машинка
для стрижки «Moser» - 1 шт., плойка «BaBylissPRO»
- 1 шт., бойлер «Round» - 1 шт.,
електрообігрівач «Alesi» - 1 шт.,
електрообігрівач «Scarlett» - 1 шт.,
електрообігрівач «Maestro» - 1 шт.,
чотирисекційний люмінесцентний
світильник - 1 шт. Всього пошкоджені
меблі і електрообладнання оцінює на
суму 4 500 грн. Крім майнової, йому було
заподіяно також і моральну шкоду, яку
він оцінює в 4 000 грн. Вона полягає в
припиненні на деякий час роботи салону,
у душевних стражданнях, яких він зазнав
у зв'язку зі знищенням і пошкодженням
майна. Добровільно відшкодувати
завдану шкоду ОСОБА_4 відмовилася.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його
користь майнову шкоду в сумі 27 131 грн. і
моральну шкоду в сумі 4 000 грн., завдану
внаслідок затоплення салону-перукарні,
а також сплачені ним судові витрати.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 05 травня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі

Відповідачкою надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких вона вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить залишити
рішення без змін.

За наслідками апеляційного розгляду
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини і відповідні
правовідносини.

Позивач є фізичною особою підприємцем
та за договором від 08.07.2013р. орендує у КП
«Громада Молочанської міської ради»
нежитлове приміщення площею 18м кв.
вартістю 19806грн. по АДРЕСА_1

Виконавчим комітетом Молочанської
міської ради складений акт від 07.02.2014р.
про затоплення вказаного приміщення з
вище розташованої квартири №1 цього ж
будинку.

Кошторисом №9ЗК від 11.02.2014р.
розробленим старшим інспектором УКГ
Токмацького виконкому ТМР ремонт
постраждалого приміщення має вартість
22631грн. з ПДВ.

Під час апеляційного розгляду
встановлено, що суд першої інстанції з
дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Ухвалюючи рішення суд правильно
послався на ст. 16 ЦК України, ст.ст. 10 та
60 ЦПК України, згідно яких, звертаючись
до суду, позивач за власним розсудом
обирає спосіб захисту права, яке вважає
порушеним та зобов'язаний довести
обставини, на які посилається, правову
та фактичну підставу своїх вимог.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК
України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Таким чином цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок спростування презумпції вини
шляхом доведення відсутності його вини
в завданні шкоди позивачу.

Вказана норма матеріального права
правильно застосована судом при
розгляді справи, оскільки відповідачка
довела, що вона не є особою, з вини якою
заподіяно шкоду позивачеві.

Суд першої інстанції дав правильну
оцінку акту про затоплення, оскільки з
нього видно, що огляд квартири
відповідачки не проводився, місце
аварії в її квартирі не визначено та не
зафіксовано. Усі висновки акту
зроблені на підстав відомостей,
наданих лише позивачем.

Згідно загальних засад вирішення
питань про відшкодування матеріальної
шкоди та у відповідності до ч. 1 ст. 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленумом Верховного Суду України у
пункті 2 постанови від 27 березня 1992 № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» роз'яснено, що
шкода підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Цих складових не встановлено під час
розгляду справи у суді першої
інстанції. У тому числі не встановлено
розмір заподіяної матеріальної та
моральної шкоди, оскільки кошторис
інспектора Управління комунального
господарства не є належним доказом
розміру спричиненої шкоди. Відносно
пошкодження меблів та перукарського
обладнання та вартості пошкоджень, у
разі їх наявності, доказів не надано
ніяких.

Відповідно є правильним висновок
рішення суду першої інстанції про
відсутність підстав для відшкодування
моральної шкоди у порядку ст. 1167 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги, що, якщо
пошкодження водопроводу у квартирі
відповідачці не відбулося, а було
пошкоджено стояк внутрішньобудінкової
системи водопостачання, як вказує
відповідачка, то остання все одно має
відшкодувати шкоду на підставі Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», як співвласник усіх
допоміжних приміщень та обладнання
будинку, не мають свого підтвердження,
оскільки вказаний Закон не врегульовує
правовідносини з відшкодування шкоди з
приводу затоплення приміщень будинку.

Та обставина, що не встановлено точне
місце та причина аварійного витоку
води, оскільки квартира відповідачки
не була оглянута, дають підстави для
висновку про відсутність доказів вини
відповідачки у затопленні приміщення,
що орендує позивач.

Доводи апеляційної скарги, що наданий
позивачем кошторис є належним доказом
розміру шкоди, заподіяної приміщенню,
не мають свого підтвердження. Доводи
апеляційної скарги, що суд мав
призначити відповідну експертизу є
неприйнятними, оскільки суперечить ст.
145 ЦПК України, якою визначено, що суд
обов'язково призначає експертизу для
вирішення питань щодо характеру і
ступеню ушкодження здоров'я,
психічного стану, віку особи при
відсутності документів. Клопотання про
призначення судової експертизи для
визначення розміру шкоди позивач не
заявляв, що підтверджується
матеріалами справи. Не містить такого
клопотання і апеляційна скарга.

Доводи апеляційної скарги щодо
перемерзання труб в квартирі
відповідачки через сильні морози не
можуть спростувати висновки суду,
оскільки є припущеннями. Ці доводи
суперечать вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, які зобов'язують позивача на
засадах змагальності доводити свої
вимоги переконливими, належними та
припустимими доказами. Фактично
апелянт вимагає від суду зробити
припущення щодо наявності у нього
інших утриманців, що прямо заборонено
ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яка визначає, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Апелянт у доводах апеляційної скарги
сам вказує, що не встановлено особу,
винну у затопленні вказаного
приміщення, чим додатково підтверджує
правильність висновків оскарженого
рішення.

Доводи апеляційної скарги про
неправильність складання рішення суду,
тобто про порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК
України не містять обґрунтування, що
саме в рішення суду не відповідає цим
нормам процесуального права, як
вплинуло на ухвалення рішення. Зі
справи та за результатами
апеляційного розгляду видно, що ці
доводи не підтверджуються, а тому не
дають підстав для висновку щодо
незаконності чи неправильності
зазначеного судового рішення.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 05 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: