Справа № 381/1100/14-ц Головуючий у І
інстанції Бутенко В.О.Провадження №
22-ц/780/4565/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 52
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Мережко М.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 24 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства Фастівської
міської ради "Фастівводоканал", третя
особа: Фастівська міська рада про
скасування наказу про скорочення
штатів, поновлення на роботі та
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з названим
позовом, посилаючись на те, що він
працював в Комунальному підприємстві
Фастівської міської ради
"Фастівводоканал" з січня 1999 року по 31
січня 2014 року.

Вказував, що з 01.06.2000 року по 21.11.2002
року працював на посаді начальника
водоочисних споруд, а з 18.05.2010 року був
переведений на посаду механіка
водопровідно-очисних споруд

31.01.2014 року відповідно до наказу №
14-К його звільнено з роботи за
скороченням штатів за п.1 ст. 40 КзпП
України .

Вважаючи, що його звільнення
проведено з порушенням вимог трудового
законодавства просив скасувати як
незаконний наказ №200 від 20 листопада 2013
року про скорочення штату та
чисельності працівників підприємства,
відповідно до якого була скорочена
його посада механіка ВОС, поновити його
на роботі та стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 4515 грн.

На обґрунтування позовних вимог
зазначав, що при його звільненні
відповідач не врахував, що він є єдиним
працівником в сім»ї, на його утриманні
є неповнолітня дитина, яку він виховує
сам, він тривалий час працював на
підприємстві, в т.ч. з 2000 року по 2010 рік
займав посаду начальника підрозділу
водоочисних споруд, за час роботи до
дисциплінарної відповідальності не
притягався, має чисельні заохочення, як
морального, так і матеріального
характеру, що підтверджується
відповідними записами у трудовій
книжці. При цьому, при звільненні за
скороченням чисельності та штату
працівників, йому було запропоновано
для працевлаштування лише одну
вакантну посаду, а саме, слюсаря
четвертого розряду, в той час, коли на
підприємстві були інші вакантні
посади, у т.ч. інженерно-технічні. Крім
того, після його звільнення до штатного
розкладу від 30 січня 2014 року, з 02 лютого
2014 року були введені і інші в т.ч. і
інженерно-технічні посади.

Позивач зазначав, що наказ про
скорочення його посади він не
підписував, а 25 листопада 2013 року
звернувся з заявою до директора КП
"Фастівводоканал" за роз'ясненням щодо
законності та обґрунтованості
звільнення його з роботи по скороченню
штатів, на що 18.12.2013 року №1190 отримав
відповідь з зазначенням єдиної, на
думку відповідача, обґрунтованості, що
на нього не розповсюджується положення
закону щодо переваг на право на
залишення на роботі в підприємстві.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції позивач підтримав свої
позовні вимоги, відповідач проти
позову заперечував.

Рішенням Фастівського
міськрайоннного суду від 24 червня 2014
року у задоволенні позову позивачу
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив
скасувати рішення суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та порушення вимог
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов у повному
обсязі.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про
працю України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності може
бути розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Частинами 2 та 3 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу. Не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Це правило не поширюється
на випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

Як роз»яснено у п.19 постанови Пленуму
Верховного суду України "Про практику
розгляду судами трудових спорів" (зі
змінами та доповненнями), розглядаючи
трудові спори, пов"язані зі звільненням
за п.1 ст.40 КЗпП України, суди
зобов"язані з"ясувати, зокрема, чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема скорочення штату, чи додержано
власником норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівників, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або, що власник чи
уповноважений ним орган не мав
можливоств перевести працівника за
його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користується вивільнений
працівник переважним правом на
залишенні на роботі та чи попереджався
він за два місяці про наступне
вивільнення. В усіх випадках
звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України
проводиться наданням гарантій, пільг і
компенсацій, передбачених гл .Ш-А КЗпП
України.

Згідно ст..42 КЗпП України при
скороченні чисельності та штату
працівників у зв»язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: 1) сімейним - при
наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім»ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації та ін..

Порядок вивільнення працівників
визначено ст.49-2 КЗпП України.

Зокрема, відповідно до положень
ст.49-2 КЗпП України одночасно з
попередженням про звільнення у зв»язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник за
своїм розсудом звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності та розміру оплати праці.

По справі встановлено, що наказом
Управління житлово-комунального
господарства Фастівської міської ради
№ 13 від 11 грудня 2013 року наказано
внести зміни до штатного розкладу КП
ФМР «Фастівводоканал» згідно висновку
комісії по перевірці
фінансово-господарської діяльності
підприємства від 02 жовтня 2013 року
(а.с.35).

Наказом №191 від 31 жовтня 2013 року
внесено зміни до штатного розкладу,
скорочення штату та чисельності
працівників. Даним наказом з 01 лютого
2014 року скорочено та упорядковано
певні посади (а.с.36).

Наказом КП «Фастівводоканал» № 200
від 20 листопада 2013 року зобов'язано
відділ кадрів попередити та ознайомити
під розпис всіх причетних працівників,
посади яких підлягають під скорочення
згідно протоколу № 1 від 20 листопада 2013
року засідання комісії по скороченню
штатних одиниць (а.с.34-33).

Згідно із Додатком № 2 до протоколу
№2 від 22 листопада 2013 року механіку ВОС
- ОСОБА_2 запропоновано для
працевлаштування вакантну посаду
слюсаря-ремонтника 4 розряду
водопровідно-очисних споруд. Від
запропонованої посади
слюсаря-ремонтника 4 розряду ОСОБА_2
відмовився та звернувся до директора
підприємства з листом, в якому просив
звернути увагу на порушення трудового
законодавства щодо вивільнення
працівників у зв»язку зі скороченням
чисельності штату та його переважне
право на залишення на роботі.

Наказом по КП Фастівської міської
ради «Фастівводоканал» № 14-к від 31
січня 2014 року ОСОБА_2 звільнено з посади
механіка водопровідно-очисних споруд у
зв'язку зі скороченням штату
працівників і відмовою від переведення
на іншу роботу, п.1 ст.40 КЗпП України
(а.с.8).

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд виходив з того, що його
звільнення відбулося з дотриманням
положень трудового законодавства, у
зв»язку з чим дійшов висновку про
необґрунтованість вимог позивача щодо
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відсутність підстав для
скасування наказу про скорочення штату
та чисельності працівників КП
«Фастівводоканал».

З даними висновками суду колегія
суддів у повній мірі погодитися не
може, оскільки вони не ґрунтуються на
обставинах та матеріалах справи та не
відповідають вимогам закону.

Як видно з матеріалів справи, а саме,
з Висновку комісії по перевірці
фінансово-господарської діяльності та
технічного стану КП «Фастівводоканал»
від 02 жовтня 2013 року, у ході перевірки
комісією було встановлено, що згідно
штатного розпису робітників КП
«Фастівводоканал» на 2013 рік, введеного
в дію 17 травня 2013 року, погодженим
в.о.міського голови Поліщук Г.Ф.,
директором Соломаха І.В. затверджено
штат в кількості 233 штатних одиниці
(а.с.42). При цьому, комісією було
встановлено, що з розрахунків
нормативної чисельності робітників КП
«Фастівводоканал» чисельність складає
361,81 штатних одиниць.

Комісією було виявлено наявність
вакантних посад в штатному розписі, які
протягом тривалого часу не заміщені та
рекомендовано переглянути доцільність
наявності вказаних посад у штатному
розписі (а.с.45).

З матеріалів справи видно, що згідно
наказу №13 від 11 грудня 2013 року,
підписаного начальником управління
ЖКГ Фастівської міської ради С.П.
Павловським за дорученням міського
голови та згідно висновку комісії від 02
жовтня 2013 року по перевірці
фінансово-господарської діяльності КП
ФМР «Фастівводоканал», яким наказано
внести зміни до штатного розкладу КП
ФМР «Фастівводоканал» згідно висновку
комісії по перевірці
фінансово-господарської діяльності
підприємства від 02 жовтня 2013 року
(а.с.35). Будь-які дані щодо доведення
згідно з вказаним наказом до відома
Фастівської міської ради та управління
ЖКГ Фастівської міської ради нового
штатного розпису, що введений в дію з 01
лютого 2014 року в матеріалах справи
відсутні.

З довідки КП Фастівської міської ради
«Фастівводоканал» №495 від 26 серпня 2014
року вбачається, що станом на 30 вересня
2013 року на комунальному підприємстві
значилося 250 працівників, станом на 31
грудня 2013 року - на підприємстві
значилося 250 працівників (а.с.123).

З матеріалів справи також
встановлено, що в результаті
проведення заходів щодо скорочення
штату та чисельності працівників
директором підприємства 30 січня 2014
року затверджено штат у кількості 270,5
штатних одиниць, який введено в дію з 01
лютого 2014 року. А згідно з розрахунком
фонду оплати праці, всього по
підприємству чисельність працівників
фактично складає 343,5 одиниць, у т.ч. з
урахуванням керівника, фахівців,
професіоналів та технічних службовців,
що підтверджується даними штатного
розпису (а.с.142-149).

Зазначені обставини свідчать про
відсутність належних доказів про те, що
у відповідача дійсно мало місце
скорочення чисельності та штату
працівників.

З матеріалів особової справи ОСОБА_2
видно, що він працював у відповідача з
1999 року. При цьому, на посаді начальника
ВОС - з червня 2000 року по травень 2010
року, а з травня 2010 року по день
звільнення -31 січня 2014 року - на посаді
механіка ВОС. ОСОБА_2 неодноразово
нагороджувався грамотами за успіхи в
роботі та преміювався матеріально.

Згідно з характеристиками ОСОБА_2 за
2000 рік, 2005 рік, 2008 рік останній за час
роботи начальником ВОС виявив себе як
відповідальний фахівець, знає
структуру підприємства, схеми
водопровідних та каналізаційних мереж
ВОС, забезпечує надійну експлуатацію
обладнання цеху, вміло організовує
роботу підлеглого персоналу,
забезпечує своєчасну ліквідацію
поривів та здійснює контроль за
роботою, оперативно вирішує питання,
які пов»язані з надійсністю і
економічністю роботи споруд, дуже
відповідально відноситься до своїх
посадових обов»язків, контролює роботу
обладнання веде облік підйому та
подачі питної води, вчасно здає
звітність. До підлеглих відноситься з
повагою та розумінням, вміє
організувати роботу, особисто приймає
рішення. Характеристики підписано
головним інженером підприємства (
а.с.132,134,136).

З відгуку - характеристики ОСОБА_2 від
08 січня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6
праціє на посаді механіка
водопровідно-очитсних споруд, на
підприємстві - з 1999 року. За час роботи
зарекомендував себе грамотним та
сумлінним працівником. До роботи
відноситься добросовісно, всю доручену
йому роботу виконує якісно та вчасно.
Знає всі, відповідні до його посади,
нормативні документи, вміє читати
креслення, схеми трубопроводів,
діючого обладнання. При виконанні
роботи проявляє ініціативу.
Користується серед працівників цеху
авторитетом, неодноразово
нагородувався грамотами за успіхи в
роботі. Характеристика підписана
начальником ВОС В.Черноштаном. (а.с.157).

З довідки КП «Фастівська ЖЕК» від
19.11.2013 року видно, що ОСОБА_2 сам виховує
сина ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1, який
знаходиться на повному його
забезпеченні (а.с. 11).

З пояснень представника відповідача
та позивача видно, що будь-які інші
вакантні посади для працевлаштування,
у т.ч. інженерно-технічних працівників,
крім посади слюсаря 4 розряду, ОСОБА_2 не
пропонувалися. Дана обставина
підтверджується також і іншими
матеріалами справи, зокрема, додатком
до протоколу №2 від 22 листопада 2013 року
213 року, актом про відмову від підпису
повідомлення про скорочення від 22
листопада 2013 року (а.с. 28, 37).

З Протоколу №1 -вк * від 21 листопада
2013 року засідання комісії з питань
розгляду категорій працівників, які
мають переваги на першочерговість
запропонування робочого місця в КП»
встановлено, що посаду технолога ВОС,
яка була вакантною на час проведення
скорочення штатів на підприємстві було
запропоновано ОСОБА_9, який до цього
займав посаду начальника штабу
цивільної оборони і посада якого також
скорочувалася на підприємстві. ОСОБА_2
вирішено запропонувати переведення на
посаду слюсаря-ремонтника 4-го розряду
ВОС (а.с.
102).

При цьому комісія вважала, що за рівнем
кваліфікації ОСОБА_9, який отримав у 1995
році вищу освіту у Сумському
артелириському командному училищі
ім..Фрунзе за спеціальністю командна
тактична артилерія та отримав
кваліфікацію офіцера з вищою
військово-спеціальною освітою
інженера з експлуатації артозброєння,
і який працював на підприємстві на
посаді начальника штабу цивільної
оборони з 21 вересня 2011 року, має
переваги перед ОСОБА_2 ( який має
середньо-технічну освіту, закінчив у 1989
році Бердичівський машинобудівний
технікум Мінхімм СРСР та отримав
кваліфікацію техніка-механіка).

Як вбачається зі змісту вказаного
протоколу, при вирішенні даного
питання, комісія не взяла до уваги, що
відповідно до посадової інструкції
«Технолога ВОС» працівник повинен мати
повну або базову вищу освіту
відповідного напрямку підготовки та
підвищення кваліфікації, для
спеціаліста - стаж роботи за професією
технолога водопровіднио-очисних
споруд. ОСОБА_10 працював на
підприємстві з 2011 року на посаді
начальника штабу цивільної оборони та
має вищу освіту за спеціальністю
командна тактична артилерія та за
кваліфікацією - офіцер з вищою
військово-спеціальною освітою
інженера з експлуатації артозброєння.
В той же час, комісія не звернула уваги
на те, що ОСОБА_2 працював на
підприємстві з 1999 року по січень 2014
року, з яких, з 2000 року, більше ніж
десять років - на посаді начальника ВОС,
а згідно висновків атестаційних
комісій за період його роботи на посаді
та відповідно до характеристики,
виданої для атестаційної комісії
станом на 08 січня 2014 року, за своїм
професійним рівнем відповідає посаді
керівника підрозділу
водопровіднио-очисних споруд, знає усі
відповідні нормативні документи,
креслення, схеми трубопроводів,
діючого обладнання, у т.ч. стосовно
контролю за якістю води, джерел
водопостачання тощо. Не обговорювалося
комісією також і інше питання щодо
можливості переведення ОСОБА_2 на інші
вакантні посади, які існували на
підприємстві на час проведення
засідання; комісія обмежилася фактично
лише посадою слюсаря-ремонтника 4-го
розряду ВОС.

Не було враховано відповідачем також
те, що позивач виховує один
неповнолітню дитину та є єдиною особою
в сім»ї із самостійним заробітком, що
він має тривалий безперервний стаж
роботи на підприємстві, у т.ч. більше
десяти років очолював підрозділ ВОС, що
має відповідну технічну освіту та за
результатами атестацій - високий
кваліфікаційний рівень, неодноразово
нагороджувався грамотами за успіхи в
роботі та матеріально заохочувався, за
час роботи на підприємстві до
дисциплінарної відповідальності не
притягався.

Крім того, в порушення порядку
вивільнення працівників,
встановленому нормами КЗпП України,
відповідач не довів до відома
державної служби зайнятості про
наступне вивільнення ОСОБА_2, із
зазначенням його професії,
спеціальності та розміру оплати праці.

Посилання представника відповідача
на те, що позивач, як механік ВОС, не
з»явився на засідання атестаційної
комісії, яка проводилася 22 січня 2014
року не заслуговують на увагу, оскільки
вказана атестація проводилася після
проведення засідання комісії по
скороченню штатних одиниць, на якій
ОСОБА_2 було повідомлено про скорочення
його посади та запропоновано для
працевлаштування лише посаду слюсаря 4
розряду, а тому її результати не
впливали на його працевлаштування в
майбутньому.

Оскільки суд першої інстанції,
вирішуючи спір по суті, належним чином
не встановив дійсні обставини справи
та не дав їм належної оцінки, чим
порушив норми матеріального та
процесуального права, рішення суду в
частині відмови позивачу у задоволенні
вимог щодо поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу не може бути
залишеним без змін та підлягає
скасуванню.

По справі в цій частині позову слід
ухвалити нове рішення, яким, з
урахуванням викладеного вище, слід
задовольнити позовні вимоги позивача,
поновити його на роботі на посаді
механіка водопровідно-очисних споруд
та стягнути на користь позивача з
відповідача заробітну плату за час
вимушеного прогулу в сумі, зазначеній в
позові та апеляційній скарзі, а саме 4515
грн.

Разом з тим, колегія вважає, що вимоги
позивача в частині скасування наказу №
200 від 20 листопада про скорочення штату
та чисельності працівників «КП
«Фастівводоканал» не підлягають до
задоволення, оскільки даний наказ
прийнятий в межах повноважень
керівника підприємства, погоджений
відповідними службами та
профспілковим комітетом та
узгоджується з наказом начальника
управління ЖКГ Фастівської міської
ради №13 від 11 грудня 2013 року «Щодо змін
штатного розкладу КП ФМР
«Фастівводоканал» .

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія

Вирішила
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 24 червня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 на посаді механіка
водопровідно-очисних споруд
Комунального підприємства Фастівської
міської ради «Фастівводоканал» з 31
січня 2014 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з
Комунального підприємства Фастівської
міської ради «Фастівводоканал»
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 4515,00 грн..

Стягнути з Комунального підприємства
Фастівської міської ради
«Фастівводоканал» судові витрати на
користь держави в сумі 121,80 грн..

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: