Справа № 591/4072/14-ц
Провадження № 2/591/1640/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми в складі:

головуючого судді
Клімашевської І. В.,

з участю секретаря
Гребінькової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача
Горяєва А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Суми цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Сумського міського управління
юстиції, Виконкому Сумської міської
ради про визнання права власності на
житловий будинок в порядку
спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

10.06.2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання права
власності в порядку спадкування,
мотивуючи свої вимоги тим, що 16.02.2012
року державною нотаріальною конторою
було посвідчено заповіт, відповідно до
якого його мати - ОСОБА_4 заповіла йому
все своє майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 року його
мати померла та після її смерті
залишилося спадкове майно у вигляді
житлового будинку з господарськими
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Оскільки відсутня державна
реєстрація вказаного будинку, державна
нотаріальна контора не видає свідоцтва
про право власності на спадщину за
заповітом. Оформити належним чином
право власності на вказане
домоволодіння він не може, тому
змушений звернутися в суд з позовом,
яким просив: визнати за ним право
власності в порядку спадкування на
житловий будинок з надвірними
господарськими та побутовими
будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали у повному обсязі,
підтвердили обставини, викладені у
позовній заяві, та наголосили, що
оскільки спадкодавець ОСОБА_4
здійснила будівництво на земельній
ділянці, що була їй виділена у
користування для будівництва, була
зареєстрована у вказаному будинку, то
будинок з господарськими спорудами
побудований законно і підлягає
спадкуванню. Крім того, на вказане
домоволодіння було виготовлено
технічний паспорт, отже майнові права
спадкоємців мають бути реалізованими і
суд повинен за ними визнати право
власності в порядку спадкування.

Представник відповідача -
Сумської міської ради - в судовому
засіданні проти позову заперечувала,
вказуючи на те, що відсутні законні
підстави для задоволення такого
позову.

Представник відповідача -
реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції - в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. В письмових запереченнях
надісланих суду повідомили, що ОСОБА_1
за реєстрацією права власності до
реєстраційної служби не звертався, а
тому вони є неналежним відповідачем бо
між реєстраційною службою і позивачем
відсутній спір.

Суд, заслухавши пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, дослідивши надані докази,
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено,
що 16.12.1965 року між ОСОБА_4 та виконкомом
Сумської міської ради було укладено
договір, згідно якого ОСОБА_4 було
надано у безстрокове користування
земельну ділянку для будівництва
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

З матеріалів, що надані суду,
вбачається, що на вказаній земельній
ділянці було побудовано житловий
будинок та господарські будівлі і
споруди (а.с. 13-16,52 , а також матеріали
інвентаризаційних справ).

Також судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (а.с.9).

За життя ОСОБА_4 складала заповіт,
згідно якого заповіла все своє майно
ОСОБА_1 (а.с.8).

Будь-яких відомостей про те, що
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
був зданий в експлуатацію чи що за
життя ОСОБА_4 на нього видавалося
свідоцтво про право власності
матеріали справи не містять.

Вказане дає підстави
стверджувати про те, що ОСОБА_4 за життя
не оформила належним чином право
власності на будинок, в якому
проживала. Технічний паспорт на
житловий будинок виготовлено вже після
її смерті - 24.04.2014 року (а.с. 14-16).

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
визначені у главі 24 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), зокрема із
правочинів.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна); якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації - з
моменту прийняття його до
експлуатації; коли ж право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації - з
моменту такої реєстрації. У разі
необхідності право власності на
незавершене будівництво, за наявності
визначених законом умов, може бути
зареєстровано органом, який здійснює
державну реєстрацію нерухомого майна
(стаття 331 ЦК України). З такого ж
моменту виникає право власності на
перероблену річ, створену з
використанням іншої речі (матеріалу).

Будівлі мають особливий правовий
режим з точки зору виникнення права на
них. Законним є будівництво,
розпочате/здійснене на земельній
ділянці, яка відведена для цієї мети, за
наявності належним чином
затвердженого проекту будівництва,
відповідного дозволу (у разі
необхідності його отримання) та за
умови дотримання будівельних норм і
правил.

До завершеного будівництва
будинків, побудованих законно,
належать об'єкти, введені в
установленому порядку в експлуатацію.
Після чого власнику видається
свідоцтво про право власності, яке
реєструється в держреєстрі.

Натомість, об'єкти, незавершеного
будівництва, до яких суд відносить
спірний будинок з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, - це об'єкти, які не здані в
експлуатацію і які неможливо визнати
придатними для експлуатації. Згідно
абз.1 ч.3 ст.331 ЦК України до завершення
будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення
майна).

Статтею 1216 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Однак, оскільки покійна ОСОБА_4,
здійснивши законне завершене
самочинне будівництво, не набула права
власності на спірний житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами як окремі об'єкти права
власності, а саме: не здала у
експлуатацію та не отримала свідоцтва
про право власності, то це право не може
бути успадковане позивачем.

Згідно п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду від 30.05.2008 №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», якщо будівництво
здійснювалося згідно із законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини. Таким чином, до спадкоємців
переходить не право власності на об'єкт
нерухомості, а права і обов'язки
забудовника-спадкодавця.

Крім того, п. 9 Постанови № 6
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» передбачено, що при
розгляді справ права власності в
порядку спадкування необхідно брати до
уваги, що відповідно до ст. 26 Закону
України «Про основи містобудування»
спори з питань містобудування
вирішуються радами, інспекціями
державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства. За загальним
правилом кожна особа має право на
захист свого цивільного права лише в
разі його порушення, невизнання або
оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 3
ЦПК України). У зв'язку з чим звернення
до суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази того, що позивач
звертався до компетентного органу з
питанням про визначення свого права
власності на спірне домоволодіння.
Таким чином, оскільки позивач не
звертався до компетентного державного
органу із заявою про прийняття об'єкта
до експлуатації, суд вирішує спір по
суті з урахуванням наведених обставин
та вимог закону.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає справи не інакше
як за зверненням особи, в межах
заявлених вимог.

Разом з тим, позивачем не
порушуються питання про визнання права
забудовника на об'єкт нерухомості.

За таких обставин суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
визнання за позивачем права власності
в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції, Виконкому
Сумської міської ради про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування - відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Сумської області через
Зарічний районний суд м.Суми протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні під час проголошення
рішення, мають право подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І. В. Клімашевська