Номер провадження: 22-ц/785/6203/14
Головуючий у першій інстанції Чебан Н.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Ступакова
О.А.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення,
встановлення порядку користування
житловим приміщенням та зобов'язання
не чинити перешкод у користуванні ним,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 квітня 2014 року,-

встановила:

18.03.2013р. ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
вселення, встановлення порядку
користування житловим приміщенням та
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні ним, стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2
посилалась на те, що у відповідності до
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20.10.2010р. вона є власником 1/8 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, який в
цілому складається з: літ. "А" - саманний
житловий будинок, загальною площею 141,9
кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" -
гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"- сараю,
літ. "Ж"- сараю, літ."З"- сараю, літ. "К"-
сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-
вбиральні, літ. "І"- літньої кухні, №1-9
споруд, що розташовані на земельній
ділянці площею 600 кв.м.

ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_3
перешкоджає їй користуватися та
володіти своєю частиною житлового
будинку, тому просила суд:

вселити ОСОБА_2 в будинок АДРЕСА_1,

встановити порядок користування
житловим приміщенням в домоволодінні
АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_2 право
користування 1/8 частиною житлового
будинку АДРЕСА_1, який в цілому
складається з літ. "А" - саманний
житловий будинок, загальною площею 141,9
кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" -
гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"- сараю,
літ. "Ж"- сараю, літ."З"- сараю, літ. "К"-
сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-
вбиральні, літ. "І"- літньої кухні, №1-9
споруд, що розташовані на земельній
ділянці площею 600 кв.м.,

зобов'язати відповідачку ОСОБА_3 не
чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні
виділеної їй 1/8 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, який в цілому
складається з літ. "А" - саманний
житловий будинок, загальною площею 141,9
кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" -
гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"- сараю,
літ. "Ж"- сараю, літ."З"- сараю, літ. "К"-
сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-
вбиральні, літ. "І"- літньої кухні, №1-9
споруд, що розташовані на земельній
ділянці площею 600 кв.м.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
їх з підстав наведених в позові.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явилися, причина
неявки суду невідома.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 квітня 2014р. в задоволенні позову
ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 квітня 2014р. скасувати, позов
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому посилається на те, що суд
першої інстанції безпідставно
відмовив в задоволенні позовних вимог,
оскільки вона має право власності на 18
частину житлового будинку АДРЕСА_1, на
підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20.10.2010р., яке набрало законної сили
та не скасовано. Право власності вона
не може зареєструвати в установленому
законом порядку, оскільки звернулась
для цього в бюро технічної
інвентаризації для проведення
поточної інвентаризації та
виготовлення технічного паспорту для
реєстрації частини будинку, але їй
було відмовлено, оскільки працівники
бюро технічної інвентаризації не були
допущені до дослідження
домоволодіння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити, рішення суду
скасувати.

Відповідач просила апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки у встановленому
законом порядку ОСОБА_2 не набула право
власності на 1/8 частину будинку
АДРЕСА_1, тому що у неї відсутнє
свідоцтво про право власності на
спірний будинок.

Також суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 про
те, що ОСОБА_3 створює перешкоди у
оформленні права власності на житловий
будинок, вселення та користування нею
своєю часткою житлового будинку є
недоведеними, оскільки у відповідності
до статей 58, 59 ЦПК України позивачкою не
надано належних та допустимих доказів,
які підтверджували б факт наявності
перешкод, викликаних поведінкою
ОСОБА_3

Колегія суддів повністю не
погоджується з таким висновком суду з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20.10.2010р. встановлено факт прийняття
ОСОБА_2 спадщини у вигляді 1/8 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 та визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, який в
цілому складається з літ. "А" - саманний
житловий будинок, загальною площею 141,9
кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" -
гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"-сараю,
літ. "Ж"- сараю, літ."З"- сараю, літ.
"К"-сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-
вбиральні, літ. "І"- літньої кухні, №1-9
споруд, що розташовані на земельній
ділянці площею 600 кв.м.(а.с.6-8).

Як в суді першої, так і в
апеляційної інстанції позивачка
посилалася на те, що ОСОБА_3 створює
перешкоди у користуванні ОСОБА_2 своєї
частки житлового будинку, що
проявляється у тому, що позивачка не
може провести інвентаризацію та
реєстрацію належного їй на праві
власності нерухомого майна. В
підтвердження цього посилалася на
висновок № 2225 від 06.09.2011р., виданий КП
"Бюро технічної інвентаризації", у
відповідності до якого у зв'язку із
ненаданням можливості для обстеження
домоволодіння АДРЕСА_1, виконати
замовлення на інвентаризацію для
реєстрації своєї частки на право
власності неможливо, в зв'язку з чим
вона не має можливості зареєструвати
свою частку власності в
установленому законом порядку(а.с.9).

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України
права на нерухоме майно, яке підлягає
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Вирішуючи питання про
правомірність набуття права власності,
суд повинний враховувати положення ч.2
ст.328 ЦК України, якою встановлюється
презумпція правомірності набуття
права власності. Правомірність набуття
права власності включає законність та
добросовісність такого набуття.

Право власності на майно у випадку
прийняття спадщини виникає з часу
відкриття спадщини( ч.5 ст.1268 ЦК
України), а на нерухоме майно - з
моменту державної реєстрації цього
майна(ст.1299 ЦК).

Законом України від 04 липня
2013р. №402-У11 «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів у зв'язку з
запровадженням державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
обтяжень», який набрав чинності 04
серпня 2013р., ст.1299 ЦК виключена.

У ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
зазначено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, що супроводжуються внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст.3 вищевказаного
Закону, право власності та інші речові
права на нерухоме майно, набуті згідно
з діючим нормативно - правовими актами
до набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

ОСОБА_2 набула право власності на
спадкове майно на підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20.10.2010р., яким визнано за ОСОБА_2
право власності у вигляді 1/8 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. Вказане
рішення суду вступило в законну силу
та не оскаржено в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що
відсутність реєстрації права
власності на ім'я ОСОБА_2 в органах
державної реєстрації на частину
будинку після смерті її батька , не є
підставою для відмови у позові,
оскільки реєстрація (чи її відсутність)
нерухомості в державному
реєстраційному органі не впливає
будь-яким чином на відносини права
власності на вказану нерухомість.

Державна реєстрація права
власності є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Тобто, та обставина, що на
теперішній час ОСОБА_2 не
зареєструвала своє право власності,
яке набула на підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20.10.2010р. на частку спірного будинку
не впливає на право власності у ОСОБА_2
на предмет спадкування, який
належить їй на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст.319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов'язків
власник зобов'язаний додержуватися
моральних засад суспільства. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Чинне законодавство не ставить
реалізацію цього права в залежність
від того, чи має право власності на
такий об'єкт лише одна особа, чи він
перебуває у власності кількох осіб.

З урахуванням зазначених
обставин, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення
її у спірний будинок та зобов'язання
відповідача ОСОБА_3 не чинити їй
перешкоди в її користуванні підлягають
задоволенню.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не чинить
перешкод позивачу у користуванні
частиною будинку є необґрунтованими,
спростовуються висновком бюро
технічної інвентаризації(а.с.9).

Поряд з цим, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування житловим приміщенням в
домоволодінні АДРЕСА_1 та визнання за
нею право користування 1/8 частиною
вищевказаного житлового будинку з
наступних підстав.

Згідно ч.1ст.356 ЦК України, власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві
власності є спільною частковою
власністю.

За ч.ч.1, 2, 3 ст.359 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частки спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються майном, відповідної
матеріальної компенсації.

Як вбачається з копії
правовстановлюючих документів,
витребуваних з бюро технічної
інвентаризації, власниками
домоволодінні АДРЕСА_1, загальною
площею 141,9 кв.м., житловою площею 84,1
кв.м., є:

-18 частки ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі- продажу від 14 грудня 1984р.;

-14 частки ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі - продажу від 14 грудня 1984р.;

-18 частки ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 27 травня 2009р.;

-12 частка ОСОБА_6 на підставі договору
дарування від 05 вересня 2003р.(а.с. 127-136 ).

Вказане домоволодіння між
співвласниками не виділено в натурі та
не встановлено порядок користування
вказаного будинку між всіма
співвласниками.

Таким чином, вимоги заявлені
ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування та визнання за нею право
користуванню 18 частиною вказаного
будинку, без залучення всіх
співвласників будинку до участі у
справі в якості співвідповідачів є
передчасними, а тому в цій частині
вимог позивачу слід відмовити.

Однак ОСОБА_2 не позбавлена
права заявити такі позовні вимоги ,
залучивши всіх осіб на права та
обов'язки яких може вплинути
постановлене судове рішення.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції дійшов помилкового
висновку про відмову у задоволенні
позову, рішення суду не відповідає
вимогам закону, колегія суддів
скасовує рішення суду з ухвалення
нового рішення про задоволення позову
частково.

Керуючись ст.ст.209,303,307
ч.1п.2,309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 квітня 2014 року - скасувати,
постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення,
встановлення порядку користування
житловим приміщенням та зобов'язання
не чинити перешкод у користуванні ним -
задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 у будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_2 у користуванні 18 частиною
будинку АДРЕСА_1, який в цілому
складається з літ. "А" - саманний
житловий будинок, загальною площею 141,9
кв.м., житловою площею 84,1 кв.м., літ. "Б" -
гаражу, літ. "В" - гаражу, літ. "Г"- сараю,
літ. "Ж"- сараю, літ."З"- сараю, літ. "К"-
сараю, літ."Д"- вбиральні, літ. "Є"-
вбиральні, літ. "І"- літньої кухні, №1-9
споруд, що розташовані на земельній
ділянці площею 600 кв.м.

В інших позовних вимогах ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

О.М. Таварткіладзе

О.А. Ступаков