АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4714/14
Головуючий 1 інстанції:
Справа № 645/2281/14-ц
Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Гуцал Л.В., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 15 травня 2014 року

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання шлюбного договору недійсним, -

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати шлюбний
договір недійсним, оскільки положення
п.п. 2, 4-2.7 Шлюбного договору суперечать
вимогам ст. 47 Конституції України, п. 1
ст. 8 Європейської конвенції про захист
прав людини та основних свобод, ч. 3 ст. 6,
ст. 383, 405 ЦК України, ч. 5 ст. 93 СК України,
тому є недійсними на підставі ч. 1 ст. 203,
ч. 1,3 ст. 215 ЦК України.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 29 травня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсними п.п. 2.4-2.7. Шлюбного
договору, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_7,
реєстровий № 907.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на те, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити ОСОБА_5 у
задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що позивач не набув права
власності на спірну квартиру
відповідно до закону. Його права на
майно набуте під час шлюбу не є
абсолютним. Судом безпідставно не
застосовано строк позовної давності.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, що з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що вона підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
пункти 2.4-2.7 шлюбного договору, які
регулюють майнові права подружжя на
нерухоме майно, суперечать вимогам ч.5
ст. 93 СК України. Також суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
позивач не пропустив строк позовної
давності.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що право позивача порушено, але
вважає, що судом безпідставно не
застосовано строк позовної давності до
вказаних правовідносин, як про це
просив відповідач, а тому на підставі п.
3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, скасовує рішення
суду першої інстанції і ухвалює нове, у
зв'язка з невідповідністю висновків
суду обставинам справи.

Згідно зі ст.. 103 ЦК України шлюбний
договір на вимогу одного з подружжя або
іншої особи, права та інтереси якої цим
договором порушені, може бути визнаний
недійсним за рішенням суду з підстав,
встановлених Цивільним кодексом
України.

Відмовляючи у застосуванні строку
позовної давності, суд першої
інстанції зазначив, що строк не
пропущений, оскільки в п.4.2. шлюбного
договору шлюбний договір припиняється
з моменту припинення шлюбу і цей строк
суд обчислював з моменту розірвання
шлюбу між сторонами, а саме з 08.11.2012
року.

З вказаного судом строку тече строк
позовної давності стосовно поділу
спільного майна, але таке питання
позивачем не ставиться.

Як зазначено в ст.. 103 СК України,
шлюбний договір може бути визнаний
недійсним з підстав передбачених
Цивільним кодексом України, то і строки
позовної давності мають застосуватися,
які передбачені вказаним Кодексом.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Статтею 261 ч.1 ЦК України встановлено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як пояснив, в судовому засіданні
апеляційного суду, представник ОСОБА_5
строк позовної давності не пропущений,
питання про його поновлення не
ставиться, оскільки вказаним шлюбним
договором порушено право ОСОБА_5 на
користування квартирою, яка за умовами
договору є власністю відповідача.

Вказане пояснення судовою колегіє не
приймається, тому що шлюбний договір
сторонами було укладено 19 серпня 2010
року. У п. 2.7 договору зазначено, що
ОСОБА_3 надає ОСОБА_5 на період шлюбу
право користування та проживання з
правом постійного місця проживання у
указаній квартири. У разі припинення
шлюбу ОСОБА_5 зобов'язується знятися з
реєстрації протягом 6 місяців та
виселитися з квартири протягом 6
місяців з дня розірвання шлюбу.

Умови договору, стосовно права
власності відповідача на квартиру та
щодо користування і проживання ОСОБА_5
у цій квартирі, позивачу були відомі з
дня укладення шлюбного договору.

Строк позовної давності судова колегія
застосовує з 20 серпня 2010 року і сплинув
він 20 серпня 2013 року, а позивач
звернувся до суду з позовом 17 березня
2014 року. Підстав не застосування строку
позовної давності у судової колегії не
має.

Таким чином, судова колегія вважає, що
позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду за
захистом свого права і з цих підстав
відмовляє у задоволені позову.

Керуючись ст.. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1
ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 15 травня 2014 року
скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальний
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії