Справа № 161/8195/14-ц Провадження №
22-ц/773/1352/14 Головуючий у 1 інстанції:
Пушкарчук В.П. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко
Л.І.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю представника позивача -
Борщ Н.М..

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом

Публічного акціонерного товариства
"Комерційного банку "Надра" (надалі ПАТ
"КБ "Надра") до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 24 липня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

23 травня 2014 року ПАТ КБ "Надра"
звернулось в суд з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31
липня 2008 року між банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №
6М/2008/980-МК/854, вдповідно до умов якого
позивач надав відповідачу кредит в
сумі 105 000,00 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 19,9% річних з кінцевим терміном
повернення 17.07.2009 року. Відповідач
зобов'язалася повернути кредит рівними
частинами згідно графіку погашення та
сплачувати відсотки за користування
кредитом. Проте взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконує, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 01.01.2014 року становить 161
421,49 грн. 31 липня 2008 року було укладено
договір поруки № 6М/2008/980-МК/854/1 з ОСОБА_4
відповідно до умов якого поручитель і
позичальник відповідають як солідарні
боржники. Позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 заборгованість по кредитному
договору в розмірі 161 421, 49 грн. та судові
витрати по справі. В судовому засіданні
представник позивача подав суду заяву
про зменшення позовних вимог та просив
стягнути з відповідачів
заборгованість по відсотках за період
з 01.08.2010 року по 01.01.2014 року в розмірі 44
210,46 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 24 липня 2014 року позов
задоволено.

Ухвалено стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за
адресою: АДРЕСА_1, ІНП: НОМЕР_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою:
АДРЕСА_1, ІНП: НОМЕР_2, в користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційного банку «Надра» в особі
відділення ПАТ «КБ «Надра» Луцьке РУ (м.
Луцьк, Київський майдан, 1, МФО 380764, код
за , р/р 7028)
заборгованість по відсотках 44 210,46 грн.
(сорок чотири тисячі двісті десят
гривень сорок шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в
користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційного банку
«Надра» в особі відділення ПАТ «КБ
«Надра» Луцьке РУ 243,60 (двісті сорок три
гривні) 60 копійок судового збору по 121,80
(сто двадцять одній) гривні 80 копійок з
кожного.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_3, посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Судом першої інстанції
встановлено, що 31 липня 2008 року між
банком та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 6М/2008/980-МК/854 (а.с. 4-5). За
умовами п.п. 1.1., 2.1. кредитного договору
відповідачу надано кредит в сумі 105 000,00
гривень, що підтверджується заявою на
видачу готівки № 1 від 31.07.2008 року.

Згідно п. 1.3. кредитного договору
встановлено процентну винагороду за
користування кредитом в розмірі 19,9%
річних. Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2
кредитного договору відповідач взяв на
себе зобов'язання щомісячно сплачувати
позивачу нараховані проценти за
кредитом та комісії і повністю
погасити заборгованість за кредитом не
пізніше 17.07.2009 року, при цьому
повернення кредиту відповідачем
повинно здійснюватись у відповідності
до графіку погашення суми кредиту.

Згідно умов договору, відповідач
несе відповідальність перед банком за
невиконання положень договору. Збитки
завдані банку відповідачем внаслідок
невиконання положень договору,
підлягають негайному безумовному
відшкодуванню відповідачем за першою
вимогою банку.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 09 березня 2011 року задоволено
позов Відкритого акціонерного
товариства «Комерційного банку
«Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра»
Луцьке РУ до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, яким стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_4 кредитну заборгованість
по вказаному вище договору в розмірі 110
611,81 грн.

Проте зобов'язання відповідача
щодо виконання умов договору
залишається без виконання з моменту
дії договору та на даний час, що
підтверджується розрахунком
заборгованості відповідача від 01.01.2014
року. Внаслідок донарахування
відсотків за період з 01.08.2010 року по
01.01.2014 року заборгованість по відсотках
ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «Надра» за
кредитним договором № 6М/2008/980-МК/854 від
31.07.2008 року станом на 01.01.2014 року
становить 44 210,46 грн.

31 липня 2008 року було укладено
договір поруки № 6М/2008/980-МК/854/1 з ОСОБА_4
(а.с. 6) відповідно до умов якого
поручитель і позичальник відповідають
як солідарні боржники за невиконання
зобов'язань за кредитним договором.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
зміні з наступних підстав.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
(далі - ЦК) України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів від суми позики
згідно з умовами договору.

Згідно ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додатков (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється його
належним виконанням. Таким чином,
виходячи зі змісту вказаної норми
закону та фактичних дій відповідача по
погашенню ним вказаного кредиту,
вбачається, що відповідач не тільки
прострочив взяті на себе договірні
зобов'язання по договору, а й не виконав
їх належним чином, а відтак
зобов'язання відповідача по несплаті
ним вказаного боргу не є припиненим.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи наведене суд першої
інстанції, давши вірну оцінку
обставинам справи, обґрунтовано
прийшов до висновку, що відповідно до
вимог закону з відповідачів підлягає
стягненню в солідарному порядку на
користь позивача заборгованість по
відсотках за кредитним договором,
проте не вірно визначився за який
період підлягає стягненню сума
заборгованості, а у зв'язку із цим
невірно визначився з розміром
заборгованості.

Так з матеріалів справи, зокрема з
журналу судового засідання вбачається,
що в судовому засіданні 24 липня 2014 року
представник відповідача ОСОБА_3
заявляв клопотання про застосування
строків позовної давності (а.с.32).

З розрахунку заборгованості по
відсотках за користування кредитом
встановлено, що позивач нарахував
відсотки за період з 01 серпня 2010 року по
01 січня 2014 року, а з позовом до суду
звернувся 23 травня 2014 року.

Відповідно до статтей 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Разом з тим, у правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній в
постанові від 06 листопада 2013 року в
справі № 6-116цс13 зазначено, що
відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору про погашення
боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього
часу-до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не
перевіряв коли у кредитора виникло
право на звернення до суду та чи в межах
строку позовної давності позивач
звернувся до суду із вимогами про
сплату кожного із платежів, зокрема
заборгованості по відсотках за
користування кредитом.

Як вбачається з наданого розрахунку
заборгованості по відсотках за
договором від 31.07.2008 року банком
заявлено вимогу про стягнення з
відповідачів заборгованості за
відсотками за період з 01 серпня 2010 року
по 01 січня 2014 року і судом першої
інстанції такі вимоги були задоволені
у повному обсязі.

Беручи до уваги вищенаведену правову
позицію Верховного суду України та
клопотання представника відповідача
про застосування строків позовної
давності, вимоги банку про стягнення
заборгованості по відсотках за
користування кредитом підлягають до
часткового задоволення в межах строків
позовної давності.

За таких обставин, з врахуванням
заявлених позовних вимог, з
відповідачів в користь позивача
підлягає стягненню солідарно
заборгованість по відсотках за
кредитним договором за період з 01
червня 2011 року по 01 січня 2014 року в
розмірі 33449,84 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції допущено порушення
вищенаведених норм матеріального
права, а його висновки не відповідають
обставинам справи, що відповідно до п.
п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для зміни оскаржуваного рішення в
частині розміру заборгованості.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного
суду від 24 липня 2014 року в даній справі
в частині розміру заборгованості
змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в користь Публічного
акціонерного товариства "Комерційного
банку "Надра" заборгованість по
відсотках за крединим договором в сумі
33 449 (тридцять три тисячі чотириста
сорок дев'ять) грн. 84 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді