АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5259/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 635/2518/14-ц
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Шаповал
Н.М.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою представника
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» - Бойцової Анни Юріївни на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 13 травня 2014
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2014 року публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк» (далі по тексту
- ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з
вище зазначеним позовом та просило
стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4
заборгованість на загальну суму 438 954
грн. 20 коп. та судові витрати

В обґрунтування позовної заяви позивач
зазначив, що 12.01.2008 року закрите
акціонерне товариство «Альфа-Банк», та
ОСОБА_4 уклали кредитний договір №
490055077.

Закритим акціонерним товариством
«Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було
приведено у відповідність до Закону
України «Про акціонерні товариства»
назву організаційно-правової форми,
шляхом перейменування Закритого
акціонерного товариства «Альфа-Банк» в
ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до кредитного договору №
490055077 позивач свої зобов'язання за
виконав, надавши ОСОБА_4, кредит у сумі
9035,64 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
12.01.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_5 було укладено договір поруки №
490055077-П.

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконує в результаті чого
станом на 12.02.2014 року утворилась
заборгованість за кредитом - 6742,08 дол.
США, що за курсом НБУ на дату розрахунку
складає - 57649,50 грн., яка складається з
заборгованості: за відсотками - 4574,61
дол. США, що за офіційним курсом НБУ на
дату розрахунку складає - 39116,12 грн.

Вказує, що станом на 12.02.2014 року розмір
неустойки становить - пеня - 118336,14 дол.
США, що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 1 011 856,83 грн.
Зважуючи на вимоги ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК
України розмір пені в межах річного
строку становить 40 018,78 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 342 188,58 грн.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 13 травня 2014
року у задоволенні позову ПАТ
«Альфа-Банк» відмовлено та вирішено
питання про залишення судових витрат
за рахунок позивача.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Альфа-Банк» - Бойцова А.Ю. просить
скасувати рішення і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідності
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що п.6.2 кредитного
договору №490055077 була передбачена
можливість односторонньої зміни
процентної ставки, та відповідач
повинен був самостійно отримати
змінений договір у банку, оскільки був
належним чином повідомлений про зміну
процентної ставки.

Крім того, відповідач проценти за
договором сплачував за новою ставкою і
це свідчить про той факт, що ОСОБА_4
прийняв пропозицію.

Відповідача проти апеляційної скарги
заперечували, просили рішення суду
першої інстанції залишити без змін,
вказуючи: що постановою господарського
суду Харківської області від 27.05.2010р. у
справі №Б-27/100-10 відповідача визнано
банкрутом, а відтак зобов'язання
відповідача перед банком вважаються
припиненими; що позивач не надав суду
доказів правомірності підвищення
процентної ставки; що договір поруки
припинив свою дію у зв'язку зі зміною
обсягу відповідальності позичальника
за основним зобов'язанням без згоди на
це поручителя; що порука припинена
також і у відповідності до вимог ч.4
ст.559 ЦК України, оскільки банк
звернувся до суду з позовом після
закінчення встановленого законом
шестимісячного строку від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
сторін, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково за таких
підстав.

Судом встановлено, а сторони не
заперечують ті обставини, що 12.01.2008
року ОСОБА_4 уклав з ЗАТ «Альфа-Банк»
(його правонаступник - ПАТ «Альфа-Банк»)
кредитний договір № 490055077 за умовами
якого банк надав йому кредитні кошти у
сумі 9035, 64 доларів США для придбання
транспортного засобу в ТОВ
«Автоком-Трейд», а ОСОБА_4 зобов'язався
повернути банку кредитні кошти
протягом 60 місяців шляхом щомісячного
погашення кредиту рівними частками
згідно погодженого сторонами договору
(додаток №1) графіку платежів та
розрахунку сукупної вартості
споживчого кредиту та реальної
процентної ставки, з урахуванням
вартості всіх супутних послуг. (а.с.5-11).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань 12.01.2008 року між ЗАТ
«Альфа-Банк» і ОСОБА_5 було укладено
договір поруки № 490055077-П.(а.с.16).

Рішення про відмову у задоволенні усіх
позовних вимог суд першої інстанції
обґрунтовував посиланням на те, що ПАТ
«Альфа-Банк» не надав жодних доказів
того, що підвищення процентної ставки
було правомірним, а також того, що зі
сторони банку не було порушено суттєво
умови договору.

Рішення в частині відмови у
задоволення позову до ОСОБА_5
(поручителя) суд обґрунтовував
посиланням на те, що ПАТ «Альфа-Банк»
після закінчення строку виконання
основного зобов'язання, який сплинув ще
12 липня 2013 року, не пред'являв у
передбачений законом шестимісячний
строк вимогу до поручителя.

Колегія суддів погоджується з рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову до
поручителя ОСОБА_5, оскільки дійсно, як
зазначив суд, посилаючись на висновки
Верховного Суду України, викладені у
справах №6-48цс11, №6-68цс11, №6-33цс12,
договір поруки припиняється, згідно ч.4
ст.559 ЦК України, після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явив
вимоги до поручителя.

Оскільки у договорі поруки №490055077-П від
12.01.2008 року строк дії цього договору у
передбачений законом спосіб не
визначений, вказаний договір поруки
діє на протязі шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання. Кредитним договором
№490055077 від 12.01.2008 року передбачено, що
строк виконання основного зобов'язання
становить 60 місяців після його
укладення, тобто до 12.01.2013 року, а відтак
порука діяла до 12.07.2013 року. Банк
звернувся з позовом через 8 місяців
після припинення дії договору поруки.

Разом з тим, суд першої інстанції
помилково вирішив відмовити у позові
до ОСОБА_4, стверджуючи, що ПАТ
«Альфа-Банк» не надав жодного доказу
того, що підвищення процентної ставки
було правомірним та що банк не порушив
умови договору.

Так, зі змісту адресованого ОСОБА_4
листа вбачається, що підвищення
відсоткової ставки до рівня 16,5%,
починаючи з 1 вересня 2008 року, банк
обґрунтовував посиланням на ту
обставину, що фінансова криза в світі і
в Україні зокрема, негативно вплинула
на ринок зовнішніх запозичень та
призвела до значеного підвищення
вартості кредитних ресурсів.

Умовами укладеного ОСОБА_4 кредитного
договору №490055077 від 12.01.2008р., зокрема
пунктом 6.2, передбачено право банку
змінювати розмір процентів за
користування кредитом в разі зміни
кон'юктури ринку, облікової ставки НБУ,
індексу інфляції (споживчих цін),
загальновизнаних внутрішньодержавних
та/або міжнародних грошових та/або
фондових індексів тощо. Про зміну
розміру процентної ставки та внесення
у зв'язку із цим змін в Додаток №1 до
цього договору банк повідомляє
позичальника за 7 днів до моменту
настання таких змін шляхом направлення
рекомендованого листа на адресу
позичальника зазначену в розділі 1
цього договору. Сторони погодилися, що
оновлений Додаток №1 набуває чинності
з дати зміни розміру процентної ставки.
Оновлений розрахунок сукупної
вартості кредиту та графік платежів по
кредиту, який скасовує попередній і
стає невід'ємною частиною цього
договору, позичальник отримує в банку
самостійно.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості за кредитом,
вбачається, що позичальник ОСОБА_4
погодився з вказаними умовами, до
кінця 2008 року і частково у 2009 та
одноразово у березні 2011 року
здійснював платежі на рахунок банку.

Відповідачем не надано доказів, а
матеріали справи таких не містять, які
б свідчили про допущені банком суттєві
порушення умов кредитного договору.

Кредитний договір №490055077 від 12.01.2008р. на
умовах, погоджених сторонами, є
чинним, в судовому порядку недійсним у
повному обсязі чи у окремих його
частинах не визнавався.

Згідно ст.ст.629, 631 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами і
закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Позиція відповідача у спорі зведена
виключно до незгоди з позовом і
критичної оцінки наданих позивачем
доказів. З свого боку позичальник не
надав доказів, які свідчили про належне
виконання ним зобов'язання за
кредитним договором, чи про наявність
заборгованості у іншому, меншому
обсязі, ніж заявлено позивачем.

Колегія суддів відхиляє посилання
відповідача на те, що від виконання
зобов'язань за кредитним договором
№490055077 від 12.01.2008р. він, начебто,
звільнений постановою господарського
суду Харківської області від 27.05.2010
року у справі №Б-27/100-10, оскільки
стороною у вказаній справі є суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_4, а
кредитний договір №490055077 про надання
споживчого кредиту відповідач по
даній справі ОСОБА_4 укладав з банком
12.01.2008р. як фізична особа, а не як суб'єкт
підприємницької діяльності. Крім того,
у наданій відповідачем місцевому суду
копії ухвали господарського суду
Харківської області про затвердження
ліквідаційного балансу у справі
№Б-27/100-10 за заявою СПДФО ОСОБА_4 «про
визнання банкрутом» міститься
посилання на два кредитних договори,
укладених з ПАТ «Альфа-Банк» та про
задоволення претензій банку в межах
суми 9097 грн.30 коп. без розмежування
заборгованості і без висновку суду про
припинення дії саме кредитного
договору №490055077 укладеного 12.01.2008 року
між ПАТ «Альфа-Банк» і фізичною особою
ОСОБА_4

За таких обставин суд першої інстанції
не мав передбачених законом підстав
для відмови у задоволенні позову до
ОСОБА_4

Разом з тим, вимога ПАТ «Альфа-Банк»
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 342188 грн. 58 коп. підлягає
задоволенню частково, оскільки
вказаний позивачем розмір пені в три
рази перевищує розмір загальну суму
боргу за кредитом і по відсотках. Крім
того, з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_4 більше року виконував
зобов'язання за кредитним договором,
значний розмір заборгованості
утворився внаслідок довготривалої
бездіяльності сторін відносно
вирішення спору, в тому числі з боку
банку, який, скориставшись умовами
договору, звернувся до суду з позовом
лише 27.03.2014р.

Вказані обставини колегія суддів
вважає достатньою підставою, згідно ч.3
ст.551 ЦК України, для зменшення розміру
неустойки, який по даній справі значно
перевищує розмір збитків, заподіяних
банку внаслідок невиконання
відповідачем умов договору.

Таке вирішення питання щодо зменшення
розміру пені викладено також і у
постанові Верховного Суду України від
03.09.2014р. по справі №6-100цс14, висновок
якого, згідно ст.360-7 ЦПК України є
обовязковим.

З урахуванням зазначеного з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягає
стягненню заборгованість за кредитним
договором №490055077 від 12.01.2008 року у сумі
146765 грн. 62 коп., з яких: 57649,50 грн. -
заборгованість за кредитом; 39116,12 грн.
заборгованість по відсотках; 50000 грн. -
пеня.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» належить стягнути 1467 грн.65
коп. у якості компенсації позивачу
понесених ним судових витрат у виді
судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п.3,4
ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» - Бойцової Анни Юріївни -
задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 13 травня 2014
року змінити.

Позов ПАТ «Альфа-банк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором №490055077 від 12.01.2008
року у сумі 146765 грн.62 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» 1467 грн.65 коп. у якості
компенсації судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді: