У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина
М. М.,

суддів - Павліченка С.В.,
Собослоя Г.Г.,

при секретарі - Чейпеш С. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах відповідача ОСОБА_2 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14 березня 2012 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
Промислово-інвестиційний банк» в особі
без балансового відділення №7 філії
«Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.
Рахів Закарпатської області» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
Кредитним договором №2058 від 19.11.2007 року
та звернення стягнення на предмет
застави, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
Промислово-інвестиційний банк» в особі
без балансового відділення №7 філії
«Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.
Рахів Закарпатської області» (далі -
Банк) звернулося із вищезазначеним
позовом до суду.

Свої вимоги мотивувало тим, що 19.11.2007
року між Банком та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір за №2058,
згідно з яким Банк надав
відповідачеві кредит у сумі 21 188
доларів США 00 центів строком до 18.11.2014
року, а відповідач, в свою чергу,
зобов'язався повернути отриманий
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом у розмірі 9,5 %
річних і виконати зобов'язання згідно з
Кредитним Договором у повному обсязі.

В забезпечення повернення кредиту між
сторонами був укладений договір
застави від 19.11.2007 року, згідно якого
предметом застави є автомобіль Hyundai Sonata
2.0 5МТ2, легковий седан-В, реєстраційний
НОМЕР_1, рік випуску 2007, колір
коричневий, кузов НОМЕР_2, що належить
заставодавцю на праві власності, на
підставі Свідоцтва про державну
реєстрацію транспортного засобу:
НОМЕР_3 від 14.11.2007 року, виданого РЕВ
Ужгородським МРВ УДАІ УМВС України в
Закарпатській області.

Вартість Предмету застави складає 119 000
грн. 00 коп., яка встановлена за
домовленістю сторін на підставі акту
приймання-передачі транспортного
засобу НДЦ №019656 від 14.11.2007 року,
виданого ВАТ «ЛУАЗ».

Відповідно з умовами кредитного
договору відповідач зобов'язаний до
18.11.2014 року повернути Банку кредит та
проценти за користування ним, а також
сплатити неустойку (штрафи, пеню) та
відшкодувати Банку всі збитки,
понесені ним внаслідок невиконання
умов Кредитного договору.

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи, та з
підстав, передбачених ст. ст. 526, 527, 530,
554, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, просив у
суді першої інстанції стягнути з
відповідача, ОСОБА_2, на користь Банку
заборгованість у розмірі 112 601,19 грн., з
яких основна заборгованість за
кредитом - 13 927 доларів США, що
еквівалентно 110582,44 грн., заборгованість
по відсотках 129,67 доларів США, що
еквівалентно 1029,58 грн., пеня за
несвоєчасну сплату кредиту 124,58 доларів
США, що еквівалентно 989,17 грн. та в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет застави -
автомобіль Hyundai Sonata 2.0 5МТ2, шляхом
продажу його через прилюдні торги в
рамках виконавчого провадження за
початковою ціною, визначеною на
підставі оцінки, проведеної відповідно
до законодавства про оцінку майна у
виконавчому провадженні, стягнути
судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 14 березня 2012 року та
додатковим рішенням цього ж суду від 6
червня 2012 року позов Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний Промислово-інвестиційний
банк»- задоволено.

Не погодившись з рішенням місцевого
суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1
оскаржив дане рішення в апеляційному
порядку, вважаючи, що таке є
необ'єктивним, необґрунтованим,
винесеним із грубим порушенням норм
матеріального права та неповним
з'ясуванням обставин, що мають істотне
значення для справи, а тому просили
дане рішення скасувати і постановити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Сторони не з'явилися в судове
засідання апеляційної інстанції.
Судова колегія вважає, що на підставі
ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути
справу без їх участі, тому що вони
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи та їх
неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, керуючись
принципом диспозитивності, відповідно
до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та
роз'яснень Верховного Суду України,
викладених в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 12 "Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку", перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, не роблячи висновків
щодо неоскарженої частини судового
рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив із того, що позичальником не
виконано зобов'язання за кредитним
договором по поверненню кредитних
коштів та відсотків за користування
кредитом у строк, зазначений у
кредитному договорі, та допущено
прострочення, а тому поклав на
позичальника обов'язок погасити
заборгованість за кредитним договором
в сумі 112 601, 19 гривень шляхом звернення
на предмет застави.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки (пені).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції
встановлено, що 19.11.2007 року між Банком
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір за №2058, згідно з яким Банк
надав Відповідачеві кредит у сумі 21 188
доларів США 00 центів строком до 18.11.2014
року, а Відповідач, в свою чергу,
зобов'язався повернути отриманий
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом у розмірі 9,5 %
річних і виконати зобов'язання згідно з
Кредитним Договором у повному обсязі.

Відповідно до умов кредитного
договору, відповідач зобов'язаний до
18.11.2014 року повернути Банку кредит та
проценти за користування ним, а також
сплатити неустойку (штрафи, пеню) та
відшкодувати Банку всі збитки,
понесені ним внаслідок невиконання
умов Кредитного договору.

В забезпечення повернення кредиту між
сторонами був укладений договір
застави від 19.11.2007 року. Предметом
застави є автомобіль Hyundai Sonata 2.0 5МТ2,
легковий седан-В, реєстраційний
НОМЕР_3, рік випуску 2007, колір
коричневий, кузов НОМЕР_2, що належить
заставодавцю на праві власності на
підставі Свідоцтва про державну
реєстрацію транспортного засобу:
НОМЕР_3 від 14.11.2007 року, виданого РЕВ
Ужгородським МРВ УДАІ УМВС України в
Закарпатській області.

Вартість предмету застави складає 119 000
грн. 00 коп., яка встановлена за
домовленістю сторін на підставі акту
приймання-передачі транспортного
засобу НДЦ №019656 від 14.11.2007 року,
виданого ВАТ «ЛУАЗ».

Встановлено, що станом на 1 лютого 2011
року заборгованість за кредитом
складає 14 181, 51 доларів США , що
еквівалентно 112 601,19 грн., з яких
основна заборгованість за кредитом - 13
927, 26 доларів США, що еквівалентно 110582,44
грн., заборгованість по відсотках 129,67
доларів США, що еквівалентно 1029,58 грн.,
пеня за несвоєчасну сплату кредиту з 1
серпня 2010 року по 31 січня 2011 року в сумі
124,58 доларів США, що еквівалентно 989,17
грн.

Отже, кредитор вправі заявляти вимогу
у рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет застави -
автомобіль Hyundai Sonata 2.0 5МТ2, шляхом
продажу його через прилюдні торги в
рамках виконавчого провадження за
початковою ціною, визначеною на
підставі оцінки, проведеної відповідно
до законодавства про оцінку майна у
виконавчому провадженні, стягнути
судові витрати.

За таких обставин, суд першої інстанції
, у відповідності до положень ст. ст. 526,
527, 530, 572, 591, 612, 625, 629, 625, 1050-1054 ЦК України,
правильно поклав на позичальника
обов'язок погасити заборгованість за
кредитним договором в сумі 112 601, 19
гривень шляхом звернення стягнення на
предмет застави.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 14 березня 2012
року та додаткове рішення цього ж суду
від 6 червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили, шляхом
подачі скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: