АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря: Данилко О.А.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» про стягнення
коштів за затримку розрахунку при
звільненні, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» на рішення Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 10 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 в травні 2014 року
звернувся до суду з позовом до ПАТ
«Мостобуд» про стягнення коштів за час
затримки розрахунку при звільнення.

Посилався на те, що з 01 листопада 2003
року по 02 жовтня 2012 року працював на
посаді майстра будівельних та
монтажних робіт. При звільненні з
роботи ПАТ «Мостобуд» заборгувало йому
виплату заробітної плати у сумі 7 978,33
грн.. Заборгованість по заробітній
платі він вимушений був стягнути у
примусовому порядку на підставі
судового наказу Луцького
міськрайонного суду від 25 грудня 2012
року.

Зазначав, що з часу звільнення до
фактичного розрахунку пройшло 16
місяців, а тому просив стягнути
заборгованість по виплаті середнього
заробітку за час затримки при
звільненні по день фактичного
розрахунку у сумі 20 425 гривень.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 10 липня

________________________________________________________________________
________________________________________________________

№22-ц/794/1267/14 Головуючий у 1
інстанції: Мізюк В.М.

Категорія: 53
Доповідач: Литвинюк
І.М.

2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Мостобуд» на користь
ОСОБА_2 20 425 грн. за час затримки
розрахунку при звільненні.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

На рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 10 липня 2014
року ПАТ «Мостбуд» подало апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, в задоволенні позову
відмовити в частині стягнення
середньомісячного заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні у
розмірі 6 209,20 грн., та стягнути судові.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим,
протиправним, прийнятим з порушенням
норм матеріального, було неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції визнав встановленими.

Посилається на те, що судом першої
інстанції зроблений невірний
розрахунок середнього заробітку за час
затримки при звільненні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення представника
позивача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ПАТ
«Мостобуд» при звільненні працівника
порушив строки розрахунку, а тому має
нести відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні.

Матеріалами справи та судом першої
інстанції встановлено, що позивач з 01
листопада 2003 року по 02 жовтня 2012 року
працював у мостобудівельному загоні №
60 ПАТ «Мостобуд» на посаді майстра
будівельних та монтажних робіт. Згідно
наказу №112-к від 02 жовтня 2012 року
ОСОБА_2 був звільнений з посади на
підставі ст. 38 КЗпП України.

Також встановлено, що розрахунок в сумі
7 978,33 грн. йому було виплачено в
примусовому порядку через управління
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві 14 лютого
2014 року.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року № 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці» судам
роз'яснено, що, установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку з затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при непроведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Отже, передбачений ст. 117 КЗпП України
обов'язок роботодавця щодо виплати
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні настає за
умови невиплати з його вини належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, основою для визначення загальної
суми заробітку, що підлягає виплаті за
час вимушеного прогулу, є
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника, яка згідно
з п. 8 цього Порядку визначається
діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - календарних днів за
цей період.

Згідно довідки ПАТ «Мостобуд», розмір
середньомісячної заробітної плати
ОСОБА_2 становить 1 242 грн. 51 коп.. Саме з
цього розміру виходив позивач,
здійснюючи розрахунок при зверненні з
даним позовом до суду, і сторонами не
оспорюється.

Виходячи з розміру
середньомісячної заробітної плати та
відповідно до Порядку її обчислення,
середньоденний заробіток складає - 59,17
грн.. Тому апеляційний суд виходить
саме з цього розміру середньоденного
заробітку, а доводи апелянта щодо
визначення середньоденної заробітної
плати шляхом ділення заробітної плати
за рік на календарні дні року (а.с. 82) є
необґрунтованими.

Тому апеляційний суд вважає, що
відповідно до ст. 117 КЗпП України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути середній заробіток за період
затримки розрахунку з 31 грудня 2012 року
по 14 лютого 2014 року, виходячи саме з
кількості робочих днів, яка становить
345 робочих днів.

Таким чином, підлягає стягненню
заборгованість з виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні із розрахунку 345 днів х
59,17 грн. = 20 413,65 грн..

Між тим, суд першої інстанції,
порахувавши період затримки не за
робочі, а календарні дні, що суперечить
вимогам діючого законодавства, невірно
встановив розмір заробітної плати
позивача, необхідний для нарахування
суми середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

За таких обставин, висновки суду
не відповідають обставинам справи та
закону, тому відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підстави для зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Мостобуд»
задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 10 липня 2014
року змінити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» на користь
ОСОБА_2 20 413, 65 грн. за час затримки
розрахунку при звільненні.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: