АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6277/14 Справа №
інстанції - Янжула С.А.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

09 вересня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: Першотравенське міське
житлово - комунальне підприємство,
Першотравенське УЕГХ ПАТ
«Дніпропетровськгаз», Відкрите
акціонерне товариство
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго», Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Першотравенської міської ради
Дніпропетровської області, про
розподіл фінансово - особового рахунку
по сплаті за житлово - комунальні
послуги, та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області про
виселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 20
травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про
розподіл фінансово-особового рахунку
по сплаті за житлово-комунальні
послуги. В обґрунтування позову
зазначила, що вона зареєстрована в
АДРЕСА_1, як член сім'ї власника жилого
приміщення. Також у вказаній квартирі
зареєстровані власник житла - ОСОБА_3 та
син позивачки - ОСОБА_4 Вона не може
порозумітися з відповідачами по сплаті
за спожиті житлово-комунальні послуги,
тому просить суд розподілити
фінансово-особові рахунки із сплати за
комунальні послуги між нею та
відповідачами в рівних частках.

17 червня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_2 про виселення. В обґрунтування
позову зазначила, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1 на праві приватне
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло № 1287 від 08 грудня 1993 року. В
зазначеній квартирі окрім неї, згідно
виписки з фінансово - особового
рахунку, зареєстровані її донька -
відповідачка по справді повнолітній
син відповідачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Також в квартирі мешкає разом з
відповідачкою її неповнолітній син -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5
забезпечений житлом, зареєстрований в
трикімнатній квартирі по АДРЕСА_5, за
місцем проживання свого батька ОСОБА_6,
що підтверджується випискою з
фінансово-особового рахунку від 11
квітня 2013 року.

На протязі тривалого часу, майже 10
років з моменту реєстрації в її
квартирі, відповідачка участі в
утриманні квартири не приймає,
комунальні послуги не сплачує, створює
антисанітарні умови в квартирі, вчиняє
свари та скандали, що призводить до
тяжкої психологічної ситуації,
неможливості сумісного проживання. Всі
комунальні послуги вона сплачує сама,
ОСОБА_2 не сплачує комунальні послуги.
Вважає, що дані обставини встановлені
рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 05
червня 2012 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто
на її користь 2 710,20 грн. в рахунок
відшкодування коштів, сплачених за
комунальні послуги за період з 01 січня
2009 року по 01 січня 2012 року в межах
трирічної давності. Після даного
рішення суду відповідачка знову не
сплачувала за комунальні послуги.
Вважає, що ОСОБА_2 має право на житло по
АДРЕСА_5, де зареєстрований ОСОБА_6, з
яким вона перебуває у шлюбних
відносинах, без реєстрації шлюбу, та її
син ОСОБА_5 Вказана квартира придатна
для проживання, але ОСОБА_2 на її
пропозиції залишити її на старість у
спокої, перейти жити до свого чоловіка,
який забезпечений житлом та де
забезпечений житлом її син, ніяк не
реагує. ОСОБА_2 систематично порушує
правила сумісного проживання в
квартирі, що робить неможливим
проживання разом з нею в одній
квартирі, попередження з боку міліції
не дали ніяких результатів, ОСОБА_2 не
бажає змінити свою поведінку. На
підставі статей 156 та 116 Житлового
Кодексу України просить виселити
ОСОБА_2 з житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 20
травня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про розподіл фінансово -
особового розрахунку по сплаті за
житлово - комунальні послуги -
відмовлено.

У задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_3 про виселення - відмолено
також (а.с.130-133).

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду в
частині відмови у задоволені
зустрічних позовних вимог про
виселення та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити вище вказані позовні
вимоги в повному обсязі (а.с. 137-142).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду в
оскаржуємій частині залишити без змін
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт оскаржує
рішення суду в частині відмови у
задоволені позовних вимог про
виселення, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість
вищевказаного рішення суду першої
інстанції в цих межах. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності № 1287 від 08 грудня 1993
року. ОСОБА_2 зареєстрована у спірній
квартирі в якості члена сім»ї власника
житлової квартири, відповідно до
виписки з фінансово особового рахунку
НОМЕР_1 від 11 квітня 2013 року.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог первісного позову суд 1 інстанції
виходив з того, що вимоги ОСОБА_2 до
власника житла - ОСОБА_3 про розподіл
фінансово-особового рахунку по сплаті
за житлово-комунальні послуги
задоволенню не підлягають, як такі, що
не ґрунтуються на чинному
законодавстві.

В зазначеній частині, відповідно до ч.1
ст. 303 ЦПК України, рішення суду не
перевіряється.

Щодо відмови у задоволені зустрічних
позовних вимог позовних, то суд 1
інстанції виходив із того, що
позивачем за зустрічним позовом не
надано належних та допустимих доказів
які б свідчили про систематичне
порушення правил співжиття, а також
підтверджували б факт вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів, що
передбачено змістом ст. ст. 156 та 116
Житлового Кодексу України. З
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 за місцем роботи
характеризується позитивно, докази про
застосування до неї заходів
попередження або громадського впливу,
окрім постанови Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області № 0430/2318/2012 від 01 жовтня 2012 року,
відсутні.

Вказані висновки суду зроблені без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки
позивачка за зустрічним позовом не
скористалася наданими їй правами, не
обґрунтувала свої позовні вимоги та не
надала суду доказів на їх
підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а відповідно до ч. 3 ст.
10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана надати суду докази на
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду 1 інстанції,
яким у досить повному обсязі з'ясовані
права та обов'язки сторін, обставини
справи, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, а відповідно до ст.
212 ЦПК України, виключне право оцінки
доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення - не
встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК
України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 20
травня 2014 року в оскаржуємій частині -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: