Справа № 361/2638/14-ц
Провадження № 2/361/1330/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області до ОСОБА_1 про
зобов'язання утримувати матір, яка є
непрацездатною і потребує
матеріальної допомоги, а також за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: виконавчий комітет
Броварської міської ради Київської
області, про звільнення від обов'язку
утримувати матір, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року виконавчий комітет
Броварської міської ради Київської
області звернувся з позовом до ОСОБА_1
про зобов'язання утримувати матір, яка
є непрацездатною та потребує
матеріальної допомоги. В обґрунтування
вимог позивач посилався на те, що до
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області
звернувся головний лікар Броварської
центральної районної лікарні з
проханням вирішити питання догляду за
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка протягом
тривалого часу перебуває у лікарні,
хоча не потребує лікування, а лише
догляду. ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2,
проте від утримання та догляду за
матір'ю відповідач відмовляється. У
зв'язку з наведеним позивач був
змушений звернутися до суду.

До початку розгляду справи по суті
ОСОБА_1 звернувся до суду із
зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет
Броварської міської ради Київської
області, про звільнення від обов'язку
утримувати матір. Ухвалою суду від 19
травня 2014 року первісний та зустрічний
позов прийняті до спільного розгляду
та об'єднані в одне провадження.
Зустрічні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим,
що з 13 років він проживав без батьків,
забезпечував себе самостійно, зокрема,
сплачував комунальні послуги за
квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_2 є його матір'ю,
проте свого батьківського обов'язку
вона не виконала, вела аморальний
спосіб життя, зловживала спиртними
напоями та не піклувалася про сина,
який був змушений з дитячих років
працювати, щоб забезпечити себе
життєвонеобхідними речами. З положень
чинного сімейного законодавства
випливає взаємний обов'язок батьків
утримувати неповнолітніх дітей, а
повнолітніх дітей зобов'язано
піклуватися про своїх непрацездатних
батьків, утримувати їх та брати участь
у додаткових витратах на батьків,
викликаних тяжкою хворобою,
інвалідністю. Проте за правилами ст. 204
Сімейного кодексу України дочка, син
можуть бути звільнені від вказаного
обов'язку, якщо буде встановлено, що
мати, батько ухилялися від виконання
своїх батьківських обов'язків.
Оскільки, ОСОБА_2 не приймала участі у
вихованні та утриманні сина, його
життям не цікавилася, чим практично
самоусунулася від виконання
батьківських обов'язків, ОСОБА_1 був
змушений звернутися до суду з
зустрічним позовом про звільнення від
обов'язку утримувати матір.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 первісні
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, просили первісний позов
задовольнити, а у задоволенні
зустрічного - відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник -
ОСОБА_5 заперечували проти позовних
вимог виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області, посилаючись на те, що вимоги є
необґрунтованими та безпідставними.
Просили задовольнити зустрічний позов.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив,
що батько їх з матір'ю залишив, коли
йому було біля 2-х років, оскільки мати
зловживала спиртними напоями. Мати
вела аморальний спосіб життя, не
працювала, вживала спиртні напої,
приводила додому співмешканців,
періодично взагалі зникала з дому,
залишаючи малолітнього сина самого на
виживання. Коли йому виповнилося 13
років, мати загалі перестала навіть
навідуватися додому. Він залишився у
квартирі, де за борги було відключено
світло, він не мав навіть що їсти, ходив
до школи та були випадки голодного
знепритомнення, у зв'язку з чим в школі
його поставили на безкоштовне
харчування. У подальшому, коли зміг
заробляти, самостійно виплатив борги
за комунальні послуги та у 16 років вже
влаштування на роботу в кооператив, де
працював по 12 годин та майже без
вихідних. Мати знову з'явилася біля
півтора року тому, проте через декілька
місяців знову почала пити й пропала.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, представника
відповідача, свідків, дослідивши
письмові докази, наявні в матеріалах
справи, суд дійшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_2,
про що свідчить копія свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого 27
листопада 1980 року Броварським міським
відділом РАЦС Київської області (а.с. 36).

З копії довідки № 163, виданої 29 січня 2014
року управлінням Пенсійного Фонду
України в місті Бровари та
Броварському районі Київської області,
вбачається, що ОСОБА_2 з 06 лютого 2005 року
отримує пенсію за віком, що за шість
місяців (з серпня 2013 року по січень 2014
року) складає в сукупному розмірі 6 121
грн. 64 коп. (а.с. 9).

Згідно копій довідок № 22 від 10 січня 2014
року, № 93 від 25 грудня 2013 року, копії
медичної картки, виписки із медичної
картки амбулаторного хворого, виписки
з історії хвороби № 2846/408, ОСОБА_2
потребує стороннього догляду та може
перебувати в інтернаті загального типу
(а.с.6-8, 58-59).

ОСОБА_2 тривалий час, а саме з липня 2013
року, перебуває у Броварській
центральній районній лікарні, займає
лікарняне ліжко не потребуючи
лікування, а тільки догляду, що
підтверджується листом головного
лікаря Броварської центральної
районної лікарні Багнюка В.В. від 17
жовтня 2013 року № 3095 (а.с. 10).

З копії листа-відповіді начальника
Броварського районного відділу
управління ДМС України в Київській
області Петрика Л.В. від 12 листопада 2013
року за № 3287 вбачається, що ОСОБА_2
значиться знятою з реєстраційного
обліку 22 березня 2012 року з адреси
АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 на теперішній час за
даною адресою не зареєструвалася (а.с.
12).

Судом у процесі розгляду справи
з'ясовано, що ОСОБА_2 має двох дітей -
сина ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_9, 1971 року
народження, яка з 17 років фактично
проживає в Росії, Челябінська обл.,
Єткульський р-н, с. Попельня, де має свою
сім'ю, в Україну не приїжджає, матір
доглядати відмовляється, так як
забрати її немає можливості. ОСОБА_1 з
малолітнього віку проживав без
батьків, забезпечував себе самостійно,
працюючи з 16 років у взуттєвому
кооперативі, оскільки матір все життя
вела аморальний спосіб життя,
зловживала спиртними напоями, не мала
постійного місця проживання, уваги
сину не приділяла, його життям не
цікавилася та не надавала матеріальної
допомоги. Відповідач власним коштом
здійснював оплату комунальних послуг
за квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується копія квитанцій та
копіями договору про користування
електричною енергією побутовим
споживачем від 16 вересня 2002 року й
договору про надання населенню послуг
з водопостачання та водовідведення від
10 жовтня 2002 року (а.с.38-41). Ухилення
ОСОБА_2 від виконання батьківських
обов'язків у судовому засіданні також
підтвердили свідки ОСОБА_10. ОСОБА_11,

ОСОБА_12 та це вбачається з письмових
пояснень ОСОБА_13

(а.с.61-65).

За правилами ст. 202 СК України,
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Згідно ст. 204 СК України дочка, син
можуть бути звільнені судом від
обов'язку утримувати матір, батька та
обов'язку та обов'язку брати участь у
додаткових витратах, якщо буде
встановлено, що мати, батька ухилялися
від виконання своїх батьківських
обов'язків.

Статтею 10 ЦПК України встановлено
принцип змагальності сторін в
цивільному процесі, який полягає в
тому, що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, прямо
встановлених законом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Зважаючи на всі вищевикладені докази у
їх сукупності, об'єктивно та повно
з'ясувавши обставини справи й наявні у
справі докази, суд прийшов до висновку,
що ОСОБА_2 участі в вихованні сина не
брала, не утримувала його, та ухилялася
від виконання батьківських обов'язків,
тому вимоги ОСОБА_1 про звільнення його
від обов'язку брати участь у додаткових
витратах на утримання матері ОСОБА_2 є
обґрунтованими й підлягають
задоволенню у повному обсязі, а позовні
вимоги виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області до ОСОБА_1 про зобов'язання
утримувати матір, яка є непрацездатною
і потребує матеріальної допомоги,
підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області до
ОСОБА_1 про зобов'язання утримувати
матір, яка є непрацездатною і потребує
матеріальної допомоги, - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від
обов'язку утримувати матір ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та від обов'язку брати
участь у додаткових витрат на її
утримання.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.М. Пухна