АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
08 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта», третя
особа: Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», про визнання дій
неправомірними, договору частково
недійсним та стягнення страхового
відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

03 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта», у
якому просив визнати дії НАСК «Оранта»
щодо відмови у виплаті страхового
відшкодування неправомірними, визнати
підпункт 12.6.4 пункту 12.6 та пункт 12.11
договору добровільного страхування
транспортного засобу від 03.03.2009 року
недійсним та стягнути з ВАТ НАСК
«Оранта» невиплачену частину
страхового відшкодування у розмірі 61
159, 90 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03
березня 2009 року між ним та ВАТ НАСК
«Оранта» укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу К7035-009/09/СТ,
відповідно до умов якого страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку виплатити
страхувальникові страхове
відшкодування за шкоду, заподіяну
застрахованому транспортному засобу -
автомобілю КІА, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, власником
якого він є. Зазначений транспортний
засіб зазнав механічних пошкоджень в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 28.05.2011 року. На
виконання умов договору страхування
він звертався до ВАТ НАСК «Оранта» із
заявою про виплату страхового
відшкодування і надав всі необхідні
документи. Відповідно до рахунку
фактури від 02.06.2011 року застраховане за
договором майно зазнало пошкоджень на
суму 68 391,18 грн., ВАТ НАСК «Оранта»
здійснена виплата в розмірі 6 527,98 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 08 липня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено.

22 липня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що ніхто в здоровому глузді не
витратить на придбання транспортного
засобу 125 112, 98 грн. замість 70 330, 4 грн.
Також апелянт вказав, ВАТ НАСК «Оранта»
виходила з того, що ОСОБА_1 не
погодиться на відчуження належного
йому транспортного засобу, адже кошти
будуть перераховані в рахунок
погашення кредиту. Додатково апелянт
вказав, що підпункт 12.6.4 пункту 12.6 та
пункт 12.11 договору добровільного
страхування транспортного засобу від
03.03.2009 року є несправедливими та
підлягають визнанню недійсними
відповідно до ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів», а не ст. 230 ЦК
України, якою керувався суд при
ухваленні рішення.

У судовому засіданні представник ВАТ
НАСК «Оранта» за довіреністю - Ільчук
В.О. апеляційну скаргу просив
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 03 березня 2009 року між
ВАТ НАСК «Оранта» (страховик) та ОСОБА_4
(страхувальник) був укладений договір
добровільного страхування
транспортного засобу (Банківське
КАСКО) № К7035-09/09/СТ, відповідно до умов
якого об'єктом страхування є майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням або
розпорядженням транспортним засобом
зазначеним у додатку до цього Договору.
У відповідному додатку до договору
визначаються умови страхування для
відповідного періоду за цим Договором.

Додатком № 1 до вищезгаданого договору
страхування визначено, що
застрахованим майном є автомобіль КІА
САRENS, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1. Строк
дії договору страхування вказаним
додатком встановлено з 06.03.2009 року по
04.03.2015 року.

28 траня 2011 року, тобто під час дії
договору страхування, сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої застрахований
автомобіль отримав механічні
пошкодження.

ОСОБА_1 на виконання умов договору
страхування звернувся до ВАТ НАСК
«Оранта» із заявою про страхову подію
та виплату страхового «шкодування,
надавши всі необхідні документи для
отримання страхового відшкодування.

За умовами п. 5.1 договору страхування
страхова сума - це грошова сума у межах
якої страховик відповідно до умов
цього договору зобов'язаний провести
виплату фахового відшкодування при
настанні страхового випадку. Розмір
страхової суми визначається сторонами
у додатках до цього договору.
Відповідно до Додаткової угоди № від
01.03.2011 року страхова сума за період з
06.03.2011 р. по 05.03.2012 року становить 10 330,40
грн.

Пунктом 12.4 договору страхування
встановлено, що вартість
відновлювального ремонту визначається
на підставі висновків аварійного
комісара страховика або спеціаліста
узгодженої зі страховиком експертної
організації.

З матеріалів справи вбачається, що 07
червня 2011 року було складено
автотоварознавче дослідження № АА 8480
НА-07.06/5, згідно з яким вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
транспорту КІА САКЕК8, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 65
112, 98 грн. і становить більше ніж 75 %
страхової суми, яка згідно Додаткової
угоди № 1 становить 70 330,40 грн.

13 липня 2011 року було затверджено
протокол результатів аукціону № 3708,
згідно з яким ринкова вартість
пошкодженого транспортного засобу КІА
САЯЕИ8, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 склала 60 000,00 грн.

Пунктом 12.11 договору страхування
встановлено, якщо страхова сума,
встановлена цим договором для
транспортного засобу, відповідає його
дійсній вартості на момент укладення
цього договору, а вартість відновлення
(ремонту) цього пошкодженого
транспортного засобу перевищує 75%
страхової суми, то страховик має право
провести розрахунок та виплату
страхового відшкодування в межах
страхової суми за одним із наступних,
визначених страховиком варіантів.

Пунктом 12.11.2 договору страхування
визначено, що страхове відшкодування,
обчислюється як різниця між дійсною
вартістю транспортного засобу до
пошкодження на дату настання
страхового випадку) і дійсною вартістю
пошкодженого в наслідок настання
страхового випадку транспортного
засобу, розміром безумовної франшизи
та сумою інших відрахувань відповідно
до умов цього договору. Дійсна вартість
транспортного засобу до пошкодження
(на дату настання страхового випадку)
визначається на підставі висновків
аварійного комісара страховика або
спеціаліста згодженої зі страховиком
експертної організації, виконаних
відповідно до методики товарознавчої
експертизи та оцінки дорожніх
транспортних засобів.

Дійсна вартість пошкодженого
транспортного засобу визначається
страховиком шляхом проведення
маркетингового дослідження з
визначення вартості такого
транспортного засобу. У цьому випадку
страховик зобов'язаний забезпечити
страхувальнику можливість реалізації
пошкодженого транспортного засобу за
зазначеною в результаті проведення
маркетингового дослідження ціною.
Виплата страхового відшкодування
здійснюється після надання
страхувальником документів, що
підтверджують факт відчуження
пошкодженого транспортного засобу
особі, яку визначив страховик. У разі
ненадання страхувальником зазначених
вище документів страховик має право
здійснити виплату страхового
відшкодування двома частинами:

1) перша - у розмірі 70%
обчисленої суми страхового
відшкодування сплачується у

строки, встановлені п.11.4.1. Договору;

2) друга - у розмірі 30%
обчисленої суми страхового
відшкодування сплачується за мови
надання страхувальником документів, що
підтверджується факт відчуження
пошкодженого транспортного засобу
особі, яку визначив страхувальник.

Відповідно до п.п. 12.6.3 п.12.6 договору
страхування розмір страхового
відшкодування за пошкоджений, знищений
або втрачений застрахований
транспортний засіб визначається за
вирахуванням розміру франшизи,
обумовленої договором (703,30 грн.).

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині визнання дій неправомірними і
стягнення страхового відшкодування
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що ВАТ НАСК «Оранта» відповідно
до умов договору, передбачених п.п. 12.11,
12.11.2 Договору добровільного
страхування оплатила вигодонабувачу
ПАТ «Укрсоцбанк» суму у розмірі 6 527, 98
грн. та виконала свої зобов'язання
перед позивачем та вигодонабувачем
відповідно до умов договору
страхування.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
його пошкоджений автомобіль не може
коштувати 60 000 грн., колегія суддів
виходить з того, що будь-яких доказів на
підтвердження вказаних обставин суду
не надано, у тому колегія суддів
розцінює їх як припущення позивача.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
ВАТ НАСК «Оранта» виходила з того, що
ОСОБА_1 не погодиться на відчуження
належного йому транспортного засобу,
оскільки страховик діяв відповідно до
умов договору та, окрім іншого, надав
страхувальнику можливість залишити
автомобіль собі за більшу вартість, ніж
запропоновано переможцем
інтернет-аукціону.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для визнання
недійсними підпункт 12.6.4 пункту 12.6 та
пункт 12.11 договору добровільного
страхування транспортного засобу від
03.03.2009 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
встановлення жорстких обов'язків
споживача, тоді як надання послуги
обумовлене лише власним розсудом
виконавця, є несправедливими умовами
договору.

Як вбачається з п. 12.11 договору
страхування, страховик зобов'язаний
виплатити страхове відшкодування, у
тому підстав вважати, що надання
послуги обумовлене його власним
розсудом немає. Крім того, вказаним
пунктом передбачена можливість
залишення автомобіля у власності
страхувальника та визначення вартості
пошкодженого транспортного засобу на
підставі експертної оцінки у разі
неможливості його відчуження.

Отже, підстав для визнання оспорюваних
пунктів договору недійсними немає.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції безпідставно керувався при
ухваленні рішення ст. 230 ЦК України,
колегія суддів до уваги не приймає, так
як зазначені доводи не спростовують
висновку суду про відмову у
задоволенні позову про визнання
недійсними окремих пунктів договору
страхування.

Отже, рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 08 липня 2014 року є
законним і обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 08 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді