Справа №539/3176/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014

Лубенський
міськрайонний суд

Полтавської
області

В складі: головуючого судді - Яценка
В. В.

при секретарі – Карпенко Т.П. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лубни справу
за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник, ОСОБА_1, звернувся до суду
зі скаргою на дії заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_2

В скарзі вказав, що постановою
заступника начальника відділу
Державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції від 29.08.2014 року відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 539/652/14-ц від 08.07.2014
року про виселення з квартири за
адресою: м. Лубни, вул. Тютюнника
Григора, 12. Вказаний виконавчий лист
виданий на виконання рішення
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 29.04.2014 року,
яким для задоволення вимог ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» по заборгованості
скаржника за кредитом в іноземній
валюті звернуто стягнення на предмет
іпотеки шляхом набуття права власності
на квартиру за адресою: м. Лубни, вулю
ОСОБА_3, 12. Цим же рішенням скаржника
виселено з вказаної квартири. Скаржник
вказує на те, що на час відкриття
виконавчого провадження набув
чинність ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», яким введено
мораторій на примусово стягнення
нерухомого житлового майна, яке
вважається предметом іпотеки згідно із
статтею 5 Закону України "Про іпотеку",
якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами.
Отже, цим законом заборонено стягнення
на квартиру скаржника, що унеможливлює
і його виселення. На думку, скаржника,
державний виконавець на підставі п. 8 ч.
1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»
повинен був відмовити у відкритті
виконавчого провадження.

Будучи належним чином повідомленим
, про день та час розгляду скарги , про
що свідчить розписка про отримання
повістки , скаржник ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився .Як повідомила
мати скаржника ОСОБА_4 , скаржник
ОСОБА_1 про день розгляду його скарги
повідомлений , але поїхав до Сумської
області.

Представник державної виконавчої
служби Лубенського міськрайонного
управління юстиції в особі заступника
начальника відділу ОСОБА_2 , скаргу не
визнала , вважає її безпідставною , та
прохає суд відмовити ОСОБА_1 в її
задоволені. Вважає , що скаргу можливо
розглядати у відсутність скаржника ,
оскільки він про день розгляду скарги
повідомлений належним чином , і його
неявка згідно пояснень його матері
ОСОБА_4 не є поважною .

Суд вважає можливим , розглянути
скаргу ОСОБА_1 у відсутність
скаржника,неявку якого суд вважає не
поважною.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 384 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Судом встановлено, що рішенням
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 29.04.2014 року
задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором: для задоволення
вимог позивача, а саме заборгованості
за кредитом в іноземній валюті
звернуто стягнення на предмет іпотеки
шляхом набуття права власності на
квартиру за адресою: м. Лубни, вул.
Тютюнника Григора, 12. Цим же рішенням
скаржника виселено з вказаної
квартири.

На виконання вказаного рішення
суду 08.07.2014 року по виселенню скаржника
був виданий виконавчий лист № 539/652/14-ц.

Постановою заступника начальника
відділу Державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції від 29.08.2014 року відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 539/652/14-ц від 08.07.2014
року про виселення з квартири за
адресою: м. Лубни, вул. Тютюнника
Григора, 12.

07.06.2014 року набрав чинності ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті»,
відповідно до п.1 ч.1 ст.1 якого протягом
дії цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя
або є об'єктом незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна, яке перебуває в іпотеці, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно.

Згідно з ч. 3 Закону він набирає
чинності з дня його опублікування та
втрачає чинність з дня набрання
чинності законом, який врегульовує
питання особливостей погашення
основної суми заборгованості,
вираженої в іноземній валюті, порядок
погашення (урахування) курсової
різниці, що виникає у бухгалтерському
та/або податковому обліку кредиторів
та позичальників, а також порядок
списання пені та штрафів, які
нараховуються (були нараховані) на таку
основну суму заборгованості.

За ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

На думку скаржника, норми цього
закону виключають здійснення
виконавчого провадження в частині його
виселення, а тому державний виконавець
повинен був відмовити у відкритті
виконавчого провадження.

Висновки скаржника є помилковими.

Норми ЗУ «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» не виключають здійснення
виконавчого провадження, а лише
відтерміновують його до дня набрання
чинності законом, який врегульовує
питання особливостей погашення
основної суми заборгованості,
вираженої в іноземній валюті, порядок
погашення (урахування) курсової
різниці, що виникає у бухгалтерському
та/або податковому обліку кредиторів
та позичальників, а також порядок
списання пені та штрафів, які
нараховуються (були нараховані) на таку
основну суму заборгованості.

П.10 роз’яснень ВССУ від 28.01.2013 року
№ 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення у цивільній справі»,
наголошує, що перш за все при розгляді
скарги на рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця суд має
враховувати те, що принципом
цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, а у статті
14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості
судових рішень. Крім того, виконання
рішення суду є елементом справедливого
судового розгляду, передбаченого
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

Відтак, вказане питання необхідно
вирішувати шляхом відстрочки або
розстрочки виконання, проте, підстави
для відмови у відкритті виконавчого
провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХ В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
заступника начальника відділу
Державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом 5 днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лубенського

міськрайонного
суду

ОСОБА_6