АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2417/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. УХВАЛА
19 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоТрюхана Г. М.суддівМіщенка
С. В. , Сіренка Ю. В. при
секретаріНаконечній М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 22 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 , Соснівського районного
відділу УДМС України в Черкаській
області про припинення права особи на
користування жилим приміщенням,
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
В травні 2014 року ОСОБА_7. звернулась до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_6,
Соснівського районного відділу УДМС
України в Черкаській області,
посилаючись на те, що на підставі
договору дарування будинку з
незавершеними будівлями та спорудами
від 15 червня 2012 року, посвідченого
нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрованого в реєстрі за № 1567, їй
на праві приватної власності належить
домоволодіння АДРЕСА_1, що у м. Черкаси,
загальною площею 74,7 кв.м.
В даному будинку, крім позивачки та
членів її сім'ї, зареєстрований
відповідач, який фактично не проживає в
ньому з лютого 2012 року, а проживає у
будинку тещі у Кіровоградській
області. Підставою реєстрації в
будинку по АДРЕСА_1 було те, що він був
членом сім'ї батька позивачки, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько помер,
відповідач залишився зареєстрованим в
будинку. З лютого 2012 року ОСОБА_6 в
будинку не проживав, витрати на
утримання будинку не здійснював,
комунальні послуги не сплачував,
наміру вселитися не висловлював.
Відповідач є громадянином Російської
Федерації, на даний час його реєстрація
створює для позивачки перешкоди у
користуванні будинком.
Враховуючи викладене, просить суд
припинити ОСОБА_6 право користування
будинком за адресою: АДРЕСА_1 та зняти
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 22 липня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Частинами 1, 4 ст. 156 ЖК України
встановлено, що члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що ОСОБА_6, як син ОСОБА_10,
був зареєстрований у АДРЕСА_1, який
належав на праві власності ОСОБА_10
батьку позивачки ОСОБА_7, який є також і
батьком відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько сторін
ОСОБА_10

Згідно договору дарування №991312 від 15
червня 2012 року ОСОБА_10 подарував своїй
дочці ОСОБА_7, буднок АДРЕСА_1

Також, згідно договору дарування №991313
від 15 червня 2012 року ОСОБА_10 є власницею
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розміром 0,1000 га за вказаною вище
адресою.

Задовольняючи позовні вимоги про
припинення права особи на користування
жилим приміщенням, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
згідно вимог ст.156 ЖК України право
членів сім'ї на користування жилим
приміщенням є похідним від права
власника, та з припиненням для власника
права власності на жиле приміщення,
члени його сім'ї також втрачають право
користування цим приміщенням. Після
того як ОСОБА_10 подарував спірний
будинок ОСОБА_7, ОСОБА_6, який не був
членом сім'ї нового власника, втратив
право на користування спірним житлом.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_6 є
колишнім членом сім'ї власника
спірного жилого приміщення ОСОБА_10
Відповідач вибув із спірного жилого
приміщення, після смерті батька.

Крім того, з лютого 2012 року ОСОБА_6 у
спірному будинку не проживає, витрати
на утримання будинку не здійснює,
комунальні послуги не сплачує, наміру
вселитися не висловлював. Тобто
відповідач тривалий час у ньому не
проживає без поважних причин.

Відповідно до довідки №157 від 1 березня
2013 року, виданою головою
Розсохуватецької сільської ради Ново
архангельського району
Кіровоградської області, ОСОБА_6
проживає у будинку тещі ОСОБА_11

Оскаржуваним рішенням суду вірно
визначено, що ОСОБА_6, не є членом сім'ї
нового власника будинку ОСОБА_7, а тому
позовні вимоги позивачки були
задоволені правомірно..

Також, необхідно зазначити, що оскільки
відповідач виїхав із спірного будинку
в 2012 році, тоді як його батько помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто до моменту
смерті відповідач являвся членом сім'ї
вланика будинку, бажання щодо вселення
в будинковолодіння ОСОБА_6 не виявляв,
тому, на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України
він ткож вважається таким, що втратив
право на користування цим житлом з
підстави його відсутності без поважних
причин понад один рік.

Посилання апелянта є безпідставними та
спростовуються вищенаведеним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Вірно встановивши факти і
відповідно їм правовідносини,
постановивши рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції, є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 22 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 ,
Соснівського районного відділу УДМС
України в Черкаській області про
припинення права особи на користування
жилим приміщенням - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :