У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.

Наумчука М.І.,
Савченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Черкаського району Черкаської області
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області, управління Держземагенства у
Черкаському районі, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - спеціалізоване
комунальне підприємство «Райліс», про
визнання незаконним та скасування
розпорядження районної державної
адміністрації, визнання недійсними
договору купівлі-продажу та державних
актів на право власності на земельну
ділянку за касаційними скаргами ОСОБА_4
та ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3,
на заочне рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 5 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні прокурор Черкаського району
Черкаської області звернувся до суду
із зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що розпорядженням голови
Черкаської районної державної
адміністрації від 1 серпня 2008 року
№ 199 за результатами розгляду проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, розробленого Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Геоприват», та висновку державної
експертизи землевпорядної
документації від 31 липня 2008 року № 3199
припинено право користування
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га спеціалізованим комунальним
підприємством «Райліс» в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради Черкаської області;
затверджено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок 146 громадянам відповідно до
доданого додатку, загальною площею 31,8096
га для будівництва та обслуговування
жилих будинків за рахунок земель
спеціалізованого комунального
підприємства «Райліс» в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради Черкаської області;
передано безоплатно у власність
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування жилих будинків
загальною площею 31,8096 га, з них: ділянку
площею 30,9716 га у власність, ділянку
площею 0,838 га під дороги загального
користування за рахунок земель
спеціалізованого комунального
підприємства «Райліс» в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради Черкаської області;
зобов'язано власників земельних
ділянок провести відшкодування
збитків лісогосподарського
виробництва згідно розрахунків
спеціалізованого комунального
підприємства «Райліс» у місячний
термін після прийняття розпорядження;
зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Геоприват»
заповнити бланки державних актів на
право власності на земельні ділянки.

На підставі вказаного розпорядження
голови Черкаської районної державної
адміністрації 146 громадян отримали
державні акти на право власності на
земельні ділянки.

Органами прокуратури Черкаської
області проведеною перевіркою
встановлено, що прийняття
розпорядження щодо припинення
користування спеціалізованим
комунальним підприємством «Райліс»
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га та передачі земельних ділянок у
власність 146 громадянам, у тому числі
і ОСОБА_3, проведено незаконно. Так,
відповідно до листа Головного
управління Держкомзему у Черкаській
області від 10 лютого 2012 № 64/01-01-08,
вилучення земельних ділянок державної
власності, які перебувають у
постійному користуванні та зайняті
лісами площею понад 1 гектар, для
нелісогосподарських потреб можливе
лише за рішенням Кабінету Міністрів
України, що передбачено ч. 9 ст. 149
ЗК України та ст. 19 Конституції України.
Крім цього, під час перевірки
встановлено, що висновок Управління
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області з
додатком до нього від 22 липня 2008
року, який міститься у проектах
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність 146 громадянам
(згідно додатку) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок спеціалізованого комунального
підприємства «Райліс» у межах
населеного пункту с. Хрещатик
Тубільцівської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
є фіктивним, і таке підтверджено
висновками експерта № 1/0126 від 2 березня
2012 року та № 1/0127 від 12 березня 2012
року, показаннями працівників
управління охорони навколишнього
природного середовища в Черкаській
області. За вказаним фактом
прокуратурою Черкаської області 25
червня 2012 року порушено кримінальну
справу за ознаками злочину,
передбаченого ст. 1 ст. 358 КК України. 23
вересня 2011 року Черкаським міжрайонним
природоохоронним прокурором порушено
кримінальну справу за фактом
перевищення влади службовими особами
Черкаської районної державної
адміністрації за ознаками злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, яку
направлено з обвинувальним висновком
до суду.

Позивач вважає, що розпорядження
голови Черкаської районної державної
адміністрації від 1 серпня 2008 року № 199
прийнято з порушенням вимог ст. ст. 6, 14,
19 Конституції України, ст. ст. 20, 22, 57, 84,
116, 118, 122, 149 ЗК України, ст. ст. 10, 27, 32, 57 ЛК
України, ст. ст. 3, 21, 43 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 10 квітня 2008 № 610-року, яке
було чинним на той час, оскільки
багаторічні насадження та ліси площею
понад 1 га має право вилучати лише
Кабінет Міністрів України;
повноваження щодо вилучення земельних
ділянок у межах населених пунктів та
надання їх у власність громадянам
районні державні адміністрації мають
право лише за наявності висновку
відповідної районної ради, а також у
зв'язку з необґрунтованою зміною
цільового призначення земельної
ділянки, яка не може передаватись у
приватну власність.

На підставі вказаного розпорядження
голови Черкаської районної державної
адміністрації ОСОБА_3 видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,2353га серії ЯЖ
№ 124467 від 7 серпня 2008 року, який
позивач просив визнати недійсним зі
скасуванням його державної реєстрації.
В подальшому ОСОБА_3 продала вказану
земельну ділянку ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу від 23 березня 2010 року, а
остання оформила державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 229546 від 15 квітня 2011 року, які
також підлягають визнанню недійсними.

У зв'язку з цим позивач просив визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Черкаської районної державної
адміністрації № 199 від 1 серпня 2008
року «Про передачу у власність
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилих будинків» в
частині надання у власність ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,2353 га,
розташованої в с. Хрещатик Черкаського
району Черкаської області; визнати
недійсним та скасувати державний акт
серії ЯЖ № 124467 від 7 серпня 2008 року на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,2353 га, виданий ОСОБА_3; визнати
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,2353 га,
укладений 23 березня 2010 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_4; визнати недійсним державний
акт серії ЯК № 229546 від 15 квітня 2011 року
на право власності на зазначену
земельну ділянку, виданий ОСОБА_4

Заочним рішенням Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 5 березня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області від 1 серпня 2008 року № 199 «Про
передачу у власність земельних ділянок
для будівництва та обслуговування
жилих будинків» в частині передання у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2353 га у с. Хрещатик Черкаського
району Черкаської області.

Визнано недійсним державний акт
серії ЯЖ № 124467 від 7 серпня 2008 року на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,2353 га, виданий ОСОБА_3, та
недійсним державний акт серії
ЯК № 229546 від 15 квітня 2011 року на право
власності на земельну ділянку, площею
0,2353 га, виданий ОСОБА_4

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0,2353 га, що розташована у с.
Хрещатик Черкаського району
Черкаської області, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23 березня 2010 року.

У касаційних скаргах заявники просять
скасувати заочне рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 5 березня 2014 року, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами попередніх
інстанцій норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційних скарг правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційні
скарги підлягають відхиленню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що спірна земельна
ділянка відноситься до земель лісового
фонду, лісів першої категорії та
перебувала у державній власності і,
вилучивши, змінивши її цільове
призначення та передавши у приватну
власність, районна державна
адміністрація перевищила надані їй
повноваження у сфері лісових та
земельних відносин.

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених
судом, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що розпорядженням
голови Черкаської
райдержадміністрації від 1 серпня 2008
року № 199 за результатами розгляду
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, розробленого
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Геоприват», та
висновку державної експертизи
землевпорядної документації від 31
липня 2008 року припинено право
користування спеціалізованим
комунальним підприємством «Райліс»
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га, розташованою в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради Черкаського району,
затверджено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок загальною площею 31,8096 га 146
громадянам відповідно до додатку для
будівництва та обслуговування жилих
будинків, передано безоплатно їм у
власність земельні ділянки загальною
площею 31,8096 га для будівництва та
обслуговування жилих будинків, в тому
числі ОСОБА_3 - 0,2353 га.

На підставі цього розпорядження 146
громадян отримали державні акти на
право власності на земельні ділянки.
Зокрема, відповідач ОСОБА_3 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0,2353 га.

23 березня 2010 року ОСОБА_3 продала
вказану земельної ділянки ОСОБА_4, яка
на підставі укладеного договору 15
квітня 2011 року отримала державний акт
на право власності на цю земельну
ділянку.

Зазначена земельна ділянка входила до
складу земельних ділянок загальною
площею 31,8096 га, відноситься до земель
лісового фонду, лісів першої категорії
та перебувала в державній власності і,
вилучивши, змінивши цільове
призначення та передавши її у приватну
власність, районна державна
адміністрація перевищила надані їй
діючим законодавством повноваження у
сфері лісових та земельних відносин.

З висновків експертизи № 1/0126 від 2
березня 2012 року та № 1/0127 від
12.03.2012 року суди встановили, що висновок
Управління охорони навколишнього
природного середовища в Черкаській
області з додатком до нього від 22 липня
2008 року, який міститься у проектах
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність 146 громадянам
(згідно додатку) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок спеціалізованого комунального
підприємства «Райліс» в межах
населеного пункту с. Хрещатик
Тубільцівської сільської ради
Черкаського району Черкаської області,
є фіктивним.

За вказаним фактом прокуратурою
Черкаської області 25 червня 2012 року
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ст. 1
ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації», ст. 31
Лісового кодексу України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, до повноважень
державних адміністрацій у сфері
лісових відносин віднесено, в тому
числі, передачу у власність, надання у
постійне користування для
нелісогосподарських потреб лісових
ділянок площею до 1 га, що перебувають у
державній власності, на відповідній
території, а також у межах міст
республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення,
та припинення права користування ними.

Повноваження Кабінету Міністрів
України у сфері лісових відносин
визначені ст. 27 Лісового кодексу
України і до них, зокрема, належать
передача у власність, надання в
постійне користування для
нелісогосподарських потреб
земельних лісових ділянок площею більш
як 1 га, що перебувають у державній
власності.

Стаття 57 Лісового кодексу України
визначає вимоги щодо порядку зміни
цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства.
Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті в
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
зміна цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у постійне користування
відповідно до Земельного кодексу
України.

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 Земельного кодексу
України, відповідно до ч. 7 якої Кабінет
Міністрів України надає земельні
ділянки із земель державної власності
у постійне користування юридичним
особам у випадках, визначених ст. ст. 149,
150 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу
України, у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
районні державні адміністрації на їх
території вилучають земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах сіл,
селищ, міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для: а) сільськогосподарського
використання; ведення водного
господарства, крім випадків,
визначених частиною дев'ятою цієї
статті; будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі тощо),
крім випадків, визначених частиною
дев'ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 9 ст. 149 Земельного
кодексу України в редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, Кабінет Міністрів
України вилучає земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, - ріллю,
багаторічні насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
площею понад 1 гектар для
несільськогосподарських потреб, а
також земельні ділянки
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного призначення, крім
випадків, визначених частинами п'ятою,
дев'ятою цієї статті, та у випадках,
визначених статтею 150 цього Кодексу.

Оскільки судами встановлено, що
вилучення спірної земельної ділянки та
передача її у власність ОСОБА_3
здійснені з порушенням вимог
земельного законодавства, суди дійшли
правильного висновку про виникнення у
позивача права вимагати визнання
незаконним та скасування зазначеного
розпорядження районної державної
адміністрації і визнання недійсним
виданого на підставі цього
розпорядження державного акта на право
власності на земельні ділянки.

З встановленням таких обставин суди
дійшли правильних висновків про
визнання недійсним укладеного ОСОБА_3
договору купівлі-продажу і
відповідного державного акта на право
власності на земельну ділянку,
отриманого ОСОБА_4

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин справи і вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано
дійшов висновку, що оскаржуване
розпорядження райдержадміністрації
прийнято з порушенням чинного на час
його прийняття законодавства, зокрема
ст. 19 Конституції України, ст. 21 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації», ст. ст. 27, 57 Лісового
кодексу України, ст. 149 Земельного
кодексу України, а тому підлягає
визнанню незаконним і скасуванню.
Оскільки спірна земельна ділянка
вибула з державної власності на
підставі незаконного розпорядження
райдержадміністрації, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
незаконність виданого на підставі
цього розпорядження державного акта
на право власності на земельну ділянку,
укладеного в подальшому договору її
купівлі-продажу і відповідного
державного акта на право власності на
земельну ділянку.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення спору, оскільки висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і зводяться до переоцінки
доказів, їх належності та допустимості,
проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної
оцінки наданих сторонами доказів повно
встановлено фактичні обставини справи
та вірно застосовано норми
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и
л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, подану її представником
ОСОБА_5, відхилити.

Заочне рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 5 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.П.Гончар

Судді:
В.І.Амелін

С.О.Карпенко

М.І.Наумчук

В.О.Савченко