Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Демчук Ю.Ю.,

з участю
представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою Харківського
національного університету внутрішніх
справ на рішення Березнівського
районного суду від 17 липня 2014 року у
справі за позовом Харківського
національного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про відшкодування
вартості навчання,

в с т а н о в и л а :

19 лютого 2014 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ звернувся в суд позовом до ОСОБА_1
про стягнення 46 591,54 грн. відшкодування
вартості навчання.

Рішенням Березнівського районного
суду від 17 липня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач
посилався на те, що відповідно до ст. 18
Закону України «Про міліцію», п. 1
Порядку відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 313 від 1 березня 2007 року та Договору
про підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України від 31 серпня
2009 року, укладеного між навчальним
закладом і ОСОБА_1, останній
зобов'язаний у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ після
закінчення навчання до встановленого
трирічного терміну перебування на
службі за порушення дисципліни,
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з його утриманням у
навчальному закладі згідно із
затвердженим розрахунком.

Наказом начальника Управління МВС
України в Рівненській області № 350 о/с
від 13 листопада 2013 року відповідач
ОСОБА_1, який закінчив навчання у червні
2013 року, з органів внутрішніх справ був
звільнений за порушення дисципліни на
підставі п. 64 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМУ № 114 від 29 липня 1991 р.

Відповідно до довідки-розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсанта, загальна сума витрат,
пов'язаних з утриманням відповідача,
становить 46 591,54 грн.

Вчинивши дисциплінарний проступок,
який став підставою для його
звільнення з органів внутрішніх справ,
ОСОБА_1 порушив узяті на себе
зобов'язання.

Покликаючись на ці обставини, позивач
просив апеляційний суд рішення суду
першої інстанції скасувати й ухвалити
у справі нове рішення про задоволення
його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвалене
місцевим судом рішення скасуванню з
ухваленням у справі апеляційним судом
нового рішення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, місцевий суд виходив з його
недоведеності.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна.

Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України
«Про міліцію» (в редакції, чинній на час
вирішення спору) курсанти вищих
навчальних закладів Міністерства
внутрішніх справ України у разі
дострокового розірвання договору
через небажання продовжувати навчання
або через недисциплінованість чи в
разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Пунктом п. 1 чинного Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 313 від 1 березня 2007 року (далі -
Порядок), передбачено, що відшкодування
таких витрат особами, які навчалися за
державним замовленням у вищих
навчальних закладах МВС, пов'язаних з
їх утриманням у цих закладах,
здійснюється у разі: 1) дострокового
розірвання договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС (далі - навчальний заклад) через
небажання продовжувати навчання або
недисциплінованість; 2) відмови від
подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
навчального закладу; 3) звільнення осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ із служби протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу за власним
бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Згідно з п. 2 Порядку відшкодування
здійснюється в розмірі фактичних
витрат, пов'язаних з: грошовим,
продовольчим і речовим забезпеченням;
перевезенням до місця проведення
щорічної основної і канікулярної
відпустки та у зворотному напрямку, за
направленням до місця служби після
закінчення навчального закладу;
оплатою комунальних послуг і вартості
спожитих енергоносіїв. Порядок
розрахунку витрат установлює МВС разом
із Мінфіном.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом позивача №323 о/с від 5 серпня 2009
року відповідач з 15 серпня 2009 року був
прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ і зарахований
курсантом 1-го курсу
навчально-наукового інституту
підготовки фахівців кримінальної
міліції Харківського національного
університету внутрішніх справ за
спеціальністю «правознавство» із
присвоєнням спеціального звання
«рядовий міліції» (а. с. 4).

31 серпня 2009 року між сторонами у справі,
а також Рівненським УМВС України в
Рівненській області було укладено
Договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України,
за яким відповідач зобов'язався після
закінчення навчання прибути до місця
призначення в термін, визначений у
направленні на роботу, приступити до
виконання службових обов'язків за
посадою, на яку призначений Замовником,
і відпрацювати не менше трьох років.

Пунктом 3.2. зазначеного вище Договору
передбачено, що підставами
відшкодування фактичних витрат на
підготовку є відмова від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 313 від 01 березня 2007 року (в редакції
станом на день укладання тристоронньої
угоди), цей Порядок визначає механізм
відшкодування особами, навчання яких
за державним замовленням у вищих
навчальних закладах МВС прирівнюється
до проходження військової служби (далі
- особи), витрат, пов'язаних з їх
утриманням у таких закладах (далі -
витрати), у разі дострокового
розірвання договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС (далі - навчальний заклад) у зв'язку
з небажанням особи продовжувати
навчання або порушенням нею
дисципліни; відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання.

Судом установлено та підтверджено
належними і допустимими доказами, що
відповідно до тристоронньої угоди між
позивачем, відповідачем та Управлінням
МВС України у Рівненській області від 31
серпня 2009 року була досягнута
домовленість про те, що позивач на
замовлення УМВС України у Рівненській
області має підготувати за державним
замовленням відповідача як фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня,
спеціаліста за спеціальністю
правознавство, а відповідач
зобов'язаний після закінчення навчання
у ХНУВС працювати у замовника не менше
трьох років за призначеною посадою.

З наказу позивача № 134/ о/с від 15 червня
2013 року вбачається, що після закінчення
навчання лейтенант міліції ОСОБА_1 був
відрахований зі складу курсантів та
відкомандирований до УМВС України в
Рівненській області (а. с. 7).

Наказом начальника Управління МВС
України в Рівненській області № 350 о/с
від 13 листопада 2013 року
оперуповноважений сектору карного
розшуку Березнівського РВ УМВС України
в Рівненській області лейтенант
міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ був звільнений за порушення
дисципліни на підставі п. 64 «є»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою КМУ № 114 від 29
липня 1991 р. (а. с. 8).

Таким чином, звільнення відповідача з
органів внутрішніх справ мало місце до
збігу трьох років після закінчення ним
навчального закладу за порушення
дисципліни.

Встановивши такі обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що
порушення відповідачем дисципліни при
проходженні служби в органах
внутрішніх справ і наступне його
звільнення з роботи із цих підстав є
формою його відмови від подальшого
проходження служби.

З довідки-розрахунку витрат, пов'язаних
з утриманням курсанта ОСОБА_1 у
Харківському національному
університеті внутрішніх справ від 10
червня 2013 року слідує, що загальна сума
визначених до відшкодування витрат,
пов'язаних з утриманням
відповідача-курсанта, становить 46 591,54
грн. (а. с. 9).

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Оскільки відповідач не довів
відсутності своєї вини у невиконанні
перед позивачем покладеного на нього
законом і договором зобов'язання та
належним чином не спростував суми
витрат, що підлягають стягненню з нього
на користь університету, колегія
суддів, зважаючи на передбачену
законом презумпцію винуватості
боржника та принцип змагальності
сторін у цивільному судочинстві, що
визначений ст. 10 ЦПК України, приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1 (який був звільнений зі служби в
органах внутрішніх справ протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу за порушення
дисципліни) про стягнення фактичних
витрат, пов'язаних з навчанням, є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного рішення
місцевого суду не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України, через що підлягає
скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ч. 6
ст. 18 Закону України «Про міліцію», ст.
614 ЦК України, п. 1 Порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 313 від 1 березня 2007
року, ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Харківського
національного університету внутрішніх
справ задовольнити.

Рішення Березнівського районного суду
від 17 липня 2014 року скасувати.

Позов Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1 про відшкодування вартості
навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ
Міністерства внутрішніх справ України
46 591 (сорок шість тисяч п'ятсот
дев'яносто одну) грн. 54 коп. фактичних
витрат, пов'язаних з навчанням.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ 698
(шістсот дев'яносто вісім) грн. 88 коп.
понесених судових витрат у справі.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: