Справа № 353/1068/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1901/2014
Головуючий у 1 інстанції Луковкіна У.Ю.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Горблянського
Я.Д., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Кооперативу «Будівельник» та ОСОБА_3,
третя особа з самостійними вимогами на
предмет спору - ОСОБА_4 про визнання
недійсним рішення засновників та
договору купівлі-продажу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тлумацького районного суду від 18 липня
2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд
з позовом про визнання недійсним
рішення засновників та договору
купівлі-продажу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 06
вересня 2007 року між кооперативом
«Будівельник» та ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу приміщення
конюшні, який посвідчено нотаріусом
Тлумацького районного нотаріального
округу ОСОБА_5 Від імені кооперативу
договір укладала ОСОБА_6 - керівник
кооперативу, яка діяла на підставі
Статуту кооперативу та протоколу
зборів засновників від 03 вересня 2007
року №56.

Посилаючись на те, що її, як засновника
кооперативу, про проведення зборів 03
вересня 2007 року не повідомляли, участі
в них вона не приймала, протокол не
підписувала і керівництво кооперативу
внесло неправдиві відомості про її
присутність на зборах з метою
прийняття незаконного рішення про
відчуження майна кооперативу, чим
порушило майнові права, просила
визнати недійсним рішення зборів
засновників кооперативу «Будівельник»
від 03 вересня 2007 року, протокол №56 та
визнати недійсним договір
купівлі-продажу приміщення конюшні від
06 вересня 2007 року.

Ухвалою Тлумацького районного суду від
14 травня 2014 року до участі у справі в
якості третьої особи з самостійними
вимогами на предмет спору залучено
ОСОБА_4, яка просила визнати
недійсним рішення зборів засновників
кооперативу «Будівельник» від 03
вересня 2007 року, протокол №56 та визнати
недійсним договір купівлі-продажу
приміщення конюшні від 06 вересня 2007
року.

Рішенням Тлумацького районного суду
від 18 липня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 та в задоволені позову
третьої особи з самостійними вимогами
на предмет спору ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення
ОСОБА_2 посилається на невідповідність
висновків суду матеріалам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вважає помилковим висновок суду про
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності.

Зазначає, що згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи від 11 лютого
2014 року, підпис від імені
ОСОБА_2 у протоколі зборів засновників
кооперативу «Будівельник» від 03
вересня 2007 року №56 виконаний не нею, а
іншою особою.

Крім того, суд встановив, що збори
засновників кооперативу «Будівельник»
03 вересня 2007 року не
відбувалися взагалі, а представник
кооперативу визнав, що в архіві
документів кооперативу відсутні
будь-які докази про підготовку та
проведення позачергових зборів,
направлення членам кооперативу
повідомлення про термін та місце їх
проведення, відсутні протокол цих
зборів та оскаржуваний договір.

Тому твердження суду про те, що
позивачі знали і могли знати про
наявність оспорюваного рішення
кооперативу та договору
купівлі-продажу конюшні, не
підтверджене жодними доказами.

Просила скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та
представник кооперативу «Будівельник»
- Чаплінський І.М. апеляційну скаргу
підтримали по вищенаведених мотивах.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9
апеляційну скаргу заперечили,
посилаючись на її безпідставність.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася,
хоча про час та місце судового розгляду
належним чином повідомлялася.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що неповідомлення засновників
кооперативу про проведення зборів,
відсутність доказів про наявність
кворуму на зборах, доказів про фактичне
проведення загальних зборів
засновників є підставою для визнання
загальних зборів засновників
недійсними, а відтак і для визнання
недійсним договору купівлі-продажу
конюшні, оскільки підставою для
укладення оспорюваного договору було
рішення загальних зборів засновників
кооперативу.

Проте, враховуючи, що позивачкою ОСОБА_2
(ОСОБА_2.) та третьою особою з
самостійними вимогами ОСОБА_4
пропущений строк звернення до суду, про
застосування якого заявлено ОСОБА_3,
судом відмовлено в позові за пропуском
строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що спір між
сторонами виник з приводу відчуження
конюшні, яка належала кооперативу
«Будівельник».

Згідно Статуту кооперативу (в редакції
від 28.02.2006 року, чинній на момент
підписання протоколу та укладення
договору) засновниками кооперативу
були:

ОСОБА_11 (батько позивачки), ОСОБА_6 (мати
позивачки), ОСОБА_2 (позивачка), ОСОБА_12
(брат позивачки), ОСОБА_4 (сестра
позивачки), (том-1, а.с.5-8).

06.09.2007 року між кооперативом
«Будівельник» та покупцем ОСОБА_3
укладено спірний договір
купівлі-продажу конюшні в АДРЕСА_1
(том-1, а.с.3).

Від імені кооперативу зазначений
договір підписала голова кооперативу
ОСОБА_6, яка діяла на підставі Статуту
кооперативу та Протоколу загальних
зборів засновників №56 від 03.09.2007 року.

Із змісту протоколу загальних зборів
засновників №56 від 03.09.2007 року
вбачається, що в порядок денний було
внесено питання про продаж телятника
(конюшні) і зборами було вирішено
продати телятник (конюшню) в АДРЕСА_1, а
виручені кошти внести в касу
католицької Церкви в с. Тарасівка, як
благодійний внесок для добудови
дзвіниці і огорожі навколо Церкви.

Вказаний протокол загальних зборів
був підписаний головою зборів - ОСОБА_11
та секретарем зборів - ОСОБА_2
(позивачкою по справі).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
«Про кооперацію» правовим документом,
що регулює діяльність кооперативу, є
його статут. Статтею 12 Закону
передбачені основні права та обов'язки
члена кооперативу, до яких зокрема
належить участь в господарській
діяльності кооперативу, а також в
управлінні кооперативом, право голосу
на його загальних зборах, право обирати
і бути обраним в органи управління.

Згідно ст.15 Закону Вищим органом
управління кооперативу є загальні
збори членів кооперативу. До
компетенції загальних зборів членів
кооперативу належить зокрема
прийняття рішень щодо володіння,
користування та розпорядження майном.
Чергові загальні збори членів
кооперативу скликаються правлінням
або головою кооперативу у разі потреби,
але не рідше одного разу на рік. Про
дату, місце, час проведення та порядок
денний загальних зборів члени
кооперативу повинні бути повідомлені
не пізніше ніж за 10 днів до визначеного
строку їх проведення. Загальні збори
членів кооперативу правомочні
вирішувати питання, якщо на них
присутні більше половини його членів, а
збори уповноважених - за наявності не
менше двох третин уповноважених.
Кожний член кооперативу чи
уповноважений кооперативу має один
голос, і це право не може бути передано
іншій особі. Рішення загальних зборів
членів (зборів уповноважених)
кооперативу приймаються відповідно до
його статуту відкритим або таємним
голосуванням.

Відповідно до ст.ст.9,13,15 Статуту
кооперативу, право розпорядження
майном (в тому числі і продаж) належить
тільки засновникам кооперативу.
Засновники кооперативу мають право
приймати участь в управлінні справами
кооперативу, одержувати інформацію про
діяльність кооперативу в тому числі
ознайомлюватись з даними
бухгалтерського обліку і звітності.
Вищим органом управління кооперативу є
Загальні збори засновників, а в період
між зборами керування справами
кооперативу здійснює Голова
кооперативу. Загальні збори
засновників кооперативу проводяться у
строки, встановлені зборами, але не
менше 4-х разів на рік. Позачергові
збори проводяться по рішенню голови
кооперативу або на вимогу 1/5 частини
засновників кооперативу. Рішення на
загальних зборах кооперативу
приймається більшістю голосів
відкритим голосуванням. Рішення зборів
є правомочним при присутності на
зборах 2/3 засновників кооперативу.

Таким чином Законом та Статутом
передбачені спеціальні повноваження
засновників кооперативу та порядок
відчуження майна кооперативу.

У матеріалах справи відсутні будь-які
докази про підготовку та проведення
позачергових зборів засновників
кооперативу 03.09.2007 року. У судовому
засіданні суду першої інстанції
представник кооперативу «Будівельник»
визнав відсутність таких доказів у
архіві кооперативу.

Крім того, згідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи 09/03-592
від 11.02.2014 року, підпис від імені ОСОБА_2
у графі: «Секретар зборів ОСОБА_2.» у
протоколі зборів засновників
кооперативу «Будівельник» від 03.09.1007
року №56 виконаний не громадянкою
ОСОБА_2, а іншою особою, (том-1, а.с.212-216).

Таким чином правильними є висновки
суду першої інстанції щодо порушення
вимог Закону України «Про кооперацію»
та Статуту кооперації при проведенні
зборів засновників та підписанні
Протоколу загальних зборів
засновників №56 від 03.09.2007 року та
наявності підстав для визнання рішення
зборів засновників недійсним.

Враховуючи те, що спірний договір
купівлі-продажу конюшні від імені
кооперативу «Будівельник» уклала
голова кооперативу ОСОБА_6 на підставі
Протоколу загальних зборів
засновників №56 від 03.09.2007 року, колегія
суддів вважає, що такий договір ОСОБА_6
уклала без належних на те повноважень,
що є підставою для визнання такого
договору недійсним.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Встановлено, що рішення зборів
засновників кооперативу «Будівельник»
було прийнято 03 вересня 2007 року, а
договір купівлі-продажу конюшні
укладено 06 вересням 2007 року.

З позовом до суду про визнання
недійсними рішення та договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 звернулася у
липні 2013 року, а третя особа з
самостійними вимогами на предмет спору
- ОСОБА_4 у травні 2014 року, тобто із
пропуском строку позовної давності.

Як роз'яснив Верховний Суд України у
правовій позиції, висловленій в
постанові від 21 травня 2014 року у справі
№6-7цс14, згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Отже, за змістом зазначеної норми
законодавець виходить не тільки з
безпосередньої обізнаності особи про
факти порушення її прав, а й об'єктивної
можливості цієї особи знати про ці
факти.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 з моменту придбання
приміщення конюшні відкрито ним
користувався. Зокрема, передав дане
приміщення в оренду своєму сину, який
несе витрати по його утриманні з 20.11.2007
року (згідно довідки Тлумацького РЕМ
ПАТ «Прикарпаттяобленерго» від 11.04.2014
року, том-2, а.с.27). У 2009 році звернувся до
сільської ради з заявою про передачу
земельної ділянки, на якій розташована
конюшня, у власність, а у грудні 2010 року
отримав дозвіл на складання проекту
землеустрою на цю ділянку (том-2, а.с.28).

З проколу №3 кооперативу «Будівельник»
від 15 грудня 2009 року вбачається, що
засновниками кооперативу було
прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6
від обов'язків голови кооперативу
«Будівельник» та обрано головою
кооперативу ОСОБА_11

А тому позивач ОСОБА_2 та третя особа
ОСОБА_4, будучи засновниками
кооперативу «Будівельник», в силу
своїх прав і обов'язків, мали
об'єктивну можливість дізнатись про
наявність оспорюваного правочину та
підстави його укладення.

Крім того, суду не надано доказів того,
що кооператив чи його засновники з 2007
року по теперішній час брали участь у
витратах на утримання конюшні.

У зв'язку з цим, не заслуговують на
увагу посилання представника апелянта
про те, що про продаж конюшні ОСОБА_2
стало відомо в листопаді 2010 року.

11.03.2014 року відповідач ОСОБА_3 звернувся
до суду із заявою про застосування
позовної давності (том-1, а.с.229-230).

Пленум ВСУ України п.11 постанови «Про
судове рішення у цивільній справі»
постанови від 18 грудня 2009 року №14,
роз'яснив, що встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

За наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 та третьої особи
ОСОБА_4 за спливом строку позовної
давності.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду від
18 липня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
Я.Д. Горблянський

В.М. Соколовський