Провадження № 2/742/973/14
унікальний № 742/2917/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді Рябота
В.І.,

при секретарі Риндя Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представник відповідачів ОСОБА_3, третя
особа служба у справах дітей
Прилуцької міської ради, про виселення,
-

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає позивач 7 червня 2007
року між ним та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір відповідно до якого
ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 12000
доларів США. В забезпечення виконання
зазначеного договору між позивачем і
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цей же день було
укладено договір іпотеки, згідно якого
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 м. Прилуки. В зв'язку з
неналежним виконанням відповідачами
умов договору, що потягло за собою
виникнення заборгованості за
договором кредиту, банк, тобто позивач,
був змушений звернутися до суду з
позовом про звернення стягнення суми
боргу на предмет іпотеки, і рішенням
суду від 13 березня 2013 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 було виселено з зазначеної
квартири з метою її подальшого продажу
з метою погашення заборгованості за
кредитом. Проте, в ході виконання
рішення суду про виселення, було
з'ясовано, що в зазначеній квартирі
зареєстрована малолітня ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Мотивуючи тим, що
реєстрація малолітньої ОСОБА_2 в
зазначеній квартирі перешкоджає
виконанню рішення суду по продажу
квартири в погашення заборгованості за
кредитом, позивач і просить суд
виселити малолітню ОСОБА_2 зі спірної
квартири.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги та
додатково пояснив, що реєстрація
малолітньої в спірній квартирі взагалі
відбулася незаконно, оскільки банк не
давав згоди на реєстрації малолітньої
в спірній квартирі, яка фактично
перебувала у власності банку, як
предмет іпотеки.

Представник відповідачів
заявлених вимог не визнав в повному
обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінюючи їх у сукупності, суд приходить
до висновку, що заявлені вимоги
задоволенню не підлягають з таких
підстав:

7 червня 2014 року, тобто майже за
місяць до звернення позивача до суду з
даним позовом, набрав чинності Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті». Відповідно до п. 1) ч.1
зазначеного Закону «не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку».
Таки чином, оскільки законодавець
прямо заборонив відчуження майна
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті, то вимоги позивача
задоволенню не підлягають.

Суд не може прийняти до уваги
пояснення позивача, що банк не давав
згоди на реєстрацію малолітньої ОСОБА_2
в спірній квартирі, яка була предметом
іпотеки, оскільки на момент реєстрації
зазначена квартира перебувала у
власності боржників, вони в ній реально
проживали, а новонароджена дитина
підлягає реєстрації за місцем
проживання своїх батьків і будь якої
згоди на реєстрацію дитини за місцем
проживання батьків від сторонніх осіб
не потрібно.

На підставі наведеного, п. 1) ч. 1
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», керуючись ст., ст. 10,
60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«Приватбанк» в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про виселення -
В І Д М О В И Т И в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.
Особою, яка брала участь у справі, але
не була присутня у судовому засіданні
під час проголошення рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: