Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/2322/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Талько О.Б.,

з участю секретаря судового
засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 Просив
стягнути з відповідачки борг за
зобов'язанням у розмірі 2 070 грн. В
обґрунтування позову посилався на те,
що 01 лютого 2013 року він встановив вдома
у ОСОБА_2 виготовлені по
індивідуальному замовленню меблі.
Проте відповідачка розрахувалася за
надані послуги не у повному обсязі,
залишок коштів повернути в
добровільному порядку відмовляється.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 липня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
борг за зобов'язанням у розмірі 1 515 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу. Просить скасувати
рішення і закрити провадження у справі.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, посилається на те, що між нею
та позивачем не був укладений договір в
письмовій формі; не був складений акт
виконаних робіт і акт прийому-передачі
виконаних робіт; ціна робіт
коригувалась в усній формі; позивач
порушив строк виконання робіт,
пошкодив новий холодильник та
встановив не ті меблі, про які
домовлялися, чим спричинив суттєві
незручності; за фактичний об'єм
виконаних робіт вона розрахувалася у
повному обсязі.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення, оскільки не вбачається
правових підстав для закриття
провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.865 ЦК України за
договором побутового підряду
підрядник, який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір побутового замовлення має бути
укладений у простій письмовій формі.

У судовому засіданні сторони не
заперечували того факту, що уклали
договір побутового підряду, за яким
позивач, який є суб'єктом
підприємницької діяльності,
зобов'язався виготовити та встановити
за місцем проживання відповідачки
кухонний гарнітур, а остання
зобов'язалася прийняти та оплатити
виконану роботу.

Обставини, які визнані сторонами, не
підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК
України).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що між сторонами виникли
договірні відносини.

Відповідно до ч.1 ст.868 ЦК України
підрядник зобов'язаний до укладення
договору побутового підряду надати
замовникові необхідну та достовірну
інформацію про запропоновані роботи,
їх види та особливості, про ціну та
форму оплати роботи, а також повідомити
замовникові на його прохання інші
відомості, що стосуються договору.

Вартість робіт, виконаних за договором
побутового підряду, визначається за
погодженням сторін, якщо інше не
передбачено у встановленому порядку
прейскурантами (цінниками), тарифами
тощо. Робота оплачується замовником
після її остаточного передання
підрядником. За згодою замовника
робота може бути ним оплачена при
укладенні договору побутового підряду
шляхом видачі авансу або у повному
обсязі (ч.ч.1,2 ст.873 ЦК України).

Позивач посилається на те, що у повному
обсязі за виконані роботи відповідачка
не розрахувалася, а відповідачка
наполягає на тому, що повністю оплатила
виконану роботу.

Відповідно до змісту ч.ч.1-3 ст.60 ЦПК
України доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Докази подаються
сторонами. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У підтвердження своїх вимог позивач
посилається на замовлення №112 у графі
якого «телефон» значиться цифра « 9 000»,
а на одному із аркушів написано «по
факту 10 480 грн.», міститься також цифра «
8 000» та запис: «залишок до оплати 2 070
грн. 26.12.13 р. підпис» (а.с.8,12). Як пояснив
позивач на документі його підпис, тобто
залишок до оплати у сумі 2 070 грн. із
відповідачкою не узгоджувався. Відтак,
суду не надано позивачем належних та
допустимих доказів тієї обставини, що
має місце будь-який залишок до оплати.

Натомість, у підтвердження своїх
заперечень відповідачка надала
розписку, зміст якої сторонами не
заперечується, із якої вбачається, що
нею оплачено за виконану роботу
сумарно 7 000 грн. (а.с.28).

Оцінюючи у сукупності надані сторонами
на засадах змагальності докази,
колегія суддів приходить до висновку,
що позивач не довів, що відповідачка не
оплатила виконані роботи у повному
обсязі.

Висновок суду першої інстанції про те,
що має місце заборгованість по
договору у сумі 1 515 грн. ґрунтується на
припущеннях, що недопустимо.

Оскільки має місце недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції та ухвалює нове
рішення, яким відмовляє позивачу у
задоволенні вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 03 липня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: