Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2520/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Пляка С. Л.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М.,
Кіселика С.А.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» на заочне рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 17 липня 2014
року у справі за позовом ПАТ
«Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Акцент-Банк» (далі - Банк)
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову Банк
зазначав, що 28 квітня 2008 року між ним та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір
(«Розстрочка») (Стандарт), відповідно до
якого Банк надав споживчий кредит в
сумі 5 365 грн.88 коп. зі сплатою 12 % на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 28 квітня 2010 року. Умови
кредитного договору щодо внесення
щомісячного платежу відповідач
виконував неналежним чином, внаслідок
чого станом на 19 березня 2014 року
виникла заборгованість за кредитом в
сумі 31 671 грн.63 коп., яка складається із
заборгованості за кредитом - 4 156 грн.41
коп.; заборгованості по процентам за
користування кредитом - 678 грн.17 коп.;
заборгованості по комісії - 2 575 грн.60
коп.; пені - 22 277 грн.09 коп.; а також штрафи
- 500 грн. (фіксована частина) та 1 484 грн.36
коп. (процентна складова).

Банк просив суд стягнути на його
користь з відповідача вказану
заборгованість та 316 грн. 72 коп.
судового збору (а.с.2-3).

Заочним рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 17 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено (а.с.39-41).

В апеляційній скарзі Банк просить
заочне рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову (а.с.48-50).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Банку підтримав
доводи апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином під
розписку повідомлений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув.

Відповідно до ч.2ст.305 ЦПК України
його неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову Банку про стягнення
з відповідача заборгованості за
кредитним договором, суд виходив з
того, що заява відповідача разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка», з тарифами, не є
кредитно-заставним договором, оскільки
Умови не містять підпису відповідача,
в матеріалах справи відсутні докази
отримання відповідачем кредитних
коштів в сумі 5 365 грн.88 коп.(а.с.40).

З такими висновками суду колегія
суддів погодитись не може, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, до таких висновків
суд першої інстанції прийшов з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Матеріалами справи
підтверджується, що 28 квітня 2008 року
між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній отримав споживчий
кредит у розмірі 5 365 грн.88 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 28 квітня
2010 року.

Згідно з умовами укладеного між
сторонами договору він складається із
заяви позичальника та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт).

У підписаній відповідачем заяві
позичальника зазначено, що він
ознайомлений та згоден з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»), які
були надані йому у письмовій формі, і
своїм підписом підтверджує надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт»), надану йому
повну інформацію про умови
кредитування в ПАТ «Акцент-Банк». Він
згоден, що заява позичальника разом із
запропонованими Банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»),
Тарифами складає між ним і
«Акцент-Банком кредитний договір (а.с.5).

Згідно п.1.4 Умов кредитно-заставний
договір - це договір укладений між
Банком та позичальником шляхом
підписання позичальником заяви
позичальника, яка разом з
запропонованими Банком Умовами про
надання споживчого кредиту фізичним
особам та Тарифами складає
кредитно-заставний договір. Датою
укладення договору є дата підписання
позичальником заяви позичальника
(а.с.6).

За таких обставин висновок суду про
необхідність підпису відповідача на
Умовах, та про те, що заява позичальника
разом з Умовами та Тарифами не є
кредитно-заставним договором,
спростовується змістом п.1.4 вказаних
Умов.

Відповідно до умов договору
погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з « 20» по « 25» число
кожного місяця, щомісячний платіж
становить 381 грн.79 коп..

В заяві позичальника, зокрема,
зазначено, що позичальник за
користування кредитом сплачує
щомісячну винагороду за надання
фінансового інструменту (комісію) у
розмірі 128,78 грн..

Згідно зі ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи в задоволенні позову
Банку суд виходив з того, що відсутні
документи, які б підтверджували
отримання відповідачем кредитних
коштів.

До такого висновку суд прийшов з
порушенням норм процесуального права,
а саме ч.4 ст.10 ЦПК України, без
всебічного і повного з'ясування
обставин справи.

Суд не звернув увагу на умови
кредитно-заставного договору, якими
передбачено, що позичальник доручає
Банку без додаткового узгодження
перерахувати кредитні коштів у сумі 4300
грн. на поточний пахунок в
Кіровоградській філії ПриватБанку м.
Кіровоград з призначенням платежу
«Перерахування коштів згідно з
рахунком-фактурою № НОМЕР_1 від 28
квітня 2008 року», в сумі 860 грн. - оплата
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту за кредитним
договором; в сумі 205 грн.88 коп. на сплату
страхового платежу на поточний рахунок
Страхової компанії ЗАО Страхова
компанія «Інгосстрах» та не
передбачено отримання кредитних
коштів особисто відповідачем.

Згідно рахунку-фактури № 5 від 28
квітня 2008 року на придбання ОСОБА_2
мопеду Sport, перераховано кошти в сумі
4300 грн. (а.с.51).

Обов'язок відповідача виконувати
належним чином умови укладеного з
банком кредитного договору у
встановлений цим договором строк
передбачено крім ст.1054 ЦК України також
статтями 526,527 і 530 ЦК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктом 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), передбачено, що при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених заявою та
п.п.3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 1,25 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за день
прострочки платежу.

У п.5.3 Умов зазначено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5%
від суми заборгованості.

Відповідач не виконав належним чином
своїх зобов'язань перед позивачем за
кредитним договором, у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка станом на 10
березня 2014 року складається із:

- 4 156 грн.41 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 678 грн.17 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2 575 грн.60 коп. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 22 277 грн.09 коп. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1484 грн.36 коп. - штраф (процентна
складова), всього в сумі 31 671 грн.63 коп..

Цивільне законодавство не
встановлює обмежень передбачати в
договорі одночасне стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з боржника,
який порушив умови договору,
штрафу та пені не суперечить статті 61
Конституції України, оскільки згідно
зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є
формами неустойки, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

У постанові Верховного Суду
України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013
року у справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
викладена правова позиція, що у разі
встановлення у договорі різних видів
цивільно-правової відповідальності за
різні порушення його умов, одночасне
застосування таких заходів
відповідальності не свідчить про
недотримання положень, закріплених у
ст. 61 Конституції України щодо
заборони подвійної цивільно-правової
відповідальності за одне і те саме
порушення, яка, відповідно до положень
статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою
для всіх судів України.

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитно-заставним договором,
укладеним між сторонами, відповідач не
дотримувався умов договору щодо строку
сплати щомісячних платежів, останній
платіж в сумі 200 грн., який було
зараховано на погашення пені, здійснив
28 квітня 2010 року.

За загальним правилом період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не може
перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України).

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Згідно зі ст.207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Пунктом 5.5. Умов передбачено, що
терміни позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлено сторонами
тривалістю у 5 років, що відповідає
вимогам ч.1 ст.259 ЦК України (правова
позиція висловлена в постанові
Верховного Суду України № 6-144цс14 від 24
вересня 2014 року).

Згідно розрахунку, наданого Банком
нарахована пеня станом на 19 березня 2014
року у розмірі 22 277 грн.09 коп. (а.с.4).

Частиною третьою статті 551 ЦК України
передбачено, зокрема, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

Частина третя статті 551 ЦК України з
урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
її розмір значно перевищує розмір
збитків (правова позиція, викладена у
постанові Верховног Суду України №
6-100цс14 від 03 вересня 2014 року).

Оскільки розмір пені значно більший
від розміру боргового зобов'язання
(разом із процентами за користування
кредитом) до спірних правовідносин
підлягає застосуванню ч.3 ст.551 ЦК
України, а розмір пені підлягає
зменшенню з 22 277 грн.09 коп. до 4 000 грн.

За таких обставин позов Банку про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
кредитним договором підлягає
задоволенню частково, з відповідача на
користь Банку підлягає до стягнення
заборгованість за кредитним договором
в сумі 13 394 грн.54 коп., з яких:

- 4 156 грн.41 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 678 грн.17 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2 575 грн.60 коп. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 4 000 грн.. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1484 грн.36 коп. - штраф (процентна
складова).

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права, допустив
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення спору, тому відповідно до п.3,
п.4 ст.309 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 і ч.5 ст.88 ЦПК
України позивачеві суд присуджує з
відповідача понесені судові витрати :
судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2,ч.1 ст.307,
ст.ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити.

Скасувати заочне рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 17 липня 2014
року.

Позов ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитним договором від 28 квітня 2008
року, визначену станом на 19 березня 2014
року в сумі 4 156 грн.41 коп. -
заборгованості за кредитом; 678 грн.17
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2 575 грн.60 коп.
заборгованість по комісії; 4 000 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф
(фіксована частина) та 1484 грн.36 коп. -
штраф (процентна складова), всього 13 394
грн.54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» судовий збір в сумі 243
грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча судя:

Судді: