Справа № 667/5178/14-ц
21 серпня 2014 року Комсомольський
районний суд м.Херсона у складі:
головуючого-судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
Позивачка звернулася до суду з
позовом в якому просила стягнути з
відповідачки на її користь 754 грн. 30 коп.
матеріальної шкоди та судові витрати
по оплаті судового збору.
В обґрунтування позову
посилалася на те, що вона є фізичною
особою-підприємцем та має на ринку за
адресою: АДРЕСА_1. Її діяльність полягає
в тому, що вона закуповує для
реалізації на ринку товари промислової
групи - дитячі іграшки. Для реалізації
цих товарів вона має право
використовувати найману працю, тобто
наймати продавців за трудовим
договором. 30.01.2014 року між нею та ОСОБА_2
було укладено трудовий договір, згідно
з яким відповідачка зобов'язалася
виконувати роботу продавця. Вказаний
договір є безстроковим. Крім того, з
ОСОБА_2 також був укладений договір про
повну матеріальну відповідальність як
з особою, робота якої пов'язана із
продажем переданих їй цінностей. 01.04.2014
інвентаризацію-переоблік, в результаті
якого виявлено недостачу в сумі 754,30
грн. Інвентаризація проводилась в
присутності відповідача. З
результатами переобліку відповідач
погодилася, визнала, що дійсно
допустила недостачу ввіреного їй
майна, підписала акт інвентаризації та
зобов'язалася до 04.04.2014 року погасити
недостачу. З того часу відповідачка на
роботу не виходить. 02.04.2014 року
позивачка надіслала на адресу ОСОБА_2
письмову пропозицію погасити
недостачу до 01.05.2014 року. Однак, до
теперішнього часу відповідачка
недостачу не погасила.
В судовому засіданні позивачка
поданий нею позов підтримала, просила
його задовольнити з підстав,
Відповідачка в судове засідання
не з'явилася, причини не явки суду не
пояснила, про час і місце розгляду
справи повідомлялася у встановленому
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивачки, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на таке.
Відповідно ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.
При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством.
За наявності зазначених підстав і умов
матеріальна відповідальність може
бути покладена незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.
Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з працівниками
(що досягли вісімнадцятирічного віку),
які займають посади або виконують
роботи, безпосередньо зв'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт, а також типовий договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджуються в
порядку, який визначається Кабінетом
Відповідно до ст. 135-3 КЗпП України
розмір заподіяної підприємству,
установі, організації шкоди
визначається за фактичними втратами,
на підставі даних бухгалтерського
обліку, виходячи з балансової вартості
(собівартості) матеріальних цінностей
за вирахуванням зносу згідно з
установленими нормами.
Згідно ч. 3 ст. 136 КЗпП України
покриття шкоди провадиться шляхом
подання власником або уповноваженим
ним органом позову до районного у
місті, міського чи міськрайонного суду.
Судом встановлено, що відповідно
до виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрована
як фізична особа-підприємець.
30.01.2014 року між позивачкою та
ОСОБА_2 було укладено безстроковий
трудовий договір б/н, відповідно до п. 2
якого відповідачка зобов'язалася
виконувати продаж непродовольчих
товарів, що підтверджується копією
Крім того, 29.01.2014 року між
сторонами по справі було укладено
договір матеріально-відповідальної
особи, відповідно до якого
відповідачка несе повну
відповідальність за збереження
матеріальних цінностей (товару, грошей)
ПП ОСОБА_1, що підтверджується копією
зазначеного договору.
Відповідно до акту про прийому
товарів від 29.01.2014 року ОСОБА_2 прийняла
товар ПП ОСОБА_1 на суму 46 680,45 грн.
підтверджується результатами
переобліку від 29.01.2014 року.
Крім того, згідно акту про прийому
товарів від 29.01.2014 року ОСОБА_2 прийняла
товар ПП ОСОБА_1 на суму 46 669,95 грн.
Як вбачається з акту недостачі
від 01.04.2014 року під час переобліку 01.04.2014
року позивачкою було виявлено
недостачу товару на суму 754,30 грн., що
сталася з вини відповідачки.
Відповідно до вказаного акту
відповідачка зобов'язалася виплати
вказану недостачу до 04.04.2014 року. Проте,
недостача в розмірі 754,30 грн.
відповідачкою на час розгляду справи
не виплачена, що дає підстави для її
стягнення у примусовому порядку.
Судові витрати на суму 243,60 грн., що
сплачені позивачкою, підлягають
стягненню з відповідачки на підставі
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 135-3, 136 КЗпП України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 754,30
грн. матеріальної шкоди та 243,60 грн.
судових витрат по оплаті судового
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
Позивач має право оскаржити заочне
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення, шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Херсонської області через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Заочне рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку на апеляційне оскарження.

Суддя: