Справа №295/8091/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в
складі:

головуючого судді Кузнєцова
Д.В.

при секретарі Говорадло
А.О., Барашивець Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Богунського районного
суду в м.Житомирі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із указаним
позовом в якому зазначила, що із 07.02.1998
року перебуває у шлюбі із відповідачем,
від якого в них народилось троє дітей.
Останні 2 роки подружні стосунки із
відповідачем гр. ОСОБА_1 не підтримує.
Вказує, що гр. ОСОБА_2 зловживає
спиртними напоями та проходив
лікування в наркологічному відділенні
обласної психіатричної лікарні,
постійно вчиняє сварки, що впливає на
психіку людей, а тому вважає, що
подальше сумісне життя і збереження
сім'ї із відповідачем є неможливим.
Позивач в позовній заяві стверджує, що
за час шлюбу сторонами по справі
спільно було придбано квартиру в якій
вони зараз проживають. Просить суд
розірвати шлюб між нею та відповідачем
по справі, розділити квартиру АДРЕСА_1
та залишити дітей на проживання разом
із нею.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з підстав,
викладених у позовній заяві та
заяві-уточненні від 01.10.2014 року до неї,
просила їх задовольнити, а вимоги щодо
визначення місця проживання дітей
залишити без розгляду. Пояснила, що
разом із відповідачем проживали на
АДРЕСА_4 у квартирі, яка належала матері
останнього. Після продажу даної
квартири в 2003 році одразу ж була
придбана квартира по вул. Офіцерській,
в якій вона зараз і проживає. Зазначила,
що спірна квартира була придбана на
кошти відповідача, які йому дала його
мати, тобто фактично відбувся розмін
квартир. Як пояснила позивач, в саму
купівлю квартири АДРЕСА_1 вона кошти не
вкладала, однак за її кошт, зокрема,
були придбані меблі у квартиру,
зроблений ремонт. Поділ квартири, зі
слів ОСОБА_1, є необхідний для її
проживання у ній разом із дітьми.

Відповідач в судовому засіданні визнав
позовні вимоги стосовно розірвання
шлюбу та заперечував проти інших
позовних вимог. На обґрунтування своїх
заперечень зазначив, що його мама
продала квартиру на площі Перемоги та
на одержані від продажу кошти придбала
йому та двом його братам по квартирі.
Зокрема йому була придбана саме
квартира по АДРЕСА_1 Також просив
залишити на проживання із ним
народжених у шлюбі із позивачем по
справі дітей.

Ухвалою суду від 05.11.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині вимог щодо
визначення місця проживання дітей
залишено без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.02.1998 року
Годиською сільською радою
Дзержинського району Житомирської
області був зареєстрований шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1.
Прізвище дружини після укладення шлюбу
«ОСОБА_1».

Як вбачається з копій свідоцтв про
народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року - ОСОБА_5, а
ІНФОРМАЦІЯ_5 року - ОСОБА_6, батьками
трьох дітей є сторони по справі (а.с. 7-9).

Відповідно до п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 у
разі визнання відповідачем позову, яке
має бути безумовним, і якщо таке
визнання не суперечить закону й не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб (не відповідача), суд ухвалює
рішення про задоволення позову,
обмежившись у мотивувальній частині
рішення посиланням на визнання позову
без з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Таким чином, враховуючи визнання
відповідачем позову в частині
розірвання шлюбу, суд приходить до
висновку про задоволення позову в
даній частині вимог та розриває шлюб
між сторонами по справі.

Пленумом Верховного Суду України у п.23
постанови «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року № 11 судам роз'яснено, що
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Судом встановлено, що 28.05.2003 року був
укладений договір купівлі-продажу
квартири за умовами якого гр. ОСОБА_7 та
гр. ОСОБА_8, в рівних частках кожен,
продали, а гр. ОСОБА_9, яка приходиться
матір'ю відповідача, купила 42/100 частини
квартири АДРЕСА_1; гр. ОСОБА_10 продав, а
гр. ОСОБА_2 купив 58/100 частин квартири
АДРЕСА_1.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім'ю в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, передбачено, що
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Згідно ст. 24 КпШС майно, яке належало
кожному з подружжя до одруження, а
також одержане ним під час шлюбу в дар
або в порядку успадкування, є власністю
кожного з них. Кожний з подружжя
самостійно володіє, користується і
розпоряджається належним йому
роздільним майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
була придбана під час перебування
сторін у шлюбі відповідачем та його
матір'ю за кошти останньої, одержані
внаслідок продажу квартири АДРЕСА_4.
Зазначені обставини повністю
визнаються сторонами, а тому
відповідно до положень ст. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог в частині поділу
зазначеної вище квартири по АДРЕСА_1
оскільки, як було встановлено судом під
час розгляду справи, дана квартира була
придбана за кошти матері відповідача -
ОСОБА_9, одержані нею від продажу
квартири по вул. Перемоги. Суд не вбачає
підстав для задоволення вимог щодо
поділу квартири, тому що зазначене
нерухоме майно не може вважатись
спільним майном подружжя бо було
придбано за кошти, що не належали
подружжю або одній із сторін у справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог стосовно поділу квартири суд
також звертає уваги, що ОСОБА_9 є
власником 42/100 згаданої вище квартири
однак позивачем мати відповідача не
була залучена до участі у справі у
якості співвідповідача чим фактично
було обмежено право ОСОБА_9 захищати з
даного приводу свої права та інтереси в
судовому засіданні.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 22, 24 Кодексу про шлюб та
сім'ю, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК
України суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 07 лютого 1998 року
Годиською сільською радою
Дзержинського району Житомирської
області, актовий запис №1, між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, -
розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Житомирської області через Богунський
районний суд м.Житомира протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
надіслати до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення (м.Житомир)
для внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Суддя
Д. В. Кузнєцов