Номер провадження: 22-ц/785/7664/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Дрішлюка А.І., Кварталової А.М.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на ухвалу Овідіопольського
районного суду Одеської області від 15
липня 2014 року по справі за скаргою
представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на
неправомірні дії головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Овідіопольського
районного управління юстиції Одеської
області Захарової Б.Ю., заінтересована
особа ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 діючи за
довіреністю в інтересах ОСОБА_3
звернувся до районного суду зі скаргою
про визнання неправомірними дій
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області Захарової Б.Ю.
щодо винесення постанов про
відкладення виконавчих дій від 19.09.2013
року та від 13.11.2013 року за виконавчими
листами ВП 35736398 та ВП 35737636 від 13.12.2012
року, виданих Овідіопольським районним
судом Одеської області на підставі
рішення апеляційного суду Одеської
області про зобов'язання ОСОБА_7
усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні земельною ділянкою та
зобов`язання знести самочинно
побудовану прибудову, визнати
незаконними і скасувати постанови
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області Захарової Б.Ю.
про відкладення виконавчих дій від
19.09.2013 року та від 13.11.2013 року,
зобов`язати головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Овідіопольського
районного управління юстиції Одеської
області Захарову Б.Ю. не чинити
перешкод у виконанні судового рішення
про зобов`язання ОСОБА_7 усунути ОСОБА_3
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою та зобов`язання знести
самочинно побудовану прибудову.

Ухвалою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 15.07.2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся
до суду апеляційної інстанції з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Овідіопольського
районного суду Одеської області від
15.07.2014 року та ухвалити нову ухвалу про
задоволення скарги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при постановленні ухвали
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали в
межах заяви та доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що дії
державного виконавця були вчинені
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» в межах
повноважень державного виконавця,
скарга не містить жодних посилань на
порушення головним державним
виконавцем Відділу ДВС
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області Захаровою Б.Ю.
Закону України «Про виконавче
провадження», у зв`язку з чим немає
жодних підстав для задоволення скарги.
Крім того, скаржником пропущено строк
подачі скарги на дії державного
виконавця.

Проте повністю погодитися з таким
висновком районного суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що:

- рішенням апеляційного суду Одеської
області від 28.11.2012 року зобов`язано
ОСОБА_7 усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні земельною ділянкою та
знести самочинно побудовану прибудову
(а. с. 15-16);

- 13.12.2012 року Овідіопольським районним
судом Одеської області видані
виконавчі листи за виконання рішення
апеляційного суду Одеської області від
28.11.2012 року про зобов`язання ОСОБА_7
усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні земельною ділянкою та
знести самочинно побудовану прибудову
(а. с. 8, 9);

- ухвалою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 06.12.2013 року
задоволено скаргу ОСОБА_3, визнано
неправомірною бездіяльність головного
державного виконавця Відділу ДВС
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області Захарової Б.Ю.
щодо невиконання рішення апеляційного
суду Одеської області від 28.11.2012 року та
зобов`язано її виконати покладені на
неї ч. 2 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» обов`язки щодо
організації знесення самочинно
побудованої ОСОБА_7 прибудови до
багатоквартирного будинку на
території житлового масиву «Червоний
хутір» Овідіопольського району
Одеської області. При цьому в ухвалі
суду згадується про відмову державного
виконавця у відкритті виконавчого
провадження за виконавчими листами,
виданими Овідіопольським районним
судом Одеської області 13.12.2012 року.
Також в ухвалі зазначено, що 05
листопада 2013 року державний виконавець
всупереч ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження» виніс
постанову про відкладення виконавчих
дій для з`ясування чи подана боржником
апеляційна скарга на ухвалу
Овідіопольского районного суду
Одеської області від 15.08.2013 року. При
цьому копії постанови сторонам
виконавчого провадження не надіслав.
Також в ухвалі суду вказано, що ухвалою
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 15.08.2013 року
визнані неправомірними постанови від
17.12.2012 року державного виконавця
Захарової Б.Ю. про відмову у відкритті
виконавчого провадження за
виконавчими листами від 13.12.2012 року (а.
с. 10-11);

- ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19.02.2014 року ухвалу
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 06.12.2013 року
скасовано та у задоволенні скарги
ОСОБА_3 на бездіяльність головного
державного виконавця Відділу ДВС
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області Захарової Б.Ю.
щодо невиконання рішення апеляційного
суду Одеської області від 28.11.2012 року -
відмовлено з посиланням на
відсутність у скарзі конкретних
порушень законодавства з боку
державного виконавця. (а. с. 38-41);

- постановою головного державного
виконавця Відділу ДВС
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області Захарової Б.Ю.
27.08.2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа виданого Овідіопольським
районним судом Одеської області 13.12.2012
року про зобов`язання ОСОБА_7 знести
самочинно побудовану прибудову.
Боржнику запропоновано самостійно
виконати вимоги виконавчого документу
у 7-денний термін та роз`яснено, що
постанова може бути оскаржена
начальнику відповідного відділу ДВС
або до суду у 10-ти денний термін (а. с. 27);

- згідно повідомлення, яке надійшло до
Відділу ДВС 19.09.2013 року боржник отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження 12.09.2013 року, у зв`язку з чим
державним виконавцем винесено
постанову про відкладення виконавчих
дій з виконання виконавчого листа про
зобов`язання ОСОБА_7 знести самочинно
побудовану прибудову до 25.09.2013 року (а.
с.107);

- 26.09.2013 року державним виконавцем
здійснено виїзд за місцем виконання
рішення та встановлено невиконання
боржником вимог виконавчих документів,
про що складено відповідний акт;

- у відповідності до вимог ст. ст. 75, 89
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанови про накладення
штрафу на боржника, яку надіслано
боржнику та надано строк для
повторного виконання рішення і
попереджено про адміністративну та
кримінальну відповідальність;

- 07.10.2013 року державним виконавцем
повторно встановлено, що ОСОБА_7 не
виконав вимог виконавчих документів,
про що було складено відповідний акт;

- 14.10.2013 року державним виконавцем у
відповідності до вимог ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
надіслано подання до Овідіопольського
РВ ГУМВС України в Одеській області за
ст. 382 КК України за невиконання
рішення суду;

- листом від 05.11.2013 року стягувачу
запропоновано проавансувати витрати
на проведення виконавчих дій у
відповідності до ст. 42 Закону України
«Про виконавче провадження»;

- того ж дня до Відділу ДВС надійшов
лист з Овідіопольського РВ ГУМВС
України в Одеській області про те, що в
діянні ОСОБА_7 не виявлено ознак
кримінального злочину та
адміністративного проступку. Також
повідомлено, що в апеляційному суді
Одеської області розглядається справа
за даним фактом, по якій рішення не
прийнято (а. с. 117);

- постановою державного виконавця від
05.11.2013 року відкладено проведення
виконавчих дій до 15.11.2013 року для
з`ясування чи подана апеляційна скарга
на рішення по якому відкрито виконавче
провадження (а. с. 108);

- ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 28.05.2014 року скасовано
ухвалу Овідіопольського районного
суду Одеської області від 20.03.2014 року
про відмову у задоволенні скарги
ОСОБА_3 та справу передано на новий
розгляд (а. с. 88-91).

В розумінні ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження» за наявності
обставин, які перешкоджають
провадженню виконавчих дій (наприклад,
хвороба боржника), або ж у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії (за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи), але
лише на строк до десяти днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.09.2013 року до Відділу ДВС надійшло
повідомлення про вручення боржнику
12.09.2013 року постанови про відкриття
виконавчого провадження .

При цьому боржнику надано 7 денний
термін на добровільне виконання вимог
виконавчого документа та крім того,
боржник має право на оскарження
постанови про відкриття виконавчого
провадження у 10-ти денний термін з
моменту її одержання.

Таким чином 19.09.2013 року не сплив термін,
як добровільного виконання боржником
виконавчого документа так і термін на
оскарження постанови про відкриття
виконавчого провадження. При цьому за
загальним правилом, якщо останній день
строку на оскарження припадає на
вихідний день, то останнім днем
вважається перший наступний робочий
день. В даному випадку 22.09.2013 року
припадало на неділю і перший робочий
день - понеділок 23.09.2013 року є останнім
днем подачі скарги на постанову про
відкриття виконавчого провадження. З
урахуванням часу надходження
кореспонденції відкладення державним
виконавцем виконавчих дій до 25.09.2013
року відповідає хронології подій, які
мали місце під час виконавчого
провадження і засновано на вимогах
законодавства.

При таких обставинах судова колегія
погоджується з висновком районного
суду про те, що державним виконавцем
при винесенні постанови про
відкладення виконавчих дій від 19.09.2013
року до 25.09.2013 року не допущено
порушення ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи
виконавчий лист про зобов`язання
ОСОБА_7 знести самочинно побудовану
прибудову, виданий Овідіопольським
районним судом Одеської області 13.12.2012
року на виконання рішення апеляційного
суду Одеської області від 28.11.2012 року.

При таких обставинах у державного
виконавця не було підстав вважати, що
інформація, яка міститься в листі
Овідіопольського РВ ГУМВС України в
Одеській області наявність в
апеляційному суді Одеської області
справи щодо невиконання ОСОБА_7 рішення
суду, стосується саме рішення по якому
відкрито виконавче провадження,
оскільки виконавче провадження
відкрито на виконання рішення
апеляційного суду Одеської області від
28.11.2012 року, що виключає можливість його
оскарження в порядку апеляційного
провадження.

Тому дії державного виконавця щодо
винесення постанови від 05.11.2013 року про
відкладення виконавчих дій на строк до
15.11.2013 року з підстав з`ясування чи не
подана апеляційна скарга на рішення
апеляційного суду Одеської області від
28.11.2012 року, за яким відкрито виконавче
провадження не засновано на вимогах ст.
35 Закону України «Про виконавче
провадження».

З оскаржуваної ухвали районного суду
вбачається, що суд відмовив у скарзі, як
по суті так і з підстав пропущення
строку на оскарження постанови про
відкладення виконавчих дій.

Погодитися з таким висновком районного
суду не можна.

Згідно із ч.1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження»копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження),
що державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Відповідно до статті 383 ЦПК України ,
частини першої статті 12,частини
четвертої статті 82 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право на
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК, якщо вважають, що
порушено їх права чи свободи.

При цьому,згідно із ст. 385 ЦПК України,
скаргу на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби може бути подано до
суду у десятиденний строк, а при
оскарженні постанови про відкладення
провадження виконавчих дій - у
триденний строк, які обчислюються з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть
бути поновлені за наявності поважних
для цього причин за заявою заявника,
яка подається одночасно зі скаргою або
викладається в скарзі у вигляді
клопотання.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України Право на
вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Питання про поновлення чи продовження
пропущеного строку вирішує суд, у якому
належало вчинити процесуальну дію або
до якого потрібно було подати документ
чи доказ. Про місце і час розгляду цього
питання повідомляються особи, які
беруть участь у справі. Присутність цих
осіб не є обов'язковою.

Одночасно з клопотанням про поновлення
чи продовження строку належить вчинити
ту дію або подати той документ чи доказ,
стосовно якого заявлено клопотання

Таким чином, у раз подання скарги з
пропуском строку, встановленого
законом та за відсутності клопотання
про його поновлення і відмова сторони
подати таке клопотання або за
відсутності поважних причин поновити
строк за поданим клопотанням сторони
така скарга суддею одноособово
залишається без розгляду при її
прийнятті та повертається заявникові.

При вирішенні судом питання, на якій
стадії процесу слід залишити скаргу
без розгляду, необхідно керуватися
такими обставинами.

Якщо оскаржуються дії чи рішення з
чітко визначеним строком оскарження,
зокрема, з моменту одержання певної
копії постанови державного виконавця,
або зі скарги вбачається, коли заявник
дізнався про порушення свого права, і
при цьому скарга подана з пропущенням
встановленого строку та відсутнє
клопотання про поновлення цього
строку, суддя, має право залишити
скаргу без розгляду на стадії
відкриття провадження у справі. Це
повністю відповідає положенням статей
11, 72 ЦПК щодо диспозитивності
цивільного судочинства. При цьому
заявнику роз'яснюється його право на
подання клопотання про поновлення
пропущеного строку.

Якщо зі скарги чітко не вбачається, чи
пропущений строк звернення до суду, то
суд може залишити скаргу без руху та
запропонувати заявнику усунути
недолік скарги й зазначити з
посиланням на відповідні докази дату,
коли йому стало відомо про порушення
свого права чи свободи.

Суд у судовому розгляді може з'ясувати
зазначене питання з відповідним
рішенням: залишити скаргу без розгляду
у зв'язку з пропущенням строку на
оскарження та відсутність клопотання
про його поновлення або розглянути
скаргу по суті, якщо буде встановлено,
що строк не пропущено.

Як роз`яснено у ч.3 п. 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року
«Про судову

практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» при
вирішенні питання про поновлення
строку на подання скарги на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суд має
виходити з того, що у відповідному
законодавстві не міститься перелік
таких поважних причин, їх з'ясовують у
кожному конкретному випадку залежно
від обставин справи. Наприклад, при
оскарженні бездіяльності зазначених
осіб у вигляді невжиття заходів з
примусового виконання судового
рішення до уваги може бути взято ті
обставини, що стягувач, який подав до
відповідного органу заяву про
відкриття виконавчого провадження і не
отримав у визначений законом строк (з
урахуванням поштового обігу)
задоволення своїх вимог, вважається
обізнаним про ймовірність порушення
його прав у виконавчому провадженні
незалежно від того, чи отримав він від
державного виконавця певні
процесуальні документи та чи
ознайомлений він із матеріалами
виконавчого провадження.

Районний суд вважав, що
стягувачем, яким подано скаргу на дії
та постанови державного виконавця про
відкладення виконавчих дій був
обізнаний із існуванням вказаних
постанов в процесі розгляду його
скарги в Овідіопольському районному
суді Одеської області в судовому
засіданні 06.12.2013 року, коли суд
задовольнив його скаргу про визнання
бездіяльності державного виконавця
неправомірною.

Проте, дійшовши висновку про
відсутність підстав для визнання
поважності пропуску строку на подання
скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
підстав для його поновлення вирішив
скаргу по суті без врахування
наведених норм та роз`яснень Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і

кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року
«Про судовупрактику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» .

Враховуючи зазначені обставини,
колегія суддів не може визнати, що суд
першої інстанції, в даному випадку,
встановив, врахував та дав аналіз
вищезазначеним обставинам та
правильно застосував норму
процесуального права, тобто дотримався
порядку, встановленого для його
вирішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК
України,розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу та передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Оскільки судом першої інстанції
порушено порядок, встановлений для
розгляду скарг на рішення, дії,
бездіяльність державного виконавця,
ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 312, 315,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного
суду Одеської області від 15 липня 2014
року скасувати з передачею скарги на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає .

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.І. Дрішлюк

А.М. Кварталова