АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

02 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
за участю стягувача Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»,
про скасування постанови про арешт
майна боржника та оголошення забори
на його відчуження та постанови про
стягнення виконавчого збору, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 04 серпня 2014 року,-

встановила:

30 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаною скаргою, в якій просила
скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження та постанову про
стягнення виконавчого збору від 01.04.2014
р., винесені в межах виконавчого
провадження №34605935. Зобов'язати
Відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
зняти арешт з всього майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження від 01.04.2014 р., винесеної в
межах виконавчого провадження №34605935.

Одночасно просила поновити строк на
подання скарги у зв'язку з тим, що
постанов про поновлення виконавчого
провадження, стягнення виконавчого
збору, арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження від 01.04.2014 р. в порядку,
передбаченому ст.27, 39, 57 Закону України
«Про виконавче провадження», не
отримувала. Копії зазначених постанов
отримав її представник 20 травня 2013 р.
під час ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження №34605935 .

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 серпня 2014 року вказану
скаргу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність висновку суду
обставинам справи, просить скасувати
ухвалу Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 серпня 2014 року та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи обґрунтовує тим, що
оскаржувані постанови від 01.04.2014 р. не
були направлені та одержані
боржником внаслідок порушення
державним виконавцем своїх
обов'язків. Копії зазанчених постанов
отримано представником боржника
тільки під час ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження
20.05.2014 р. До цього часу скаржник не
знав і не міг знати про вчинення
виконавцем оскаржуваних дій та
винесення оскаржуваних рішень,
оскільки дане виконавче провадження
було зупинено на підставі судового
рішення про надання відстрочки
виконання рішення до 01.04.2014 р. Докази
того, що оскаржувані постанови не
були одержані скаржником до 20.05.2014 р.
знаходяться в матеріалах виконавчого
провадження, про що було зазначено в
скарзі. Разом з тим, судом першої
інстанції не було вжито заходів для
витребування матеріалів виконавчого
провадження та перевірки доводів
скаржника щодо поважності причин
пропуску строку на звернення зі
скаргою, чим порушено його права на
доступ до суду.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримала та просила її
задовольнити.

Представник Державної виконавчої
служби України Харченко  О.О. та
представник стягнувача ПАТ «Банк
Форум» Тавлуй О.М. просили апеляційну
скаргу відхилити, а ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У силу вимог ч. 1 ст. 384 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суду: у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод; у триденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій. Пропущений з поважних причин строк
для подання скарги може бути поновлено
судом.

Право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку
(ст. 72 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 73 ЦПК України
суд поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Питання про поновлення чи продовження
пропущеного строку вирішує суд, у якому
належало вчинити процесуальну дію або
до якого потрібно було подати документ
чи доказ. Про місце і час розгляду цього
питання повідомляються особи, які
беруть участь у справі. Присутність цих
осіб не є обов'язковою.

Одночасно з клопотанням про поновлення
чи продовження строку належить вчинити
ту дію або подати той документ чи доказ,
стосовно якого заявлено клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувані постанови про стягнення
виконавчого збору та про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження винесено головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойком О.М. 01 квітня 2014 року.

30 травня 2014 р. скаржник звернувся до
суду з даною скаргою.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду,
суд першої інстанції визнав
необґрунтованою заяву представника
заявника про поновлення строку на
оскарження дій державного виконавця,
оскільки заявником не надано жодного
доказу пропуску встановленого
процесуального строку звернення з
даною скаргою до суду, які підлягають
оцінці для визначення їх поважності.

Разом з тим, суд першої інстанції не
витребував матеріали виконавчого
провадження та не перевірив доводів
представника заявника в тій частині,
що оскаржувані постанови не були
надіслані їй в порядку, передбаченому
законом, а про їх існування вона
дізналась лише 20 травня 2014 р. після
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження, після чого 30
травня 2014 року звернулась до суду з
вказаною скаргою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ратифікованої Законом України
від 17 липня 1997 року, кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Враховуючи викладене, висновок суду
про наявність підстав для залишення
скарги без розгляду є передчасним.

Крім цього, як вбачається з матеріалів
справи, одним з предметів оскарження є
постанова державного виконавця, як
посадової особи органу державної
влади, про застосування до боржника,
який самостійно не виконав судове
рішення, виконавчого збору, як одного
із виду відповідальності.

Перевірка законності постанов органів
державної влади та їх посадових осіб
про застосування до громадян
відповідальності, встановленої чинним
законодавством, здійснюється
відповідно до Кодексу про
адміністративне судочинство України.

Вказана обставини залишена судом
першої інстанції без належної уваги.

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, порушенням норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання,
оскаржувана ухвала суду підлягає
скасуванню з направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 04 серпня 2014 року скасувати.

Направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

[1] Справа №22-ц/796/12191/2-14

Головуючий у суді 1 інстанції -
Марцинкевич В.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції - Кирилюк Г.М.