УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Карпенко
С.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко
В.О.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства
з додатковою відповідальністю
Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі
- ТДВ СК«Альфа-Гарант»), ОСОБА_7 про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди, заподіяних в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, за касаційною скаргою
представника Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» - Білинової Анастасії
Вікторівни на рішення Селидівського
міського суду Донецької області від 12
березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 30 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант»
38889 грн 35 коп. матеріальної шкоди, а з
ОСОБА_7 1000 грн на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
пошкодженням його автомобіля
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася з вини відповідача.

Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 12 березня 2014 року
позов задоволено, вирішено питання про
розподіл судових витрат.

30 травня 2014 року рішенням апеляційного
суду Донецької області рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
матеріальної шкоди з ТДВ СК
«Альфа-Гарант» змінено та стягнуто з
нього на користь позивача 16 633 грн 74
коп. матеріальної шкоди.

У касаційній скарзі ТДВ СК
«Альфа-Гарант» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
рішення апеляційного суду і ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що страхова
компанія повинна виплатити позивачу
страхове відшкодування, оскільки йому
заподіяна шкода пошкодженням його
автомобіля під час ДТП, яка сталася з
вини ОСОБА_7, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована у
ТОВ СК «Альфа-Гарант», в розмірі,
визначеному відповідно до акту
виконаних робіт та накладної щодо
вартості запчастин, а відповідач
повинен відшкодувати позивачу завдану
моральну шкоду.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині стягнення матеріальної
шкоди, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що для визначення
розміру страхового відшкодування
потрібно виходити із суми обчисленої
згідно висновку автотоварознавчого
дослідження, який проведено страховою
компанією у визначеному законом
порядку.

Проте з такими рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій погодитись не
можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Цим вимогам оскаржувані судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що 8 січня 2013 року о
20 годині 50 хвилин в м. Селидове
по вул. Красноармійській ОСОБА_7,
керуючи автомобілем ГАЗ-3302, рухаючись
заднім ходом, здійснив зіткнення з
автомобілем «Дачія Логан» під
керуванням позивача.

15 січня 2013 року постановою
Селидівського міського суду Донецької
області відповідача визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу у сумі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 застрахована в ТДВ СК
"Альфа-Гарант" відповідно до полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 13 грудня 2012 року, за яким
сума страхового відшкодування за
шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн,
а франшиза - 0 грн.

Згідно звіту від 13 березня 2013 року № 2421,
складеного ТОВ «Експертум-АВЕ» на
замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант»,
матеріальний збиток завданий позивачу
пошкодженням автомобіля «Дачіа Логан»
складає 16 633,74 гривень.

Згідно накладної від 11 лютого 2013 року
та акту виконаних робіт від 29
квітня 2013 року ФОП ОСОБА_9 вартість
запасних частин автомобіля позивача та
відновлювального ремонту склала 38 889
грн 35 коп.

5 вересня 2013 року позивачу відмовлено у
виплаті страхового відшкодування,
оскільки ним були надані неправдиві
відомості про характер та обставини
ДТП з метою отримання незаконного та
завищеного страхового відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін,
поданих на підтвердження обставин, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

За змістом п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не виконав вимоги
процесуального права щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
не перевірив доводи страховика про те,
що частина пошкоджень не могла бути
заподіяна в цьому ДТП та наявності
підстав для відмови у виплаті
страхового відшкодування, не надав цим
обставинам відповідної оцінки та не
навів мотивів, не роз'яснив відповідачу
можливості клопотати про призначення
відповідної експертизи для з'ясування
цих питань.

При цьому, зробивши висновок про
необхідність взяти за основу у
визначенні суми страхового
відшкодування акт виконаних робіт, не
перевірив, чи враховано у ньому
зношеність автомобіля позивача та
втрату його товарної вартості, а
відтак, чи відповідає він вимогам
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» щодо розрахунку
розміру витрат, які підлягають
відшкодуванню у зв'язку із
пошкодженням транспортної засобу, не
визначився із розміром шкоди, яка
підлягає відшкодуванню.

Разом із тим, не перевірив, які деталі
автомобіля позивача замінені або
потребують заміни, які відремонтовані,
чи є деталі, які не можуть
використовуватись за призначенням, але
мають певну цінність, не вирішив
питання про їх передачу особі, яка
повинна відшкодувати шкоду.

Апеляційний суд цих недоліків не
усунув, а визначаючи розмір страхового
відшкодування виходячи із суми,
обрахованої у звіті про оцінку майна,
не перевірив доводів позивача про
заподіяння йому шкоди в розмірі,
визначеному у акті виконаних робіт, а
вказуючи, що він не надав доказів на
підтвердження своїх вимог та на
спростування доводів відповідача, не
виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України
та не роз'яснив йому право ставити
питання про призначення відповідної
експертизи, при цьому зробив
суперечливий висновок про відмову у
задоволенні клопотання ТОВ СК «Альфа
Гарант» про призначення експертизи для
з'ясування цих обставин.

Крім того, не перевірив доводів
відповідача про те, що під час ДТП не
могли бути заподіяні зазначені
пошкодження автомобіля, розміру
збитків та наявності підстав для
відмови у виплаті страхового
відшкодування.

Разом із тим, враховуючи як доказ, звіт
про оцінку майна, проведений за
замовленням відповідача, та виходячи з
нього визначаючи вартість
відновлювального ремонту, суд
апеляційної інстанції не вказав, чому
саме він приймає цей висновок, однак не
приймає як доказ, наданий відповідачем,
висновок автотехнічного дослідження
щодо механізму отримання пошкодження
автомобіля позивача від 8 серпня 2013
року, складений ТОВ «Фінанс-Сервіс», не
надав йому відповідної оцінки та не
навів мотивів, ухвалив передчасне
рішення про часткове задоволення
позову з порушенням норм
процесуального права.

Невиконання судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи і є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції, як
передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно задовольнити частково,
рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 12 березня 2014 року
та рішення апеляційного суду Донецької
області від 30 травня 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» - Білинової Анастасії
Вікторівни задовольнити частково,
рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 12 березня 2014 року
та рішення апеляційного суду Донецької
області від 30 травня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Судді:В.П.
Гончар Т.П. Дербенцева С.О. КарпенкоВ.О.
Савченко