У х в а л а

08 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В.,
Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 в особі
представника про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року у справі за
позовом прокурора м. Ірпеня Київської
області в інтересах держави до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсним рішення, державного
акта на право власності на землю,
визнання права власності на земельну
ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_5
до прокуратури м. Ірпеня Київської
області, яка діє в інтересах держави,
Коцюбинської селищної ради Київської
області, треті особи: ОСОБА_4,
комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання особи добросовісним
набувачем та визнання права власності
на земельні ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
звернувся до суду з позовом до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
недійсним рішення, державного акта на
право власності на землю, визнання
права власності на земельну ділянку.

Посилався на те, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2038/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_4
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га для вказаних цілей, на підставі
даного рішення видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 921538 (кадастровий номер
:01:040:0002) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

У подальшому на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
24 березня 2010 року № 607 земельну ділянку
площею 0,15 га по АДРЕСА_1 придбала
ОСОБА_5; на державному акті на право
власності на земельну ділянку серії
ЯЖ № 921538, виданому на ім'я ОСОБА_4,
зроблено відмітку про перехід права
власності на спірну земельну ділянку
до ОСОБА_5

Рішення прийнято, а державний акт
видано з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки земельна
ділянка знаходиться за межами сел.
Коцюбинське, земельну ділянку передано
за рахунок земель, що перебувають у
постійному користуванні
Святошинського лісопаркового
господарства.

З огляду на викладене, позивач просив
визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 25 грудня 2008 року № 2038/25-5,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 921538,
виданий на ім'я ОСОБА_4 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_5,
визнати право власності держави на
земельну ділянку площею 0,15 га.,
кадастровий номер :01:040:0002.

У липні 2013 року ОСОБА_5 подала до суду
першої інстанції зустрічну позовну
заяву про визнання особи добросовісним
набувачем та визнання права власності
на земельні ділянки, посилаючись на те,
що між нею та ОСОБА_6 і ОСОБА_4, особи
яких представляє ОСОБА_7, були укладені
договори купівлі-продажу земельних
ділянок, які належали даним особам на
праві власності на земельну ділянку.

Договір купівлі-продажу був
нотаріально посвідчений, будь-яких
обмежень щодо продажу земельних
ділянок на момент укладення договору
купівлі-продажу не існувало.

У зв'язку з викладеним, просила у
задоволенні первісного позову
відмовити; визнати її добросовісним
набувачем спірної земельної ділянки та
визнати за нею право власності на цю
земельну ділянку.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 6 серпня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2038/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано
недійсним державний акт серії ЯЖ № 921538
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:040:0002, виданий
на ім'я ОСОБА_4 з відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_5 та скасувати
його державну реєстрацію. У
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 27 листопада 2013 року
скасовано рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
6 серпня 2013 року у частині визнання
недійсним державного акта
серії ЯЖ № 921538 на право власності на
земельну ділянку, кадастровий номер
:01:040:0002, виданого на ім'я ОСОБА_4 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_5 та скасовано його державну
реєстрацію та в цій частині ухвалено
нове рішення. Відмовлено у задоволенні
позовних вимог прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
про визнання недійсним державного акта
на право власності на земельну ділянку
та скасування його державної
реєстрації.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 28 лютого 2014 року
рішення апеляційного суду Київської
області від 27 листопада 2013 року
скасовано, а рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 6
серпня 2013 року залишено в силі.

30 жовтня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернувся представник ОСОБА_5 із
заявою про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 лютого 2014 року після
закінчення строку, передбаченого ч. 1
ст. 356 ЦПК України. До заяви додано
клопотання про поновлення пропущеного
строку.

Згідно ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку,
встановленого частинами першою, другою
цієї статті, з причин, визнаних
поважними, суд за клопотанням особи,
яка подала заяву про перегляд судового
рішення, може поновити цей строк.

Із матеріалів заяви вбачається, що
строк подання заяви про перегляд
судового рішення пропущено з поважних
причин, тому він підлягає поновленню.

Заява про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 лютого 2014 року подана з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції положень
ст. 152 ЗК України, ст. ст. 204, 320, 328, 388
ЦК України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року, 12
лютого 2014 року, 19 березня 2014 року, 16
травня 2012 року та від 17 жовтня 2012 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2012 року
та від 17 жовтня 2012 року постановлені у
справах за відмінних підстав позову у
порівнянні зі справою, стороною у якій
є заявник, тому не підтверджують його
доводи щодо неонакового застосування
судами касаційної інстанції норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У наданих для порівняння ухвалах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року, 12
лютого 2014 року, 19 березня 2014 року при
вирішенні справи про визнання
недійсними рішення Коцюбинської
селищної ради, державного акта на право
власності на землю та визнання права
власності держави суд касаційної
інстанції виходив із того, що у разі
визнання недійсним рішення селищної
ради про надання земельної ділянки
особі, яка згодом відчужила цю земельну
ділянку іншій особі, відсутні підстави
для визнання недійсним державного
акта, що посвідчує право власності на
земельну ділянку останнього набувача,
якщо договір купівлі-продажу, на
підставі якого ця особа набула право
власності на земельну ділянку, хоча й
не відповідає закону, однак не визнаний
недійсним у встановленому законом
порядку.

Натомість у справі, про рішення у якій
порушується питання про перегляд, суд
касаційної інстанції за таких же
обставин залишив в силі рішення суду
першої інстанції про визнання
недійсним державного акта
серії ЯЖ № 921538 на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:040:0002,
виданого на ім'я ОСОБА_4 з відміткою про
перехід права власності до останнього
набувача - ОСОБА_5 та скасовано його
державну реєстрацію.

Наведене свідчить про наявність
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права:
ст. 155 ЗК України, ст. 204 ЦК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, а тому справу
необхідно допустити до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 лютого 2014 року.

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом
прокурора м. Ірпеня Київської області в
інтересах держави до Коцюбинської
селищної ради Київської області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсним рішення, державного
акта на право власності на землю,
визнання права власності на земельну
ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_5
до прокуратури м. Ірпеня Київської
області, яка діє в інтересах держави,
Коцюбинської селищної ради Київської
області, треті особи: ОСОБА_4,
комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання особи добросовісним
набувачем та визнання права власності
на земельні ділянки за заявою ОСОБА_3 в
особі представника про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

О.В. Попович

В.О. Савченко