АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2377/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 59 Таратін В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Скіць М. І. РІШЕННЯ
10 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСкіця М. І.суддівОхріменко
Н. І. , Качана О. В. при секретаріВолвенко
А.В. з участю прокурора Куліш
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 25 червня 2008 року
у справі за заявою Золотоніського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Кривоносівської
сільської ради про визнання спадщини
в с т а н о в и л а :
В червні 2008 року Золотоніський
міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі Кривоносівської
сільської ради звернувся до суду з
заявою про визнання спадщини
відумерлою, посилаючись на те, що в ході
проведеної прокуратурою перевірки
було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_7, яка мешкала в с.
Кривоносівка Золотоніського району
У день її смерті на території
Кривоносівської сільської ради
відкрилась спадщина до складу якої
ввійшла земельна ділянка, яка належала
померлій на праві приватної власності,
розміром 2,5477 умовних кадастрових
гектарів землі, вартість якої з
урахуванням коефіцієнта індексації на
2008 рік становить 41 266 грн.
Спадкоємці за законом чи заповітом із
завами про прийняття спадщини у
встановлений законом строк з моменту
відкриття спадщини до Золотоніської
районної державної нотаріальної
контори не зверталися. Таким чином, на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті спадкодавця ніхто з його
спадкоємців не претендує.
Просив суд визнати земельну ділянку,
яка належала померлій на праві
приватної власності, розміром 2,5477
умовних кадастрових гектарів, вартість
якої з урахуванням коефіцієнта
індексації на 2008 рік становить 41 266 грн.
відумерлою спадщиною та передати
земельну ділянку у власність
територіальної громади
Кривоносівської сільської ради.
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 червня 2008 року заяву
задоволено та визнано спадщину, що
відкрилась після смерті ОСОБА_7, до
складу якої ввійшла земельна ділянка
розміром 2,5477 умовних кадастрових
гектарів землі, вартістю 41266,00 грн., що
знаходиться в межах території
Криносівської сільської ради,
відумерлою та передано її у власність
територіальної громади с. Криносівка
Золотоніського району Черкаської
області.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу на
рішення суду першої інстанції, в якій
просить рішення суду скасувати, так як
вважає, що рішення ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи, ухваливши нове рішення, яким
відмовити в задоволенні заяви про
визнання спадщини відумерлою.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Задовольняючи заяву про визнання
спадщини відумерлою, суд першої
інстанції виходив з того, що після
смерті ОСОБА_7 спадщина за заповітом
або за законом спадкоємцями не
прийнята.

Згідно довідки виданої Золотоніською
районною державною нотаріальною
конторою від 20.05. 2008 року № 991 спадкова
справа після смерті ОСОБА_7 не
відкривалася.

Суд вважав, що після спливу одного року
з часу відкриття спадщини вона
визнається відумерлою і передається
територіальній громаді за місцем
відкриття спадщини відповідно до
приписів ст. 278 ЦПК України,
встановивши, що спадкоємці за
заповітом і за законом відсутні або
спадкоємці усунені від права на
спадкування, або спадкоємці не
прийняли спадщину чи відмовилися від
її прийняття, суд ухвалює рішення про
визнання спадщини відумерлою та про
передачу її територіальній громаді за
місцем відкриття спадщини.

Однак погодитися з таким висновком
суду не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_7
за життя належало право на земельну
частку (пай), що було підтверджено в
послідуючому Державним актом на право
приватної власності на землю від
28.03.2001р. на земельну ділянку площею
2,5477га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Кривоносівської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла у віці 76
років в с. Чернещина, Зачепилівського
району Харківської області, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
смерть ( а. с.5).

Після смерті ОСОБА_7 у 1996 році,
відкрилась спадщина за законом до
складу якої увійшло право на земельну
ділянку площею 2,5477га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Кривоносівської сільської
ради.

Державний акт на право приватної
власності на землю на ім'я ОСОБА_7 був
виготовлений 28 березня 2001 року (а.с.9).

Заяви про визнання спадщини відумерлою
розглядаються в порядку глави 9 розділу
2 ЦПК України.

Органи прокуратури мають право
подавати заяви про визнання спадщини
відумерлою в інтересах територіальної
громади відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5
Закону України "Про прокуратуру".

У заяві про визнання спадщини
відумерлою не можуть ставитись вимоги
позовного характеру, зокрема, вимоги
про передачу спадкового майна у
власність територіальної громади,
ураховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 1277
ЦК суд лише визнає спадщину відумерлою
за заявою відповідного органу
місцевого самоврядування у
передбачених законом випадках.

Так, звертаючись з заявою про визнання
спадщини відумерлою, прокурор в
інтересах Кривоносівської сільської
ради посилався на норму статті 1277 ЦК
України 2003 року, ураховуючи, що правила
цієї статті про відумерле майно
застосовуються також до спадщини, від
дня відкриття якої до набрання
чинності цим Кодексом спливло не менше
одного року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття суд визнає спадщину
відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини.

Ухвалюючи рішення про задоволення
заяви, суд виходив із того, що спадщина
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_7 спадкоємцями не прийнята,
заповіт не складався, свідоцтво про
право на спадщину померлої не
видавалося.

Однак, при цьому суд не врахував, що
відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, а з
позовної заяви вбачалося, що на день
смерті ОСОБА_7 проживала у свого сина
ОСОБА_6, про що зокрема зазначено і в
позовній заяві.

Проте у порушення вимог ст. 214 ЦПК
України факт прийняття ОСОБА_6 спадщини
у встановлений законом строк після
смерті матері судом не було перевірено.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 235 ЦПК України
під час розгляду справ окремого
провадження суд зобов'язаний
роз'яснити особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки, сприяти у
здійсненні та охороні гарантованих
Конституцією і законами України прав,
свобод чи інтересів фізичних або
юридичних осіб, вживати заходів щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи.

Справи окремого провадження суд
розглядає за участю заявника і
заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 235 ЦПК
України).

У порушення вимог зазначених норм
закону, суд належним чином не перевірив
відсутність спадкоємців за заповітом і
за законом, та, маючи відомості про
наявність спадкоємців у померлої, не
вирішив питання про залучення до
участі у справі в якості
заінтересованої особи.

З огляду на вище викладене, визнавати
спадщину після смерті ОСОБА_7 до складу
якої ввійшла земельна ділянка площею
2,5477 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Кривоносівської сільської ради
відумерлою, та передавати її у
власність територіальної громади
с.Кривоносівка у суду першої інстанції
не було підстав.

Оскільки судом першої інстанції
неправильно застосовано процесуальне
законодавство і порушені норми
матеріального права, то оскаржуване
рішення суду першої інстанції не можна
визнати законним та обґрунтованим, у
зв'язку з чим воно підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні заяви.

Аналогічна позиція щодо застосування
норм матеріального права з даних
правовідносин викладена і в рішенні
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25.07.2012 року № 6-23794св12.

За даних обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення, відповідно
до вимог статті 309 ЦПК України, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні заяви
Золотоніського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Криносівської сільської ради про
визнання спадщини відумерлою.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 309, 314, 316, 218 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 червня 2008 року по справі
за заявою Золотоніського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Криносівської
сільської ради про визнання спадщини
відумерлою - скасувати та ухвалити нове
рішення у справі, яким у задоволенні
заяви Золотоніського міжрайонного
прокурора в інтересах держави, в особі
Криносівської сільської ради, про
визнання спадщини відумерлою
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :