Ухвала

08 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Дьоміної О.О.,
Ступак О.В.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Третя Київська державна нотаріальна
контора, про визнання заповіту
недійсним,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з указаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27
листопада 1996 року її батько ОСОБА_5
склав заповіт, яким заповів їй усе
рухоме та нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5 помер. Після смерті батька
вона випадково дізналася, що за свого
життя 11 лютого 2008 року батько, будучи
паралізованим та перенісши три
інсульти, перебуваючи у тяжкому стані,
підписав нотаріально посвідчений
заповіт на ім'я відповідача ОСОБА_4,
яким заповів останній квартиру
АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що на момент
складання оспорюваного заповіту її
батько не розумів та не усвідомлював
значення своїх дій, не міг керувати
ними у зв'язку з тяжкою хворобою,
просила визнати останній заповіт
недійсним.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт від імені
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 від 11
лютого 2008 року, зареєстрований в
реєстрі № 1291.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
06 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3, від імені якої діє
представник ОСОБА_7, відхилено, рішення
апеляційного суду м. Києва від 06 лютого
2014 року залишено без змін.

У грудні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст.
225, ст. 1257 ЦК України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що, на думку
заявника, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на рішення Верховного Суду України від
23 лютого 2011 року у справі № 6-3216св10 за
позовом про визнання недійсним та
нікчемним заповіту, за позовом про
визнання заповіту дійсним, визнання
права на спадкування та зобов'язання
вчинити певні дії, та ухвалу Верховного
Суду України від 13 серпня 2008 року у
справі за позовом про визнання
заповіту недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених

п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

Частиною 3 ст. 356 ЦПК України
установлено, що у разі пропущення
строку, встановленого ч. ч. 1, 2 цієї
статті, з причин, визнаних поважними,
суд за клопотанням особи, яка подала
заяву про перегляд судового рішення,
може поновити цей строк. Заява про
перегляд судового рішення залишається
без розгляду, якщо особа, яка її подала,
не порушує питання про поновлення
цього строку, а також якщо в поновленні
строку відмовлено. Питання про
поновлення строку для подання заяви
про перегляд судового рішення або про
залишення заяви без розгляду
вирішується судом без виклику осіб, які
беруть участь у справі, та за
результатами розгляду постановляється
відповідна ухвала.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі пропущення з поважних
причин.

Заяву про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
подано ОСОБА_3 до відділення поштового
зв'язку 25 листопада 2014 року, отже, з
пропущенням установленого ст. 356 ЦПК
України строку.

Заява містить клопотання про
поновлення строку для подання заяви з
посиланням на поважність причини
пропущення процесуального строку.

Перевіривши доводи клопотання та
додані до заяви матеріали, колегія
суддів дійшла висновку про його
задоволення, у зв'язку з тим, що причини
пропущення процесуального строку є
поважними.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11«Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Залишаючи рішення апеляційного суду м.
Києва від 06 лютого 2014 року
про відмову в задоволенні указаного
позову без змін, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 21 травня 2014 року
підтримала висновок апеляційного суду
про відсутність передбачених ч. 1 ст. 225
ЦК України підстав для визнання
заповіту недійсним, враховуючи, що
проведеною у справі посмертною
судово-психіатричною експертизою не
зроблено висновку про абсолютну
неспроможність ОСОБА_5 в момент
складення ним заповіту розуміти
значення своїх дій та керувати ними, а
лише встановлено, що існуючі в той час
порушення його психічної діяльності
істотно впливали на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними.

Проте зі змісту наданих судових рішень
Верховного Суду України від 23 лютого 2011
року та від 13 серпня 2008 року не
вбачається передбаченої ч. 1 ст. 355
ЦПК України підстави для перегляду
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року, оскільки за
різного матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин в
цих судових рішеннях встановлені судом
фактичні обставини не є тотожними в
порівнянні з ухвалою суду, про перегляд
якої подано заяву.

Таким чином, наведені заявником
підстави для перегляду ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня
2014 року не знайшли свого
підтвердження під час перевірки
доводів заяви та дослідження доданих
до неї матеріалів.

Із врахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 73, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення із
заявою про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014
року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа - Третя Київська
державна нотаріальна контора, про
визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.О. Дьоміна

О.В. Ступак

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко