Справа № 199/3666/14-ц
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -
У травні 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача, посилаючись на те, що 24
лютого 2011 року в м. Дніпропетровську
відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем
„ГАЗЕЛЬ", державний номерний знак
НОМЕР_1, порушив вимоги Правил
дорожнього руху України, внаслідок
чого здійснив зіткнення з автомобілем
„ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_2, який йому
належить на праві власності.
Данні обставини встановлені та
підтверджуються постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 23 березня
2011 року про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності за
вказане правопорушення.
Висновком автотоварознавця №07-03-11-1 від
15 березня 2011 року визначено, що розмір
завданих збитків власнику автомобіля
«ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2,
внаслідок ДТП складає 13 968,93 грн. Крім
того позивачем понесені витрати на
аварійного комісара у розмірі 720,00 грн.
У відповідності до вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивачем виплачено ОСОБА_2
страхове відшкодування в розмірі 13 968,93
Таким чином, до позивача, відповідно до
діючого законодавства, після виплати
страхового відшкодування, перейшло
право вимоги до винної особи -
відповідача, у розмірі фактичних
затрат, пов'язаних із відшкодуванням
збитків страхувальнику за
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду, а тому позивач просить
стягнути з відповідача на їх користь
суму виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 13 968,93 грн.,
витрати понесені на аварійного
комісара у розмірі 720 грн., та судові
витрати в розмірі 243,60 грн.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву у якій
зазначив що просить розглядати справу
за його відсутності, не заперечував
проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
судового розгляду справи був
сповіщений належним чином, про причини
неявки суд не повідомив, не надав заяви
про розгляд справи за його відсутності,
не скористався правом надання
заперечень проти позову, у зв'язку з чим
суд за згодою позивача вирішує справу у
порядку заочного розгляду на підставі
наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.
Судом встановлено, що 24 лютого 2011 року в
м. Дніпропетровську відповідач ОСОБА_1,
керуючи автомобілем „ГАЗЕЛЬ",
державний номерний знак НОМЕР_1,
порушив вимоги Правил дорожнього руху
України, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем „ВАЗ",
державний номерний знак НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_2, який йому
належить на праві власності.
Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду міста Дніпропетровська
від 23 березня 2011 року відповідача
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вказане
правопорушення. Дана постанова ніким
не оскаржувалася та набрала чинності.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справах, що
набрало чинності, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті ж самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 застрахована не була.

Відповідно до п.а ч. 41.1 ст.41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1
цього Закону, та майну, яке знаходилося
в такому транспортному засобі.

Згідно з висновком автотоварознавця
№07-03-11-1 від 15 березня 2011 року вартість
матеріального збитку завданого
власнику автомобілю „ВАЗ", державний
номерний знак НОМЕР_2 складає 13 850,52 грн.
Крім того позивачем понесені витрати
на аварійного комісара у розмірі 720,00
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 1829 від 26 квітня 2011 року,
наявним в матеріалах справи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінка майна є
обов'язковим у випадку визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом». Така
оцінка проводиться в порядку,
передбаченому «Методикою
товарознавчою експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів»,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Тому, для вирішення питання щодо
розміру фактично заподіяної позивачу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди матеріальної шкоди, суд
приймає до уваги висновок висновком
автотоварознавця №07-03-11-1 від 15 березня
2011 року, проведений у відповідності до
чинного законодавства.

Згідно платіжного доручення №2130 від 17
травня 2011 року та платіжного доручення
№ 3105 від 14 липня 2011 року позивач
здійснив виплату страхового
відшкодування ОСОБА_2 на загальну суму
13 968 грн. 93 коп.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями
наданими в п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року (з послідуючими
змінами) «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» передбачено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одному
з володільців підвищеної небезпеки з
вини іншого - відшкодовується винним.

Таким чином, до позивача, як до
страховика, що виплатив страхове
відшкодування в межах сплаченої суми в
розмірі 13 968 грн. 93 коп., перейшло право
вимоги, яке ОСОБА_2 на підставі ст.ст.1187,
1188 ЦК України, мав до відповідача, а
відтак позовні вимоги є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в сумі 243,60
грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222,
224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІПН невідомий, на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України грошові кошти
в розмірі 14 688 (чотирнадцять тисяч
шістсот вісімдесят вісім) грн. 93 коп.,
судові витрати у вигляді сплаченого
судового збору у розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп., а всього 14 932
(чотирнадцять тисяч дев'ятсот тридцять
дві) грн. 53 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
О.Б.Подорець