Справа № 752/142/14-ц
Провадження № 2/752/1922/14
26.08.2014 року Голосіївський районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Фролова М.О., при секретарі при
секретарі Титоренко А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
житлом та вселення, -
у січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
Голосіївський районний суд міста Києва
з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням , при цьому
Позивачу ОСОБА_1 належить на праві
приватної власності квартира АДРЕСА_1,
згідно Свідоцтва про право власності
на житло від 06.12.1994 року та запису Бюро
технічної інвентаризації м. Києва у
реєстраційній книзі за № 4932 від 16.12.1994р.
При цьому згідно виданої КП «ЖЕО-109»
довідки форма № 3від 23.08.2013р. за № 1557 у
вищезазначеній квартирі № 37
зареєстровано з 16.05.1991р.місце
проживання позивача, а також з 06.10.1992р.
місце проживанняйого доньки ОСОБА_2
Разом з цим позивач зазначив, що ОСОБА_2
понад рік не проживає у квартирі № 37, не
приймає участі в її утриманні,
внаслідок чого всі витрати по
утриманню наведеної квартири здійснює
особисто позивач. У зв'язку із
наведеним позивач просив суд визнати
ОСОБА_2. такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.
В свою чергу у липні 2014р. ОСОБА_2
звернулася із зустрічним позовом до
ОСОБА_1про усунення перешкод у
користуванні житлом та вселення. При
цьому ОСОБА_2 пояснила, що вона фактично
проживала разом із відчимом на час
навчання у Київському національному
університеті технологій та дизайну в
період з 01.09.2009р. по 30.06.2014р., однак весь
час була зареєстрована у квартирі № 37
та розраховувала після навчання
проживати за місцем реєстрації. Крім
того ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 чинив
їй перешкоди у проживанні в квартирі №
37. Також ОСОБА_2 зазначила що ОСОБА_1
говорив її що наведена квартира № 37 в
майбутньому призначена для неї. На
підставі викладеного ОСОБА_2 просила
суд усунути перешкоди у користуванні
житлом та вселити її у квартиру
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні первісний позов підтримав та
просив задовольнити позовні вимоги
повністю. При цьому останній не визнав
зустрічний позов ОСОБА_1 та просив
відмовити у його зав доволі повністю.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
не визнала первісний позов та просила
відмовити у його задоволені повністю.
Разом з цим ОСОБА_3 підтримала
зустрічний позов та просила
задовольнити її позовні вимоги
Врахувавши надані сторонами пояснення,
з'ясувавши обставини, на які вони
посилалися, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновку про необхідність
задовольнити первісний позов ОСОБА_2 та
відмовити у задоволені зустрічного
позову ОСОБА_2 повністю, у зв'язку з
Судом встановлено ОСОБА_1 належить на
праві приватної власності квартира
АДРЕСА_1, згідно Свідоцтва про право
власності на житло від 06.12.1994 року та
запису Бюро технічної інвентаризації
м. Києва у реєстраційній книзі за № 4932
При цьому згідно виданої КП «ЖЕО-109»
довідки форма № 3 від 23.08.2013р. за № 1557 у
вищезазначеній квартирі № 37
зареєстровано з 16.05.1991р.місце
проживання позивача, а також з 06.10.1992р.
місце проживання його доньки ОСОБА_2
В свою чергу згідно складеного
інспектором КП «ЖЕО-109» Акту № 8 від
28.01.2014р. зафіксовано, що ОСОБА_1 відсутня
у квартирі № 37 у якій не проживає з 1997
Також згідно складеного інспектором КП
«ЖЕО-109» Акту № 19 від 31.03.2014р.
зафіксовано, що ОСОБА_1 відсутня у
квартирі № 37 у якій не проживає з 1997
Відповідно до складеного інспектором
КП «ЖЕО-109» Акту № 30 від 06.06.2014р.
зафіксовано, що ОСОБА_1 відсутня у
квартирі № 37 у якій не проживає з 1997
Разом з цим громадянин ОСОБА_4, що
працює на посаді дільничого інспектора
міліції за місцезнаходженням спірної
квартири, та якого було допитано у
судовому засіданні в якості
свідка,засвідчив, що ОСОБА_2 не проживає
у квартирі № 37, а також ОСОБА_2 не
зверталася до дільничого інспектора
міліції із заявами щодо перешкоджання
їй у проживанні в квартирі № 37.
Крім того із змісту зустрічної
позовної заяви ОСОБА_2 та її пояснень
вбачається, що вона фактично проживала
разом із відчимом на час навчання у
Київському національному університеті
технологій та дизайну, тобто тривалий
час була відсутня у квартирі № 37. Тобто
факт не проживання у даному житловому
приміщенні фактично відповідачем
При цьому ОСОБА_2 не була надано суду
докази на підтвердження існування
причинно-наслідкового зв'язку між
фактом її навчання у Київському
національному університеті технологій
та дизайну та необхідністю її
проживання за іншою адресою, ніж
квартира № 37 яка розташована у м. Києві,
а також не надано докази на
підтвердження поважності тривалої
відсутності ОСОБА_3 у квартирі № 37.
Також в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження існування
перешкод ОСОБА_2 для проживання у
квартирі № 37, вчинення таких перешкод
ОСОБА_1 чи з його вини.
Згідно вимог ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
При цьому суд зазначає що ОСОБА_2. не
належить до категорії громадян
виселення яких проводить з наданням
іншого благоустроєного жилого
приміщення згідно ст. 110 ЖК УРСР. До того
ж положення глави 2 ЖК УРСР стосуються
відносин щодо державного і
громадського житлового фонду і не
регулюють правовідносини щодо
користування житловими приміщеннями у
квартирах приватного житлового фонду
(ст. 4 і глава 6 ЖК УРСР).
Крім того суд відхиляє як докази
показання допитаних за заявою ОСОБА_2
свідків, про існування певної
домовленості із ОСОБА_1 про те, що
квартира згодом перейде ОСОБА_2,
оскільки наведене не було визнано
При цьому суд зазначає, що відповідно
до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.
До того ж згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України та ч. 3
ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.
Положеннями ч. 1 ст. 4 закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право володіння; право
користування (сервітут); право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; інші речові права
відповідно до закону.
Згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦК України суд не
бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.
Крім того суд зазначає, що є
передчасною вимога ОСОБА_2 про її
вселення у квартиру № 37, оскільки на
час розгляду справи остання
зареєстрована у наведеній квартирі №
На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити первісний позов ОСОБА_2 та
відмовити у задоволені зустрічного
позову ОСОБА_2 повністю.
Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118,
119, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 (паспорт громадянина
України серії НОМЕР_2, виданий
Голосіївським РУ ГУ МВС України у м.
Києві 11 грудня 2008р., РНОКПП НОМЕР_1)
такою, що втратила право користування
У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні житлом та вселення -
Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка його оскаржує, протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду міста Києва через
Голосіївський районний суд міста
Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя