Справа № 369/6277/14-ц
Провадження № 2/369/2772/14
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Віто-Поштової сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання права власності
на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до Віто-Поштової сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області про визнання права
власності на земельну ділянку,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3.

З метою оформлення спадщини вона
звернулася до Другої київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини.

До складу спадкового майна входить
земельна ділянка площею 0,1052 га з
кадастровим номером :01:012:0014, яка
розташована по АДРЕСА_1.

В день смерті чоловіка ОСОБА_1 прийняла
спадщину, у зв'язку з чим було відкрито
спадкову справу № 347/2014. З метою
оформлення спадщини вона звернулася до
Другої київської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на майно, що входило до
складу спадщини.

15 травня 2014 року Державним нотаріусом
Другої київської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 було
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, відповідно
до якої державним нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку у
зв'язку з відсутністю документа, який
би свідчив про належність спадкового
майна на праві власності померлому
ОСОБА_3

За життя чоловік позивачки ОСОБА_3
право власності на земельну ділянку в
установленому законом порядку не
зареєстрував та не отримав документів,
що підтверджують державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку.

Вказана земельна ділянка була
успадкована померлим на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 30 липня 2009 року від його
матері - ОСОБА_5.

У зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів ОСОБА_1
не може отримати свідоцтво про право на
спадщину на земельну ділянку для
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просила суд визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,1052 га з кадастровим номером
:01:012:0014 з цільовим призначенням -
для будівництва і обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель, розташовану по АДРЕСА_1

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явилася, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, до суду надійшла заява
про розгляд справи у її відсутності,
поданий позов підтримала у повному
обсязі та просила його задовольнити.

У судове засідання представник
відповідача Віто-Поштової сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду надійшла заява про
розгляд справи у відсутності
представника сільської ради.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 вересня 1977
року Віто-Поштовою сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
зареєстровано шлюб, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 58 років ОСОБА_3
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2 виданим
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві.

Позивачка ОСОБА_1 після смерті чоловіка
звернулася до Другої київської
державної нотаріальної контори для
оформлення свідоцтва про право на
спадщину за законом, яка складається з
земельної ділянки площею 0,1052 га,
кадастровий номер :01:012:0014, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

15 травня 2014 року державний нотаріус
Другої київської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 винесла
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальних дій, посилаючись на те, що
у спадкодавця ОСОБА_3 відсутній
документ, який би свідчив про
належність спадкового майна померлому
на праві власності.

13 липня 2009 року державний нотаріус
Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори Фещук Н.І. видала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом ОСОБА_3 після смерті його
матері ОСОБА_5, відповідно до якого
ОСОБА_3 є спадкоємцем земельної ділянки
площею 0,1052 га, кадастровий номер
:01:012:0014, розташованої у Київській
області, Києво-Святошинському районі,
АДРЕСА_1, що належала померлій на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 344399. Цільове призначення земельної
ділянки - для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Відповідно до наявної в матеріалах
копії спадкової справи № 347/2014 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3,
заведеної 15 травня 2014 року,
встановлено, що 20 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до Другої київської
державної нотаріальної контори із
заявою про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер її чоловік ОСОБА_3, 1955 року
народження, який до дня смерті проживав
та був зареєстрований у АДРЕСА_2. Після
його смерті залишилася спадщина, яка
складається з: ? частини квартири
АДРЕСА_2, та яку прийняла дружина
померлого ОСОБА_1 Позивач у заяві
зазначала, що спадкоємицями є також
дочка померлого ОСОБА_7, зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_3, та дочка померлого
ОСОБА_8, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_4.

Також 20 травня 2014 року ОСОБА_8 подала до
Другої київської державної
нотаріальної контори заяву про відмову
від належної їй частки спадщини. Таку ж
заяву 20 травня 2014 року подала до Другої
київської державної нотаріальної
контори дочка померлого ОСОБА_7.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи довідки ЖЕД № 4 від 07 травня 2014
року № 201 ОСОБА_3 проживав та був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, з 21
квітня 2005 року постійно, і знятий з
реєстраційного обліку 13 лютого 2014 року
у зв'язку із смертю.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків може бути настання або
ненастання певної події.

Так, у зв'язку із смертю ОСОБА_3 у його
дружини ОСОБА_1 виникло право на
спадщину за законом. З наявних
матеріалів справи судом встановлено,
що померлий ОСОБА_3 до моменту смерті
проживав зі своєю дружиною ОСОБА_1
Відповідно до чинного законодавства
України спадкоємцями першої черги за
законом є другий з подружжя, діти
спадкодавця та його батьки. Оскільки
діти спадкодавця подали заяви про
відмову від права на спадщину, то
єдиним спадкоємцем лишилася дружина
померлого ОСОБА_1 У встановлений
законодавством України строк вона
звернулася до нотаріальної контори для
належного оформлення права на
спадщину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ОСОБА_3 був
спадкоємцем земельної ділянки площею
0,1052 га, кадастровий номер :01:012:0014,
розташованої у Київській області,
Києво-Святошинському районі, АДРЕСА_1,
що належала його померлій матері
ОСОБА_5 на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку ЯА
№ 344399, виданого Києво-Святошинським
районним відділом земельних ресурсів 31
серпня 2005 року на підставі 25 сесії 4
скликання В.Поштової сільської ради
від 05 січня 2005 року, та зареєстрованого
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю та
на право постійного користування
землею, договорів оренди землі за №
11. Під час видачі нотаріусом
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом було зроблено відмітку на
Державному акті на право власності на
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5 про те,
що право власності на зазначену
земельну ділянку переходить до ОСОБА_3
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. Так, у ОСОБА_3
виникло право звернутися із заявою про
державну реєстрацію права власності на
вказану земельну ділянку. З
викладеного суд дійшов висновку, що на
момент смерті ОСОБА_3 мав право
звернутися із заявою про державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку на підставі свідоцтва про
право на спадщину та Державним актом на
право власності на земельну ділянку з
засвідчувальним написом нотаріуса про
перехід права власності. А тому після
смерті спадкодавця ОСОБА_3 відбувся
перехід права власності на земельну
ділянку до ОСОБА_1 як спадкоємиці
померлого.

Відповідно до положень Листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» умовою для переходу в
порядку спадкування права власності на
об'єкти нерухомості, в тому числі
житловий будинок, інші споруди,
земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку. Якщо за життя спадкодавець не
набув права власності на житловий
будинок, земельну ділянку, то
спадкоємець також не набуває права
власності в порядку спадкування. До
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини. Для набуття права власності у
встановленому законодавством порядку
спадкоємець повинен здійснити дії, які
необхідні для набуття права власності
на визначене нерухоме майно. Право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, а також
право власності на земельну ділянку,
набуту у власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною у порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;
свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до вимог п. «Г» ч. 1 ст. 81 ЗК
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини.

Відповідно до вимог п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Положення Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
встановлюють право спадкоємця
звернутися із заявою про державну
реєстрацію переходу права власності до
органу, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
після прийняття спадщини в порядку,
передбаченому законом. Якщо право
власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно.

Оскільки право власності на земельну
ділянку ОСОБА_3 як спадкодавця не
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, але в
матеріалах справи наявні належні
підтвердження переходу права
власності на земельну ділянку від
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, суд дійшов висновку
про можливість визнання права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом після
смерті її чоловіка ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до ст. 37 Постанови Кабінету
Міністрів України № 868 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та
їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно»
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно є:
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат; свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; видані нотаріусом
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
чи їх дублікати; свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
закону; свідоцтво про право власності,
видане органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді, чи його
дублікат; свідоцтво про право
власності на нерухоме майно чи його
дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією; рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею; рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; ухвала суду про
затвердження (визнання) мирової угоди;
заповіт, яким установлено сервітут на
нерухоме майно; закон, яким
установлено сервітут на нерухоме
майно; рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації; рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку, що право власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку хоч і не було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, але підстави переходу права
власності на вказану земельну ділянку
передбачені чинним законодавством, а
тому вимога ОСОБА_1 як спадкоємиці за
законом про визнання за нею права
власності на земельну ділянку підлягає
задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»,
п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», ст. 37 Постанови Кабінету
Міністрів України № 868 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та
їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно», ч. 1 ст.
19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», п. «Г» ч. 1 ст. 81
Земельного кодексу України, ч. 6 ст. 11, ч.
1 ст. 1218 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,1052 га,
кадастровий номер :01:012:0014,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку та господарських будівель, в
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Л.М. Ковальчук