Справа № 750/8569/14
Провадження № 6/750/906/14
У Х В А Л А

01 жовтня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова в складі:

головуючого - судді Коверзнева В. О.,

при секретарі - Мачачі І. П.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву головного державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Нікітенка М. Л. про визнання
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду, ухваленого в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в
и в:

рішенням Деснянського районного суду
міста Чернігова від 05.03.2008 року
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 16.01.2008
року і до досягнення сином повноліття.

20.08.2014 року до суду звернулася головний
державний виконавець Нікітенко М. Л. із
заявою про визнання судом відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду. Заяву мотивує посиланням
на відповідну заяву стягувача, копію
якої надав суду. Просив розглянути
заяву за його відсутності.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_2
заяву головного державного виконавця
Нікітенка М. Л. підтримала і наполягала
на її задоволенні. Вона пояснила, що має
з відповідачем домовленість про
передачу останнім у власність сина
квартири, взамін її відмови від
стягнення аліментів.

Боржник ОСОБА_3 із заявою погодився, при
цьому підтвердив свій намір передати у
власність сина чи стягувача належну
йому на праві власності квартиру
АДРЕСА_1, в якій вони фактично
проживають.

Судом роз'яснено стягувачеві наслідки
прийняття її відмови від примусового
виконання рішення суду, з якими
стягувач погодилася.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав

Відповідно до частин першої, другої
статті 372 Цивільного процесуального
кодексу України відмова стягувача від
примусового виконання в процесі
виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не прийняти
відмови стягувача від примусового
виконання, якщо це суперечить закону
або порушує права чи свободи інших
осіб.

Враховуючи те, що в процесі розгляду
заяви головного державного виконавця
не встановлено можливість порушення
визнанням відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду
прав чи свобод інших осіб, а сама заява
стягувача є такою, що не суперечить
вимогам закону, суд вважає можливим
визнати відмову стягувача від
примусового виконання рішення суду.

Керуючись статтями 208 - 210, 293 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

заяву задовольнити. Визнати відмову
ОСОБА_2 від примусового виконання
рішення Деснянського районного суду
міста Чернігова від 05.03.2008 року про
стягнення з ОСОБА_3 на її користь
аліментів на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 16.01.2008
року і до досягнення сином повноліття.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області протягом 5 днів з дня її
проголошення в порядку, встановленому
статтею 294 ЦПК України.

Суддя
В. О. Коверзнев