У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 20 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, в якому зазначало, що 25 жовтня
2007 року між банком та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого остання отримала
кредитні кошти у сумі 7 тис. грн зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором, станом на 31 липня
2013 року утворилась заборгованість у
розмірі 25 179 грн 47 коп., з яких:
заборгованість за кредитом - 6 650 грн 75
коп.; заборгованість за процентами за
користування кредитом - 12 968 грн 98 коп.;
заборгованість за комісією за
користування кредитом - 4 122 грн 62 коп.;
штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф
(процентна складова) - 1 187 грн 12 коп.

На підставі наведеного ПАТ КБ
«ПриватБанк» просило суд стягнути з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором від 25 жовтня

2007 року у розмірі 25 179 грн 47 коп. та
судові витрати.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20 травня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня 2014
року, у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

За висновками Верховного Суду України
про застосування ст. 257 ЦК України до
правовідносин, у яких використовуються
платіжні картки як спосіб
надання/отримання кредитних коштів,
викладеними у постанові від 19 березня
2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що
визначає щомісячні платежі погашення
кредиту та кінцевий строк повного
погашення кредиту перебіг позовної
давності щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту у
повному обсязі - зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач з травня 2008 року не вносила
поточних щомісячних платежів. Доводи
позивача про те, що відповідачем 10
лютого 2011 року був сплачений платіж у
сумі 1 грн не підтвердженні належним
доказами.

За таких обставин суд першої інтонації,
з висновком якого погодився і
апеляційний суд, відмовляючи у
задоволенні позову, дійшов
обґрунтованого висновку, що позивачем
було пропущено, передбачений ст. 257 ЦК
України трирічний строк позовної
давності звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості за
платіжною карткою.

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області

від 28 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук Т.О.
Писана