АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
1-й інстанції: Колдіна О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 рокупозивач звернувся в
суд із зазначеним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених вимог, просив
стягнути з відповідача на його користь
суму боргу в розмірі 58 245,50 грн., 3% річних
у розмірі 4 805,28 грн., витрати на правову
допомогу та судовий збір.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08.04.2011
року відповідач позичив у нього
грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів
США та зобов'язався повернути їх
протягом місяця. Проте, відповідач
після настання строку свої
зобов'язання не виконав.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 22 липня 2014 року - позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму боргу з врахуванням 3%річних в
розмірі 63 050,78 грн., витрати на правову
допомогу в сумі 487,20 грн. та вирішено
питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що суд ухвалив його з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що ОСОБА_2 не надав суду
інформацію про те, що 24 жовтня 2011 року
отримав від ОСОБА_1 частину боргу в
розмірі 3 000,00 дол. США біля свого
будинку за адресою АДРЕСА_1, що може
підтвердити свідок ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав, просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що ОСОБА_1 взяті на себе
зобов'язання за договором позики не
виконав, заборгованість є не погашеною.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Умовами ст. 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 626, 530 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами, а
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що 08.04.2011 p. ОСОБА_1
отримав в борг у ОСОБА_4 кошти в розмірі
5000 доларів США., які зобов'язався
повернути протягом місяця з моменту
отримання грошових коштів.

Відповідно до вимог статті 545 ЦК
України кредитор, прийнявши виконання
зобов'язання, повинен на вимогу
боржника видати йому розписку про
одержання виконання частково або в
повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у
боржника підтверджує виконання ним
свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути
борговий документ або видати розписку
боржник має право затримати виконання
зобов'язання. У цьому разі настає
прострочення кредитора.

Статтею 527 ЦК України передбачено
зобов'язання боржника виконати свій
обов'язок, а кредитора - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту, а також право
кожної із сторін у зобов'язанні
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Апеляційна інстанція звертає увагу на
те, що оригінал боргової розписки
знаходиться у позикодавця, що свідчить
про невиконання умов договору позики.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з аргументованим
висновком суду першої інстанції про те,
що, підписавши розписку, ОСОБА_1
підтвердив те, що він отримав грошові
кошти від ОСОБА_2, а тому доводи
апеляційної скарги не базуються на
обставинах та матеріалах справи та не
можуть бути прийняті до уваги.

Вірним є висновок суду про стягнення з
відповідача 3% річних, оскільки така
санкція за неналежне виконання
зобов'язань передбачена нормами ст. 625
ЦК України.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 липня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді