УХВАЛА

08 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука
В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву заступника
Генерального прокурора України -
Головного військового прокурора про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року в справі за
позовом прокурора Галицького району
міста Львова в інтересах держави в
особі Львівської міської ради до
ОСОБА_4, третя особа - Державна
екологічна інспекція у Львівській
області, про відшкодування шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року прокурор Галицького
району м. Львова в інтересах держави в
особі Львівської міської ради
звернувся до суду з указаним позовом,
вимоги якого під час розгляду справи
зменшив та остаточно просив стягнути з
ОСОБА_4 на користь Львівської міської
ради 1238,38 грн на відшкодування шкоди та
зобов'язати відповідача повернути
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,1228 га, яка розташована по
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що проведеною
прокуратурою Галицького району м.
Львова перевіркою встановлено, що
ОСОБА_4 в порушення вимог статей 51 - 54
Закону України «Про природо-заповідний
фонд України», статей 125, 126 Земельного
кодексу України без набуття права
власності чи права користування
земельною ділянкою, використовує
земельну ділянку площею 0,225 га, з них
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,1228 га, на території
Парку-пам'ятки садово-паркового
мистецтва місцевого значення «Парк
культури і відпочинку
ім. Б. Хмельницького» за адресою:
АДРЕСА_1. Ухвалою Львівської міської
ради № 3137 від 03 грудня 2009 року вилучено
за згодою у користувача Львівського
центрального парку культури і
відпочинку ім. Б.
Хмельницького земельну ділянку площею
0,1022 га за вказаною адресою, зараховано
до земель міста та надано в оренду
ОСОБА_4 Інших рішень про надання
земельної ділянки площею 0,1228 га за цією
адресою у користування відповідачу
Львівською міською радою не
приймалось. Факт самовільного зайняття
згаданої земельної ділянки також
підтверджується актом перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства від 27 вересня 2011 року,
постановою про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 за ст. 53-1 КУаАП. Внаслідок
самовільного зайняття вищевказаної
земельної ділянки було заподіяно шкоду
на загальну суму 2424,23 грн., яку ОСОБА_4 в
добровільному порядку не відшкодувала.

Рішенням Галицького районного суду
м. Львова від 10 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 10 червня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 серпня 2014 року
касаційну скаргу заступника прокурора
Львівської області відхилено. Рішення
Галицького районного суду м. Львова від
10 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 10 червня 2014
року залишено без змін.

У листопаді 2014 року до суду
касаційної інстанції надійшла заява
заступника Генерального прокурора
України про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року з підстав
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема статей 125, 126 Земельного кодексу
України.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявник посилається
на:

- постанову Вищого господарського суду
України від 22 жовтня 2013 року в
справі про зобов'язання повернути
самовільно зайняті земельні ділянки та
привести їх у первинний стан шляхом
демонтажу самочинно збудованих
об'єктів незавершеного будівництва,
якою рішення місцевого та постанову
апеляційного судів залишено без змін;

- постанову Вищого господарського суду
України від 10 червня

2014 року в справі про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та приведення її в первинний стан, якою
постанову апеляційного суду залишено
без зміни;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 березня 2014
року в справі про повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та приведення її в придатний для
використання стан шляхом знесення
самочинної добудови, якою рішення
місцевого та ухвалу апеляційного судів
залишено без змін;

- постанову Вищого господарського суду
України від 02 жовтня

2012 року в справі про звільнення
земельної ділянки, якою постанову
апеляційного суду залишено без зміни.

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві
доводи є необґрунтованими, оскільки в
постановах Вищого господарського суду
України від 22 жовтня 2013 року, 10 червня
2014 року, від 02 жовтня 2012 року та ухвалі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 05 березня 2014 року норми
матеріального права, на які
посилається заявник, застосовувались у
справах, правовідносини в яких є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Отже, заява заступника Генерального
прокурора України про перегляд судових
рішень не містить ознак, які згідно
вимог ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
прокурора Галицького району міста
Львова в інтересах держави в особі
Львівської міської ради до ОСОБА_4,
третя особа - Державна екологічна
інспекція у Львівській області, про
відшкодування шкоди та зобов'язання
вчинити певні дії, за заявою заступника
Генерального прокурора України -
Головного військового прокурора про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.
Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М. Фаловська

Справа № 6-42572зп14

Справа № 6-42572зп14

Доповідач: Фаловська І.М.