У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В.,Писаної Т.О.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Черкаській області,
третя особа - Головне управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області та касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 29 листопада 2012 року та
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 4 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 з
урахуванням уточнення позовних вимог
звернувся до суду із зазначеним
позовом та просив стягнути з
відповідача - Міністерства внутрішніх
справ України в Черкаській області
(далі −? УМВС України в Черкаській
області) на його користь втрачений
розмір пенсії - 35 022 грн 62 коп.,
компенсацію втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
- 10 401 грн 32 коп., одноразову грошову
допомогу при звільненні - 9 187 грн 62 коп.,
моральну шкоду - 15 000 грн 00 коп., вартість
довідки управління статистики - 38 грн,
вартість довідки експертного
дослідження - 500 грн, витрати на правову
допомогу - 500 грн, виготовлення
ксерокопій - 45 грн, витрати на проїзд - 228
грн 75 коп.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 01 жовтня 1981 року він
проходив службу в органах внутрішніх
справ.

23 жовтня 2007 року позивач звернувся з
рапортом до начальника УМВС України в
Черкаській області про звільнення зі
служби за власним бажанням у зв'язку з
наявністю вислуги років, так як на той
день мав 26 років 22 дні вислуги при 20
роках необхідних для звільнення на
пенсію.

Оскільки з боку керівництва ніякого
реагування не було, тому він оскаржив
дану бездіяльність до суду. Постановою
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 20 грудня 2007 року позов
ОСОБА_6 був задоволений, відмова
відповідача у звільнені визнана
неправомірною. На виконання
вищезазначеної постанови суду 22 січня
2008 року УМВС України в Черкаській
області видано наказ № 63 о/с про його
звільнення з 24 жовтня 2007 року у
відставку Збройних Сил України за п. 65
«А» «за віком» «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України» (далі −?
Положення), так як на час звільнення
досяг граничного віку - «40 років»
перебування на військовому обліку.
Відповідач видав йому трудову книжку з
відповідним записом.

04 березня 2008 року позивач звернувся до
начальника УМВС України в Черкаській
області із заявою щодо призначення
пенсії, на яку 29 березня 2008 року отримав
відповідь, що документи на призначення
пенсії в сектор забезпечення
соціальних виплат ВФЗВО УМВС не
надходили.

16 квітня 2008 року він знову звернувся з
заявою до відповідача про направлення
його документів на призначення йому
пенсії.

Наказом від 19 лютого 2008 року № 79 про
внесення змін до наказу від 22 січня 2008
року № 63 о/с, були змінені підстави його
звільнення на ст. ст. 62, 66, 67 (за
дискредитацію) Положення.

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 10 жовтня 2008 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2009 року дії УМВС
визнано неправомірними та скасовано
наказ від 19 лютого 2008 року № 79 про
внесення змін до наказу від 22 січня 2008
року № 63 о/с скасований, а відповідач
зобов'язаний надати Головному
управлінню Пенсійного фонду України в
Черкаській області документи на
призначення йому пенсії (далі −? ГУПФУ
в Черкаській області).

16 березня 2010 року відповідач прийняв
наказ № 53 о/с від 16 березня 2010 року, яким
в скасований судом наказ № 79 о/с від 19
лютого 2007 року вніс зміни та змінив
підстави його звільнення зі служби на
п. 64 «ж» Положення - «за власним
бажанням».

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 01 грудня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 квітня 2011 року, дії УМВС України в
Черкаській області визнані
неправомірними, а спірний наказ -
нечинним.

Вказує, що після його неодноразових
письмових звернень, тривалих розглядів
справ судами, майже через три роки
після його звільнення зі служби, УМВС
України в Черкаській області 09 вересня
2010 року направив його документи на
призначення пенсії Головному
управлінню Пенсійного фонду України в
Черкаській власті.

Посилаючись на порушення відповідачем
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», просив стягнути з відповідача 70
923 грн 31 коп.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року
вищезазначені позовні вимоги
задоволено частково: стягнуто з УМВС
України в Черкаській області на
користь ОСОБА_6 58 111 грн 56 коп.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 4 липня 2013 року, з
урахуванням додаткового рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 17 жовтня 2013 року, рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 29 листопада 2012 року в
частині визначення розміру шкоди,
пов'язаної з неотриманням пенсії за
період з 24 жовтня 2007 року по 8 вересня 2009
року, змінено: стягнуто з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області на користь позивача
30 652 грн 02 коп., в частині відшкодування
матеріальної шкоди у вигляді
недоплачених пенсій за період з 9
вересня 2009 року по 30 квітня 2011 року,
компенсації витрати частини доходів, у
зв'язку з порушенням строку виплати
пенсії, одноразової грошової допомоги
при звільненні та стягнення моральної
шкоди - відмовлено, у решті ‒? залишено
без змін.

У касаційній скарзі УМВС України в
Черкаській області просить скасувати
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої вимоги порушенням судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Зокрема, за п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Із позовної заяви вбачається, що доводи
позивача ґрунтуються посиланнями на
невиплату УМВС України в Черкаській
області вихідної допомоги при
звільненні та несвоєчасне нарахування
з його ж вини пенсії у зв'язку із
звільненням його із органів внутрішніх
справ за п. 65 «А» Положення (за віком).
Отже зміст заяви вказує на те, що
предметом судового спору є не шкода
заподіяна внаслідок неправомірних дій,
а предметом спору є відшкодування
втраченого розміру пенсії, компенсації
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків виплати пенсії,
стягнення одноразової грошової
допомоги при звільненні та моральної
шкоди, що відноситься до категорії
адміністративних спорів пов'язаних із
проходженням служби в органах
внутрішніх справ.

Вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства (ч. 2 ст.
21 КАС).

На підставі наведеної норми, з
урахуванням ч. 1 ст. 17 КАС, можна дійти
висновку, що адміністративним судам
підвідомчі спори фізичних чи юридичних
осіб з суб'єктом владних повноважень
(органом державної влади, органом
місцевого самоврядування, органом
влади Автономної Республіки Крим,
їхньою посадовою чи службовою особою)
про оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності та відшкодування
спричиненої ними моральної шкоди, за
умови, що остання вимога заявлена в
одному провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Суди не врахували, що предметом спору є
відшкодування втраченого розміру
пенсії, компенсації втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
виплати пенсії, стягнення одноразової
грошової допомоги при звільненні та
моральної шкоди, внаслідок цього
ухвалили незаконні судові рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове
рішення підлягає скасуванню у
касаційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 206 ЦПК України,
колегія суддів роз'яснює сторонам, що
зазначений спір повинен розглядатись
за правилами КАС України.

Керуючись ст. ст. 336, 340, 344, 345, 347 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області та ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року
та рішення апеляційного суду
Черкаської області від 4 липня 2013 року
скасувати, провадження у справі
закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Т.О. Писана