НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1659/14-ц
№ 2/183/2218/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Парфьонова Д.О.,
секретаря Данильченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя та визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому з урахуванням уточнень просить
визнати житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 спільним сумісним майном
позивача та відповідача; поділити
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 між
позивачем та відповідачем, визнати за
позивачем право власності на 12 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що він з відповідачем
знаходяться у зареєстрованому шлюбі.
За час проживання в шлюбі вони купили
майно за спільні кошти, реєструючи
право власності на відповідача. Шлюб на
даний момент не розірвано, однак в
зв`язку зі складнощами в сімейному
житті, виникла необхідність розподілу
спільного майна.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.
В судове засідання 11 вересня 2014 року
надали заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні визнали позов
частково. Не визнаючи позов в частині
поділу житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем
та визнання будинку спільною сумісною
власністю. Заперечення обґрунтовано
тим, що поділ домоволодіння призведе до
витрат щодо переобладнання будинку під
дві окремі квартири. В судове засідання
11 вересня 2014 року надали заяви про
розгляд справи за їх відсутності.

У зв'язку з неявкою сторін в судове
засіданні фіксування технічними
засобами не проводилося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
за можливе задовольнити позовні вимоги
частково з огляду на наступні
обставини.

Судом встановлено, що 03 липня 1981 року
зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів
про реєстрацію шлюбу проведено актовий
запис № 436 /а.с.5/.

13 жовтня 2013 року ОСОБА_2 придбала
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 /а.с.6-11/.

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. У разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Матеріали справи не містять
домовленості про поділ майна або
шлюбного договору, доказів того, що
позивач чи відповідач не дбали про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховували, знищували чи пошкодили
спільне майно, витрачали його на шкоду
інтересам сім'ї.

Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання, що спірне майно є спільним
сумісним майном подружжя, отриманим
під час шлюбу та належним їм на праві
спільної сумісної власності та те, що
кожній зі сторін належить по 12 частці
майна, набутого в шлюбі внаслідок чого
за позивачем необхідно визнати право
власності на 12 частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами за позивачем.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позову в
частині поділу житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем,
оскільки визнання за позивачем права
власності на 1/2 частини спірного майна
на думку суду є достатнім для захисту
прав позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір у сумі 243,60 грн., позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, а тому відповідно до ч. 1 ст. 88
ЦПК України судовий збір в розмірі 121,80
грн. підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 208, 209,
212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна подружжя та визнання права
власності задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий
будинок з господарчими будівлями та
спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарчими будівлями та спорудами,
розташованими по АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121
(сто двадцять одну) грн. 80 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д.О. Парфьонов