Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2096/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ковальчук С.Я.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

01.10.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів:
Чорнобривець О.С., Кодрула М.А.

за участю
секретаря: Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 13.06.2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі -
Банк) звернувся у суд з позовом до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
нерухоме майно. На обґрунтування
позовних вимог позивач зазначив, що
18.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 014-09.5-81250,
за яким Банк надав позичальнику кредит
у розмірі 30 000 доларів США в строк до
17.12.2017 року під 14% річних. Зазначив, що
18.12.2008 року між Банком та ОСОБА_3
укладено договір іпотеки, за яким в
іпотеку передано житловий будинок
АДРЕСА_1, що належить позичальнику на
праві власності. Позивач зазначив, що
позичальник припинив виконувати свої
грошові зобов'язання, вимогу кредитора
про дострокове погашення кредиту не
виконав. Станом на 05.03.2014 року
заборгованість позичальника становить
26 726,57 доларів США (259 891,84 грн.), що
складається з: 17 161,98 доларів США/екв. 166
884,81 грн. - заборгованість за кредитом (в
т.ч. прострочена заборгованість за
кредитом - 647,60 доларів США/екв. 6 297,33
грн.), 1 672 доларів США/екв. 16 258,70 грн. -
заборгованість за відсотками, 7 892,59
доларів США/екв. 76 748,33 грн. - пеня за
прострочення сплати кредиту та
відсотків.

Позивач просив суд винести рішення,
яким в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 014-09.5-81250 від 18.12.2007 року визначеної
станом на 05.03.2014 року у сумі 26 726,57
доларів США/екв. 259 891,84 грн. звернути
стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_3 на праві власності
на користь Кіровоградської дирекції
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом
його продажу на прилюдних торгах.

Рішенням Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від
13.06.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції встановив, що 18.12.2007
року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
та ОСОБА_3укладено кредитний договір №
014-09.5-81250, за яким Банк надав відповідачу
30 000,00 доларів США до 17.12.2017 року під 14 %
річних.

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно з ст.105 ЦПК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа
1 цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно доданого до позовної заяви
розрахунку заборгованості відповідач
станом на 05.03.2014 року заборгувала
позивачу всього 26 726,57 доларів США,
однак в той же час у вимозі про
дострокове виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором від
20.03.2014 року прострочена заборгованість
перед банком складає: 647,60 доларів США -
прострочена заборгованість по тілу
кредиту ; 1672,00 доларів США -
прострочення сплати відсотків; 7 892,59
доларів США - нарахована пеня.

Суд першої інстанції зазначив , що
відмовляючи у задоволені позову суд
приймаєдо уваги,що вимога про
дострокове погашення заборгованості
направлена відповідачу 20.03.2014 року з
рекомендацією достроково погасити
заборгованість протягом 30 календарних
днів. Разом з тим .до суду банк
звернувся з позовом вже 28.03.2014 року,тому
відповідач була позбавлена право
добровільно достроково погасити
кредит у повному обсязі.

Суд першої інстанції зазначив, що
позивач не надав суду обґрунтованих
доказів стосовно дійсної кредитної
заборгованості відповідачки ОСОБА_3
перед банком, адже відповідачка
сплачувала кредит з відповідними
платежами згідно долучених до справи
випискою по рахунку, а обов'язок
доказування стороною обставин, на які
вона посилається на підставу своїх
вимог, є прямим її обов'язком
відповідно до положень ст.60 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі зазначається, що
судом першої інстанції при винесені
рішення були порушені норми
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, з чим
погодилась і колегія суддів, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, що 18.12.2007 року між
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3

укладено кредитний договір № 014-09.5-81250,
за яким Банк надав відповідачу 30 000,00
доларів США до 17.12.2017 року під 14 % річних.

18.12.2008 року Банк та відповідач уклали
іпотечний договір, за умовами якого в
забезпечення виконання кредитного
договору від 18.12.2007 року ОСОБА_3
передала банку в іпотеку житловий
будинок, загальною площею 101,15 кв.м., з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави
нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про іпотеку» у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

У разі невиконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель, як зазначено у ч. 1
ст. 33 Закону України «Про іпотеку»,
вправі задовольнити свої вимоги за
основним зобов'язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

При цьому звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» в разі порушення
основного зобов'язання та (або) умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документів
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотеко держателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Відповідно до пункту 9.3. кредитного
договору № 014-09.5-81250 від 18.12.2007 року
позичальник зобов'язаний виконати
вимогу кредитора про дострокове
погашення грошових зобов'язань за цим
договором протягом не більш ніж 30
календарних днів з моменту її
пред'явлення. У разі невиконання
позичальником цієї вимоги кредитор має
право звернути стягнення за іпотечним
договором(або пред'явити вимогу
Поручителю) або вжити інші заходи для
стягнення заборгованості
позичальника за цим договором,які не
суперечать чинному законодавству

Відповідно до пункту 5.5.1 Договору
іпотеки від 18.12. 2007 року у випадку
невиконання іпотекодавцем письмової
вимоги іпотекодержателя про усунення
порушення зобов'язань за цим договором
та за кредитними договором у
встановлений іпотекодержателем строк
, такі вимоги іпотекодержателя
задовольняються за рахунок предмета
іпотеки. Якщо протягом встановленого
строку вимога іпотекодержателя
залишається без задоволення ,
іпотекодержатель вправі розпочати
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно доданого до позовної заяви
розрахунку заборгованості ОСОБА_3
станом на 05.03.2014 року загальна сума
заборгованості за кредитними
зобов'язаннями становила 26726,57 доларів
США. Однак, у вимозі про дострокове
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором прострочена
заборгованість складає 647,60 доларів США
- прострочена сплата кредиту, 1672
доларів США - прострочення сплати
відсотків, 7 892,59 доларів США - пеня.

З матеріалів справи вбачається, що
банком 20.03.2014 року відповідачу
направлено вимогу про дострокове
виконання грошових зобов'язань за
спірним кредитним договором. Вказані
обставини підтверджено і доводами
викладеними в апеляційній скарзі, що
зазначене повідомлення направлене
відповідачу рекомендованим листом.
Однак дані обставини не знайшли свого
підтвердження , оскільки в матеріалах
справи відсутні будь-які відомості про
отримання ОСОБА_3 даної вимоги.

Встановлені обставини свідчать , що
відповідач по справі не міг вчасно
виконати вимоги позивача про усунення
порушень допущених при оплаті
кредитної заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що на
час розгляду справи ОСОБА_3
заборгованість по кредиту частково
погашена у розмірі 466 доларів США і 1216,11
доларів США, що не заперечувалось
представником банку, а станом на 14.08.2014
року прострочена заборгованість по
кредиту та відсотках за користування
кредитом взагалі відсутні.

Згідно довідки, виданої начальником
Гайворонського відділення АТ
«Райффайзен Банк Аваль» від 23.09.2014 року
та розрахунку заборгованості за
кредитним договором, наданим Банком
суду апеляційної інстанції, поточна
заборгованість ОСОБА_3 перед Банком
відсутня.

Встановлені обставини свідчить проте ,
що відповідач увійшла в графік
погашення кредиту визначений
кредитним договором.

Приймаючи до уваги встановлені
обставини колегія суддів дійшла
висновку, що підстави для
задоволення позову у частині звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за
кредитним договором від 18.12.2007 року
відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не
спростовують, оскільки не
підтверджуються належними доказами,
суперечать фактичним обставинам
справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - відхилити.

Рішення Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від
13.06.2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: