Апеляційний суд Житомирської області
Справа 2-1410/11/0603
рішення

іменем України

01 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання квартири спільною
сумісною власністю, поділ майна
подружжя,-

в с т а н о в и л
а:

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 25 червня 2014
року скасовано рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 квітня 2013 року та
ухвалено нове. Відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні вимог до ОСОБА_1 про
визнання квартири АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя та про
визнання права власності на ? частину
цієї квартири за пропуском строку
позовної давності. Відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні вимог до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя та стягнення різниці
його вартості.

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
апеляційного суду Житомирської
області із заявою про ухвалення
додаткового рішення, у якій просить
відмінити рішення суду першої
інстанції, де зазначено стягнути з неї
на користь ОСОБА_2 державне мито в
розмірі 658 грн. і 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а судові витрати
покласти на ОСОБА_2 До заяви приєднала
квитанцію про правову допомогу. В
обґрунтування заяви посилається на те,
що рішенням суду першої інстанції з неї
на користь ОСОБА_2 стягнуті судові
витрати. Однак, апеляційний суд,
скасувавши рішення суду першої
інстанції, питання про судові витрати
не вирішив.

Розглянувши заяву, колегія суддів
приходить до висновку, що вона підлягає
до часткового задоволення, враховуючи
наступне.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 25 червня 2014
року повністю, а не в частині,
скасовано рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 квітня 2013 року. Таким
чином, апеляційною інстанцією
скасовано рішення суду першої
інстанції, у тому числі і в частині
судових витрат, а саме, в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
державного мита в розмірі 658 грн. і 120
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. За таких
обставин, неможливо відмінити те, що
було скасовано раніше та того, чого вже
не існує, тому доводи заяви у цій
частині нелогічні, а відтак не можуть
бути задоволені.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом не вирішено
питання про судові витрати.

Вищевказаним рішенням апеляційного
суду позивачу повністю відмовлено у
задоволенні позову до відповідачки.
Так, у задоволенні частини вимог
відмовлено за пропуском строку
позовної давності, а у задоволенні
решти вимог - за безпідставністю.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку із зверненням ОСОБА_2 до суду
ОСОБА_1 вимушено понесла витрати на
судовий збір у сумі 259 грн. 70 коп. Так,
документально квитанціями фінансової
установи підтверджено судовий збір: у
розмірі 115 грн. за подання апеляційної
скарги (а.с. 165, т.1, квитанція №488 ), у
розмірі 114 грн.70 коп. за подання
касаційної скарги (а.с.12, т.2, квитанція
№596), двічі у сумі 30 грн. за видачу в
електронному вигляді копій технічного
запису судових засідань(а.с. 162 т.1, 86 т.2 ,
квитанції №№368,448).

Колегія суддів стягує на користь
ОСОБА_1 понесений нею та підтверджений
документами фінансової установи
судовий збір у сумі 259 грн. 70 коп. у
повному обсязі, оскільки позивачу
відмовлено у задоволені позову
повністю, а не частково.

Що ж стосується правової допомоги на
суму 2 000 грн., то така не
підтверджується документом
фінансової установи (а.с.150 т.2),
квитанція адвоката не містить номера
та була подана відповідачкою після
ухвалення судом апеляційної інстанції
рішення, а відтак не підлягає до
стягнення.

Керуючись ст.ст.79,88,209,220,303,304,313-314,316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 259 грн. 70 коп.

У задоволенні решти судових витрат
відмовити.

Додаткове рішення набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: