Ухвала

іменем україни

8 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В.,
Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18
квітня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ
«Банк «Фінанси та кредит») до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором;
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит», треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним
договору іпотеки та зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси
та кредит» звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
2 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір на суму 285 325
грн зі строком погашення 27 лютого 2015
року зі сплатою 15,5% річних. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору між банком та
ОСОБА_4, між банком та ОСОБА_5 укладено
договори поруки. Крім того, між банком
та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1 у м.
Біла Церква Київської області.
Посилаючись на неналежне виконання
позичальником умов кредитного
договору, банк просив суд стягнути
достроково з відповідачів у
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором у сумі 691 540 грн 57
коп.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 пред'явила
зустрічний позов, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що рішенням суду, що набрало
законної сили, відмовлено у
задоволенні її позову до ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» про визнання
недійсним укладеного між нею та банком
2 листопада 2007 року кредитного
договору. Ухвалюючи рішення, суд дійшов
висновку, що зазначений договір є
неукладеним. Посилаючись на те, що
оскільки неукладений договір не
створює юридичних прав та обов'язків та
не може бути підставою для виникнення
відносин щодо його забезпечення
іпотекою, просила визнати договір
іпотеки, укладений між нею та банком,
недійсним.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 23 січня 2014 року,
позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь позивача 522 004 грн 08 коп.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 23 січня 2014 року.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 квітня 2014 року, здана до
поштового відділення 24 вересня 2014 року,
про що свідчить відбиток поштового
штемпеля на конверті.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема ст.ст. 3, 18
Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 11,
203, 210, 215, 548, 640 ЦК України, заявником
надано:

- постанова Вищого господарського суду
України від 12 січня 2011 року у
справі за позовом про стягнення суми;

- постанова Вищого господарського суду
України від 26 березня 2012 року
у справі за позовом про стягнення суми;

- постанова Вищого господарського суду
України від 12 листопада 2013 року
у справі за позовом про визнання
договорів недійсними;

- ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 грудня 2011 року
у справі за позовом про визнання
договору іпотеки недійсним;

- ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 лютого 2012 року
у справі за позовом про визнання
договору іпотеки недійсним.

Разом із заявою про перегляд судового
рішення ОСОБА_3 подала заяву про
поновлення пропущеного строку на
подання заяви.

За змістом положень ст. 360 ЦПК України
питання про поновлення строку на
подання вказаної заяви має
вирішуватись колегією суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Клопотання про поновлення строку на
подання заяви про перегляд судового
рішення підлягає задоволенню з огляду
на зазначені заявником обставини, які
свідчать про поважність причини його
пропуску

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, може бути
подана за сукупності таких умов: судом
(судами) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України, оскільки з наданих копій
судових рішень вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
фактичних обставин справи у порівнянні
з ухвалою, про перегляд якої ставиться
питання.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк для подання
заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 квітня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором;
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит», треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсним
договору іпотеки та зобов'язання
вчинити дії, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В.
Попович В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін