Єдиний унікальний номер 205/3181/14-ц
Справа №2/205/2706/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при
секретарі Давиденко Я.Є.

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника - ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3

представників співвідповідачів -
Слєзачек М.Г., ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Житлово-будівельного
кооперативу № 429, ОСОБА_7 про визнання
дій голови та протоколу
Житлово-будівельного кооперативу № 429
недійсними, -

В
С Т А Н О В И В :

15 квітня 2014 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до
Житлово-будівельного кооперативу № 429,
треті особи: ОСОБА_7,ОСОБА_8 про визнання
дій голови та протоколу
Житлово-будівельного кооперативу № 429
недійсними (а.с.2-6).

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 28 липня 1984 року він
перебував у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_6, від якого у них народилась
дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 являлась членом
житлово-будівельного кооперативу №429.
05.01.1996 року, на підставі рішення
загальних зборів членів ЖБК №429,
затвердженого рішенням виконкому Ради
народних депутатів Ленінського району
м. Дніпропетровська від 21.12.1995 року,
було видано ордер на зайняття
позивачем, його дружиною та дочкою
квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

За період з 03.03.1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_2
позивачем сумісно із ОСОБА_6 було
сплачено внески за квартиру на
загальну суму 1 961,19 грн.

Сплачена сума внесків за квартиру
АДРЕСА_1 рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
23.04.2013 року визнана спільним сумісним
майном подружжя. За позивачем визнано
право власності на ? частину грошових
коштів в сумі 980,60 грн.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13.09.2013
року за позивачем в порядку
спадкування визнано право власності на
грошові кошти в сумі 245,15 грн. сплачені
за квартиру АДРЕСА_1. Отже, на підставі
вищевказаних рішень, позивачу належать
грошові кошти, що сплачені за квартиру
АДРЕСА_1 на загальну суму 1 225,75 грн.

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємця
являються: дочка померлої - ОСОБА_7,
батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_3.

У період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 24.06.2005 року
позивачем було продовжено сплата
внесків за квартиру АДРЕСА_1, загальна
сума яких склала 5 583,81 грн. На
теперішній час сума виплат позивача за
квартиру АДРЕСА_1 становить - 6 809,55 грн.

Після смерті ОСОБА_6, позивач
неодноразово звертався до правління
ЖБК №429 із заявами про прийняття до
членів ЖБК.

28 квітня 2014 року відбулися збори ЖБК
№429, на яких було прийнято рішення про
прийняття до членів ЖБК ОСОБА_1 та
ОСОБА_7

Позивач вважає, що рішення зборів ЖБК є
частково незаконним, так як ОСОБА_7 є
спадкоємицею після смерті ОСОБА_6, лише
1/8 частини паєнагромадження, а саме: 245,15
грн., а йому на праві власності належить
6 809,55 грн. паєнагромаджень, що становить
90,25 % вартості квартири АДРЕСА_1, що не
було враховано на зборах.

Уточнивши свої позовні вимоги, позивач
просив суд визнати дії голови ЖБК №429
про прийняття заяви від ОСОБА_7 -
недійсними та визнати протокол
загальних зборів ЖБК №429 в частині
прийому ОСОБА_7 в члени ЖБК №429 -
недійсним.

Ухвалою суду від 28 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним
позовом залишено без розгляду (а.с.100).

Позивач в особі свого представника за
довіреністю - ОСОБА_2, адвоката - ОСОБА_3,
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Просив
позов задовольнити.

Відповідачка - ОСОБА_7, в особі свого
представника за довіреністю ОСОБА_5, в
судовому засіданні проти позовних
вимог заперечувала. Просила у
задоволенні позову відмовити.

Відповідач ЖБК №429 в особі голови
правління Слєзачек І.Л. в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала. У задоволенні позову
просила відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні,
повний текст рішення складений 22
серпня 2014 року.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6
(а.с.7), від якого народилась дитина -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

ОСОБА_1 являється членом
житлово-будівельного кооперативу №429,
у зв'язку із чим, 05 січня 1996 року
отримала ордер на житлове приміщення, а
саме: на квартиру АДРЕСА_1. В квартирі
проживали та були зареєстровані
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7. На момент
розгляду справи у вказаній квартирі
зареєстровані: ОСОБА_6, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7 (а.с.10,20,119).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 померла (а.с.9).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 квітня 2013 року
визнано грошові кошти в розмірі 1 961,19
грн., які були виплачені подружжям
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з 03.03.1995 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2 за квартиру АДРЕСА_1,
спільним сумісним майном подружжя.
Також, визнано за ОСОБА_1 право
власності на ? частину грошових коштів
в розмірі 980,60 грн. (а.с.12-15).

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
вересня 2013 року визнано за ОСОБА_1 в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 право
власності на паєві внески у розмірі 245,15
грн., сплачені за квартиру АДРЕСА_1 в
Житлово-будівельному кооперативі №429 в
м. Дніпропетровськ (а.с.16,17-19).

Після смерті дружини - ОСОБА_1, позивач
продовжував вносити пайові внески за
квартиру АДРЕСА_1, сума яких за період з
22.11.2000 року по 18.06.2008 року склала 5 583,81
грн. (а.с.20).

Станом на 01 липня 2008 року загальна сума
позики та паю сплачених за квартиру
АДРЕСА_1 за весь період становить 7 545,00
грн. Заборгованості за позикою не має
(а.с.37).

Згідно ст..1 Закону України «Про
кооперацію», кооператив - юридична
особа, утворена фізичними та/або
юридичними особами, які добровільно
об'єдналися на основі членства

для ведення спільної господарської та
іншої діяльності з метою задоволення
своїх економічних, соціальних та
інших потреб на засадах
самоврядування.

Житлово-будівельний кооператив №429 є
юридичною особою, знаходиться за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул..
Братів Трофімових, буд.22. Керівником
якого є Слєзачєк Марія Григорівна
(а.с.79-80,81,82).

Згідно ст..1 статуту ЖБК №429, житловий
кооператив організовується з метою
забезпечення житлом членів
кооперативу міської організації
товариства сліпих та членів їх родин,
шляхом будівництва 79-квартирного
жилого будинку за власні кошти
кооперативу, за допомогою банківського
кредиту, а також подальшої
експлуатації та управління цим
будинком.

Ст.ст.18,42 статуту ЖБК №429 визначено, що
житловий будинок та наддвірні будівлі
належать житлово-будівельному
кооперативу на правах кооперативної
власності і не може бути у нього
вилучений, проданий чи то переданий ним
в цілому, так і частинами/ квартирами,
кімнатами/, ні організаціям, ні окремим
особам, за виключенням ліквідації
кооперативу. Розподіл квартири між
членом ЖБК та його іншим подружжям
допускається в разі розірвання шлюбу
між ними, якщо пай являється спільною
сумісною власністю подружжя, та якщо
кожному із подружжя можливо виділити
ізольоване житлове приміщення у
займаній квартирі.

Підставами виключення із членів ЖБК,
згідно із статутом, є надання не
правдивих відомостей , що послужили
підставою для прийому в кооператив, а
також, неправомірні дії посадових осіб
при вирішенні питання про прийом в
члени кооперативу; встановлено вироком
суду, що пайовий внесок складається із
коштів отриманих злочинним шляхом;
неотримання ордеру та не заселення в
квартиру без поважних причин протягом
місяці із дня видачі ордеру членам
кооперативу.

Як встановлено судом, ОСОБА_6, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, не була виключена із
членів кооперативу у зв'язку із смертю,
і до 23.04.2014 року рахувалась членом
кооперативу, так як статутом ЖБК №429 не
передбачено виключення із членів
кооперативу у зв'язку із смертю.

Відповідно до ст..145 ЖК Української РСР,
якщо член житлово-будівельного
кооперативу виключений з кооперативу
(крім випадків, передбачених пунктами
1, 2, 4, 6, 7

статті 147), помер або вибув з нього з
інших причин чи переселився в іншу
квартиру в будинку того ж кооперативу,
члени його сім'ї, які проживали разом з
ним, зберігають право користування
жилим приміщенням за умови вступу до
кооперативу одного з них. Член сім'ї,
який виявив бажання вступити до
кооперативу замість попереднього
члена кооперативу, має перевагу перед
іншими особами.

За ст..135 ЖК Української РСР, до членів
житлово-будівельного кооперативу
приймаються громадяни, які постійно
проживають у даному населеному
пункті (якщо інше не встановлене
законодавством Союзу РСР і Української
РСР) і перебувають на обліку бажаючих
вступити до житлово-будівельного
кооперативу та внесені до єдиного
державного реєстру громадян, які
потребують поліпшення житлових умов
або користуються правом позачергового
прийому до членів кооперативу, а також
громадяни, зазначені в частині першій
статті 143, частині другій статті 145 і
частині першій статті 146 цього Кодексу

Згідно із ст..54 статуту ЖБК №429, якщо
член кооперативу помер, члени його
родини, проживаючі разом із ним,
зберігають право користування
житловим приміщенням на умовах вступу
в кооператив одного із них. В
кооператив може бути прийнято стільки
спадкоємців, скільки ізольованих
кімнат в квартирі. Спадкоємці, що не
мають права на вступ до кооперативу,
спадкують паєнакопичення померлого
члена кооперативу у встановленому
законом порядку.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ЖБК
№429 із заявами про прийняття його в
члени кооперативу (а.с.28,31,33,34).

Також, із заявами про прийняття до
членів кооперативу зверталися дочка
померлої - ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_8
(а.с.89,90,91,92).

У відповідності до ст..11 Закону України
«Про кооперацію», вступ до кооперативу
здійснюється на підставі письмової
заяви.

23 квітня 2014 року відбулися загальні
збори членів ЖБК №429, на яких прийнято
рішення прийняти в члени кооперативу
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.70,105-106).

Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про
кооперацію», вищим органом управління
кооперативу є загальні збори членів
кооперативу. До компетенції загальних
зборів членів кооперативу належить:
затвердження рішення правління або
голови правління про прийняття нових
членів та припинення членства.

Ст..59 статуту ЖБК №429 передбачено, що
загальні збори членів кооперативу і
правління кооперативу є вищім органом
управління кооперативу. Загальні збори
приймають громадян в члени кооперативу
та виключають із нього.

Так, за ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

За ст.. 1222 ЦК України, спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Отже, ОСОБА_7 та позивач є спадкоємцями
першої черги, а тому мають рівні права,
з чого випливає, що ОСОБА_7 правомірно
вступила до ЖБК №429, а рішення голови
правління ЖБК №429 про прийняття заяви
про вступ в члени кооперативу від
ОСОБА_7 є повністю законним.

Щодо вимог позивача про визнання
протоколу загальних зборів ЖБК №429 від
23.04.2014 року в частині прийому ОСОБА_7 до
членів кооперативу недійсним, то суд
зауважує, що рішення загальних зборів
кооперативу відноситься до
нормативного акту, якій носить
локальний характер для членів саме
цього кооперативу. Рішення же
загальних зборів ЖБК №429 від 23.04.2014 року
є документ, що підтверджує право, яке не
може бути визнано недійсним за
загальними правилами недійсності
правочинів визначених Цивільним
кодексом України, так як за своїм
змістом не являється правочином.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням щодо їх належності,
допустимості, достовірності, а також
достатності і взаємності зв'язку у
сукупності, суд першої інстанції,
розглядаючи даний спір в межах
заявлених позовних вимог, приходить до
висновку, що вимоги позивача щодо
визнання дій голови та протоколу
Житлово-будівельного кооперативу № 429
недійсними, є незаконними,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
у відповідності до ст. 88 ЦПК України,
сплачений позивачем судовий збір
поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про кооперацію», ЖК
Української РСР, ст.ст. 11, 14, 18, 1216, 1222, 1261
ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212,
213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Житлово-будівельного кооперативу № 429,
ОСОБА_7 про визнання дій голови та
протоколу Житлово-будівельного
кооперативу № 429 недійсними, -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В. С. Шавула