АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: прокурора Балук Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора Сторожинецького району
Чернівецької області в інтересах
держави в особі ДП «Сторожинецьке
лісове господарство» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданою
незаконною порубкою лісу, за
апеляційною скаргою прокурора
Чернівецької області на рішення
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 10 вересня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року прокурор
Сторожинецького району Чернівецької
області в інтересах держави в особі ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданою
незаконною порубкою лісу.

Посилався на те, що 25.12.2013 року лісничим
Верхньопетрівецького лісництва
Костюком М.Г. за участю інженера
охорони та захисту лісу Стасюка С.М.
виявлений факт незаконної рубки одного
дерева «Ялина», діаметром 48 см, на
території Верхньопетрівецького
лісництва у кварталі 30 виділі 1. При
огляді місця вчинення правопорушення
лісового законодавства було
встановлено, що незаконну порубку
здійснив працівник підприємства
ОСОБА_1, який здійснюючи роботи по
формуванню та оздоровленню лісу зрубав
неоклеймоване дерево, чим завдав шкоди
довкіллю. За фактом незаконної рубки
складено протокол про адміністративне
правопорушення №000079 від 27.12.2013 року.
Внаслідок незаконної рубки дерева
державі була завдана шкода в сумі 4872,85
грн., яку просив стягнути з відповідача
на користь державного підприємства
«Сторожинецьке лісове господарство».

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 10 вересня 2014
року у задоволені позову прокурора
Сторожинецького району Чернівецької
області в інтересах держави в особі ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»
до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
завданою незаконною порубкою лісу,
відмовлено.

В апеляційній скарзі прокуратура
Чернівецької області просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги. Посилається на те, що
судом першої інстанції були порушені
норми матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що
повноваження центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
лісового та мисливського господарства
щодо звернення до суду з позовами про
відшкодування збитків і втрат згідно
ЛК України не передбачені. Вважає, що
належним позивачем у справі є ДП
«Сторожинецьке лісове господарство», а
шкода завдана незаконною порубкою
лісу, який є власністю держави та
перебуває у постійному користуванні
лісогосподарського підприємства, є
шкодою завданою навколишньому
природньому середовищу і тому підлягає
відшкодуванню державі шляхом
зарахування коштів на рахунок
місцевого бюджету по місцю завдання
шкоди. Крім того, вважає, що
пред'явлення за вибором потерпілого
вимоги про відшкодування шкоди
безпосередньо до винної особи, не
суперечить вимогам закону, якщо межі
відповідальності останньої і особи,
яка за неї відповідає, однакові. Тому,
звернення з позовом до ОСОБА_1 не
суперечить вимогам законодавства.
Судом розглянута справа без
представника ДП «Сторожинецьке лісове
господарство», якого не було
повідомлено про час і місце розгляду
справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_1, в інтересах якого та за
довіреністю діє ОСОБА_4, просить
апеляційну скаргу відхилити як
необґрунтовану, а рішення суду
залишити без змін як таке, що
постановлено з додержанням вимог
законодавства.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб, які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Згідно акту огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 25 грудня 2013 року був виявлений факт
незаконної рубки одного дерева породи
«Ялина» діаметром 48 см. на території
Верхньопетрівецького лісництва у
кварталі 30 виділі 1.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення №000079
від 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 о 10 годині 05
грудня 2013 року здійснив незаконну
рубку одного дерева породи «Ялина» в
кварталі 30 виділі 1 урочища «Корчівці»
Верхньопетрівецького лісництва.

Постановою про накладення
адміністративного стягнення №000079 від
27 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачене ст.65 КУпАП, та
накладено на нього стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 85 гривень.

Відповідно до розрахунку збитків,
проведеного на підставі Постанови КМУ
№665 від 23.07.2008 року, внаслідок
незаконної рубки дерева породи
«Ялина», діаметром 48см., у кварталі 30
виділі 1 Верхньопетрівецького
лісництва, шкода завдана лісовим
ресурсам складає 4872,85 гривень.

В силу ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

З матеріалів справи вбачається і це
вірно встановлено судом, що ОСОБА_1 під
час рубки дерева виконував свої
посадові обов'язки, оскільки працює на
ДП «Сторожинецький лісгосп», і обіймає
посаду лісоруба 6 розряду (вальника
лісу 6 розряду), проте допустив зруб не
заклеймованого дерева породи «Ялина».

Доказів покладення на працівника
повної матеріальної відповідальності
або існування інших підстав однакової
межі відповідальності працівника з
підприємством, передбачених ст.134 КЗпП
України, позивачем не надано, через що
висновки суду щодо неналежного
відповідача у справі відповідають
вимогам закону.

Посилання апелянта як на підставу для
задоволення апеляційної скарги на п.8
Постанови Пленуму Верховного суду
України №6 від 27.03.1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» є
безпідставним, оскільки в матеріалах
справи не містяться докази про повну
матеріальну відповідальність ОСОБА_1
перед ДП «Сторожинецьке лісове
господарство», а отже до спірних
правовідносин застосовуватися не може.

Згідно з п.7 ч.3 ст.29 та п.7 ч.2 ст.69
Бюджетного кодексу (БК) України
отримувачем грошових стягнень за
шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища є
спеціальний фонд Державного бюджету
України в розмірі 30% та спеціальний
фонд місцевого бюджету в розмірі 70%
грошових стягнень, з яких 50%
спрямовуються до сільських, селищних
та міських бюджетів, а 20% - до бюджетів
областей та АРК.

Частиною першою статті 111 БК України
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
бюджетної політики, здійснює контроль
за дотриманням бюджетного
законодавства на кожній стадії
бюджетного процесу як щодо державного
бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо
інше не передбачено законодавством
України.

Відповідно до ст. 112 БК України до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, з
контролю за дотриманням бюджетного
законодавства належить здійснення
контролю за: веденням бухгалтерського
обліку всіх надходжень і витрат
державного бюджету та місцевих
бюджетів, складанням та поданням
фінансової і бюджетної звітності;
бюджетними повноваженнями при
зарахуванні надходжень
бюджету;відповідністю кошторисів
розпорядників бюджетних коштів
показникам розпису бюджету;
відповідністю взятих бюджетних
зобов'язань розпорядниками бюджетних
коштів відповідним бюджетним
асигнуванням, паспорту бюджетної
програми (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі); відповідністю
платежів взятим бюджетним
зобов'язанням та відповідним бюджетним
асигнуванням.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.114 БК України
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим та відповідні місцеві ради з
контролю за дотриманням бюджетного
законодавства здійснюють
повноваження, передбачені цим
Кодексом, законом про Державний бюджет
України та рішенням про місцевий
бюджет.

Згідно п.5 ч.1 ст.115 БК України контроль
за відповідністю бюджетному
законодавству показників затверджених
бюджетів, розпису бюджету, кошторисів
бюджетних установ та інших документів,
які використовуються у бюджетному
процесі, здійснюється виконавчими
органами міських рад - щодо бюджетів
районів у містах, сіл, селищ чи міст
районного значення, що входять до
складу цих міст.

Згідно п.36 ч.1 ст.2 БК України місцевий
фінансовий орган - установа, що
відповідно до законодавства України
здійснює функції з складання,
виконання місцевих бюджетів, контролю
за витрачанням коштів розпорядниками
бюджетних коштів, а також інші функції,
пов'язані з управлінням коштами
місцевого бюджету. Для цілей цього
Кодексу орган виконавчої влади
Автономної Республіки Крим з питань
фінансів віднесено до місцевих
фінансових органів. Сільський,
селищний голова забезпечує виконання
функцій місцевого фінансового органу,
якщо такий орган не створено згідно із
законом.

В силу п.4 ч.1 ст.29І Лісового кодексу
України та п.1 Положення про Державне
агентство лісових ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2001 року №458/2011,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, в тому числі подає позови
до суду про відшкодування збитків і
втрат, завданих унаслідок такого
порушення, та, одночасно, згідно
Бюджетного кодексу здійснює контроль
за спрямуванням збитків до спеціальних
фондів Державного та місцевого
бюджетів, є Державне агентство лісових
ресурсів України з територіальними
підрозділами на місцях.

Аналізуючи вказані норми та
відсутність в матеріалах справи
письмових доказів підтвердження
повноважень ДП «Сторожинецьке лісове
господарство» згідно затвердженого
Статуту на пред'явлення позову до суду,
посилання апелянта про належність
позивача не знайшло свого
підтвердження. За таких обставин,
вимагати відшкодування збитків може
центральний орган виконавчої влади з
територіальними підрозділами на
місцях або виконавчий орган місцевого
самоврядування (місцевий фінансовий
орган) за місцем завдання збитків
навколишньому середовищу.

Проте, поза увагою суду першої
інстанції залишено частина вимог
позивача щодо спрямування коштів на
рахунок Кам'янської сільської ради
Глибоцького району Чернівецької
області, яка не відповідає Бюджетному
кодексу.

Так, згідно інформації про
адміністративно-організаційну
структуру ДП «Сторожинецьке лісове
господарство», розміщеної на сайті
цього підприємства www.stig.vv.si,
Верхньопетрівецьке лісництво сягає
площу 6960 га на території Глибоцького
району.

Згідно акту огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 25.12.2013 року місцем вчинення
правопорушення є урочище Корчівці
Верхньопетрівецького лісництва, що
знаходиться на території Корчівської
сільської ради Глибоцького району
Чернівецької області. Отже, згідно
вищевказаних вимог БК України розподіл
відшкодованих збитків повинен
розподіляться на спеціальні фонди
наступним чином: 50% - на рахунок
Корчівської сільської ради
Глибоцького району Чернівецької
області, 20% - на рахунок Чернівецької
обласної ради; 30% - до Державного
бюджету.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 10 вересня 2014
року підлягає зміні із доповненням
його мотивувальної частини висновків
суду щодо неналежності позивача разом
з вимогами щодо розподілу коштів.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Чернівецької області задовольнити
частково.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 10 вересня 2014
року підлягає зміні з доповненням його
мотивувальної частини правовим
висновком щодо неналежності позивача.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: