Провадження № 2/225/1111/2014
Справа № 225/3263/14-ц
Головуючий у справі Челюбєєв Є.В.
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2014 року Дзержинський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі Бондарчук Т.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Дзержинського
міського суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах
дітей Дзержинської міської ради про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон неповнолітньої дитини без
дозволу батька ,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2014 року позивачем подано позов
про надання дозволу на тимчасовий
виїзд на тимчасово окуповану територію
Автономної Республіки Крим
неповнолітньої дитини без дозволу
батька.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
знаходилась у шлюбі з ОСОБА_4 Від
спільного проживання мають
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
син постійно проживає разом з нею і
знаходиться на її утриманні. На
теперішній час вона має намір разом з
сином поїхати відпочити на тимчасово
окуповану територію Автономної
Республіки Крим, однак відповідач
відмовляє їй у наданні дозволу на вивіз
сина ОСОБА_5 на відпочинок, не пояснюючи
об'єктивних причин. Тим паче, що наміру
виїжджати за кордон на постійне місце
проживання у неї немає.

В подальшому позивач уточнила свої
позовні вимоги, просила суд надати
дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу батька за
кордон, а саме на територію Російської
Федерації, де проживають її родичі.

Позивач у судовому засіданні уточнені
позовні вимоги підтримала повністю,
наполягала на їх задоволенні.

Належно повідомлений відповідач у
судове засідання не з'явився з
невідомих причин, заяву про причини
неявки або про розгляд справи у її
відсутності суду не подавала, тому суд
розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК
України заочно.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Дзержинської міської
ради в судовому засіданні підтримала
позовні вимоги.

Вислухавши пояснення всіх учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи та надані докази в їх
сукупності, суд вважає, що заявлений
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Так судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що сторони по
справі перебували у шлюбі.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 24.12.2013 року шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано
(а.с. 5).

Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народився син ОСОБА_6. У
відповідності до свідоцтва про
народження батьком дитини записаний
відповідач по справі - ОСОБА_4 (а.с. 7).

Із інформації повідомленої позивачем,
яка ні ким і ні чим не спростована,
після розірвання шлюбу малолітня
дитина залишилась разом з нею,
знаходиться на її утриманні.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу
України дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
встановлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу
України, здійснення батьківських прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст.
150 Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції
ООН про права дитини, в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини. При
цьому, переміщення або утримування
дитини розглядаються як незаконні,
якщо: при цьому порушуються права
піклування про дитину, що належать будь
- якій особі, установі або іншому
органу, колективно або індивідуально,
відповідно до законодавства держави, у
якій дитина постійно мешкала до
переміщення або утримування; та у
момент переміщення або утримування ці
права ефективно здійснювалися,
колективно або індивідуально, або
здійснювалися б, якби не переміщення
або утримування.

Статтею 18 Конвенції про права дитини
визначено, що батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Отже, сімейне законодавство виходить
із принципу повної рівноправності обох
батьків у всіх правах і обов'язках
відносно своїх дітей. Законодавством
визначено права та обов'язки батьків
щодо виховання дитини, при цьому
пріоритетним та принциповим
визначенням є інтереси дитини, що вони
повинні бути непорушними в
незалежності від сосунків батьків між
собою.

У відповідності до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Перелік документів та порядок перетину
кордону визначено Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21 січня
1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27
січня 1995 року № 57 «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 року № 231.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.01.1995 року № 57, передбачається, що
перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Згідно з Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995
року № 231 відомості про дітей, які їдуть
за кордон разом з батьками (законними
представниками), вписуються в паспорти
батьків чи одного з батьків (законних
представників) на підставі заяви
громадянина, у чий паспорт вписуються
діти, у разі потреби самостійного
виїзду дитини, яка постійно проживає в
Україні, за кордон оформляється
проїзний документ, а у випадках,
передбачених п. 4 цих Правил - паспорт (п.
17); оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально, за наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду (п.
18).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього може бути
дозволено на підставі рішення суду.

Проаналізувавши всі обставини справи,
суд приходить до висновку, що виїзд за
кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Фашівка
Перевальського району Луганської
області, Україна в супроводі його
матері ОСОБА_2 з метою забезпечення
його життя і здоров'я, що відповідає
інтересам дитини.

В той же час, приймаючи до уваги
зазначені вище положення
законодавства, суд може надати право на
виїзд дитини одноразово до 01 листопада
2014 року. При виникненні знов питання
про необхідність виїзду дитини за
кордон, позивач не позбавлений права
звернутися до суду з аналогічним
позовом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд за
кордон до Російської Федерації
неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцю с. Фашівка Перевальського
району Луганської області, Україна без
згоди батька ОСОБА_4 у супроводі матері
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки деревні
Шашки Ганцевичського району
Брестської області, одноразово в
період до 01 листопада 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
користь ОСОБА_2 понесені нею судові
витрати, пов'язані з оплатою судового
збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60
коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
Дзержинським міським судом за
письмовою заявою відповідача, яка
подається протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги рішення, якщо
його не було скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції або
Дзержинським міським судом за
наслідками розгляду заяви про перегляд
заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Донецької області через Дзержинський
міський суд на протязі десяти днів з
дня проголошення рішення.

Суддя: