У х в а л а

06 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М., суддів:
Висоцької В.С., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Фаловської І.М.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання права власності на частину
матеріалів і обладнання, використаних
для будівництва житлового будинку, та
на частину нежитлової будівлі,
стягнення частини доходів,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з указаним позовом, в яком просила:

- визнати спільною сумісною власністю
подружжя нежитлову будівлю площею 297,8
кв. м по АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі
Ѕ частини вказаної нежитлової будівлі
відповідно до варіанту № 1 висновку
експертизи, визнавши за нею право
власності на цю частину будівлі;

- стягнути з ОСОБА_7 на її користь
компенсацію різниці вартості часток
нежитлової будівлі у розмірі 111 058,50 грн;

- визнати з нею право власності на Ѕ
частини вартості будівельних
матеріалів, обладнання тощо, які
використані під час будівництва
житлового будинку АДРЕСА_2 у розмірі 204
125,61 грн та стягнути з відповідача
відповідні кошти;

- стягнути з ОСОБА_7 на її користь Ѕ
частини доходів, отриманих від
здійснення підприємницької діяльності
за період з 04 січня 2001 року по 06
жовтня 2009 року у розмірі 154 016,70 грн.

Рішенням Ніжинського районного суду
Чернігівської області від
20 лютого 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вартість
будівельних матеріалів використаних
під час будівництва житлового будинку
АДРЕСА_2 у розмірі 408 251,22 грн.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ
частини будівельних матеріалів у
розмірі 204 125,61 грн, які були використані
під час будівництва житлового будинку
АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ
частини будівельних матеріалів у
розмірі 204 125,61 грн, які були використані
під час будівництва житлового будинку
АДРЕСА_2.

Визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нежитлове
приміщення кафе № 4 та квартиру
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ
частини нежитлового приміщення кафе №
4 по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ
частини нежитлового приміщення кафе №
4 по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовну
відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 02 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині визнання спільною сумісною
власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нежитлового
приміщення кафе № 4 та квартири АДРЕСА_1
та визнання за кожним права власності
на Ѕ частини вказаного нерухомого
майна скасовано і ухвалено у цій
частині нове рішення, яким відмовлено у
задоволені вказаних вимог. У решті
рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено,
вказані судові рішення залишено без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд вказаної ухвали
суду касаційної інстанції на підставі
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
положень статей 60, 70, 71 Сімейного
кодексу України, що призвело до
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_6
посилається на рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Заява про перегляд судового рішення до
суду надійшла разом із клопотанням про
поновлення строку на її подання. На
підставі ч. 3 ст. 356 ЦПК України
клопотання підлягає задоволенню, а
процесуальний строк поновленню,
оскільки причини пропуску строку,
вказані заявником, є поважними.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК України»
№ 11 від 30 вересня 2011 року роз'яснено, що
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надане заявником для порівняння
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року не може бути прикладом
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, оскільки правові
висновки зазначені у цьому судовому
рішенні та в ухвалі, про перегляд якої
подано заяву, ґрунтуються на різних
фактичних обставинах, встановлених
судами.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами ст.
355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення
строку для подання заяви про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014 року
задовольнити.

Поновити ОСОБА_6 строк для подання
заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року.

Відмовити у допуску справи за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права
власності на частину матеріалів і
обладнання, використаних для
будівництва житлового будинку, та на
частину нежитлової будівлі, стягнення
частини доходів до провадження
Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. КолодійчукСудді:
В.С. Висоцька Л.М. Мазур Т.О. Писана
І.М. Фаловська