"29" вересня 2014 р.
№ 2/642/163/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Харків

Ленінський районний суд міста Харкова
у складі:

головуючого - судді
Іванісової Л. О.,

за участю секретаря - Бондаренко В.
П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про виселення з житлового будинку та
зняття з реєстраційного обліку,
посилаючись на те, що 07.08.2008 року ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір № 56/А-08 у виді
кредитної лінії у розмірі 40000 (сорок
тисяч) доларів строком до 03.05.2018 року, в
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 07.05.2008 року
уклали договір іпотеки, згідно якому
остання надала в іпотеку житловий
будинок, загальною площею 69,80 кв.м.,
житловою площею 45,70 кв. м., розташований
за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не
надав своєчасно банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
іншими витратами відповідно до умов
договору, внаслідок чого рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова
від 08.12.2009 року було звернено стягнення
на предмет іпотеки, а саме: на
вищезазначений житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК». При виконанні рішенні
Ленінського районного суду м. Харкова
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення було встановлено,
що в житловому приміщенні окрім
іпотекодавця зареєстровані та
проживають її сини ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким
було направлено вимогу про добровільне
виселення з будинку, що є предметом
іпотеки, що підтверджується письмовим
повідомленням, в добровільному порядку
виселення не проедено, у зв'язку з чим
представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
змушений звернутися до суду із
зазначеним позовом.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
задовольнити позовну заяву, надав
пояснення аналогічні доводам позовної
заяви.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судове засідання з'явився, проти
задоволення позовної заяви
заперечував в повному обсязі,
посилаючись на те, що відповідно до
положень ст. 109 ЖК України та ст. 40
Закону України "Про іпотеку" в разі
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселенню з іпотечного майна
підлягають особи, які протягом одного
місяця не звільнили займане приміщення
в добровільному порядку з дня
отримання такої вимоги, а не з дня її
направлення. Крім того, виселенню з
наданням іншого постійного житлового
приміщення підлягають громадяни, які
виселяються з займаного приміщення, за
винятком виселення громадян при
зверненні стягнення на жилі
приміщення, придбані ними за рахунок
кредиту (позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного житлового приміщення.
Відповідачем не було отримано
повідомлення банку про звільнення
займаного приміщення в добровільному
порядку. Крім того, рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова
від 08.12.2009 року звернено стягнення на
предмет іпотеки та виселено ОСОБА_1 з
займаного будинку, що було предметом
іпотеки, з зняттям її з реєстраційного
обліку.

Також посилався на те, що діє Закон
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" від 03.06.2014 року, який набрав
чинності 07.06.2014 році, а тому не може бути
примусово стягнуте нерухоме житлове
майно, яке вважається предметом
застави згідно зі ст. 5 ЗУ "Про іпотеку",
а на разі існування рішення про
звернення стягнення на іпотечне майно,
дія Закону розповсюджується на
виселення мешканців з такого житла, як
похідного від звернення стягнення, а
тому просив відмовити в
виселеннімешканців будинку.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання з'явилися, проти задоволення
позову заперечували в повному обсязі,
підтримали позицію представника
ОСОБА_1, просили в задоволенні позову
відмовити.

Суд, вислухавши представника
позивача, представника відповідача
ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

З договору купівлі-продажу житлового
будинку, посвідченого 15.05.2002 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_1 купила житловий будинок АДРЕСА_1

Як вбачається з кредитного договору №
56/А-08 від 07 травня 2008 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір на суму 40000 (сорок
тисяч) доларів, які остання
зобов'язалася повернути в строк до
03.05.2018 року (а. с. 7-16).

Згідно договору іпотеки № 196225
від 07.05.2008 року, реєстраційний номер 422,
ОСОБА_1 та представник ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» уклали договір іпотеки,
предметом якого є житловий будинок,
загальною площею 69,80 кв. м., житловою
площею 45,70 кв. м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17-21).

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 08 грудня 2009 року в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 56/А-08 від 07
травня 2008 року в розмірі 43198,94 доларів
США було звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме: земельну ділянку та
житловий будинок, загальною площею 69, 80
кв.м., житловою площею 45,70 кв.м., який
розташований за адресою: Харківська
область, АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК»; виселено ОСОБА_1,
зареєстровану та проживаючу в будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку (а. с.
22-25).

07.05.2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
надіслано ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
адресу: АДРЕСА_1 вимогу про сплату боргу
в тридцятиденний строк , у разі
невиконання або неналежного виконання
зобовязання протягом зазначеного
терміну добровільно звільнити займане
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
27-36).

Як вбачається з довідки про склад сім'ї
від 31.05.2013 року, виданої квартальним
комітетом "Сортувальний" в житловому
будинку, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, згідно відповіді Відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Харківській області від
05.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 46-57, 63).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарський
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове
виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

В силу ст. 109 ЖК України виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті
громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
жиле приміщення за винятком виселення
громадян при зверненні стягнення на
жилі приміщення, що були придбані ними
за рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення.

Разом з тим, п. 1 ч. 1 Закону України від 3
червня 2014 року № 1304-УП "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" (далі - Закон № 1304-УП)
встановлено, що протягом дії цього
закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, враховуючи, що рішенням
Ленінського районного суду від 08
грудня 2009 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 56/А-08 від 07 травня 2008 року в розмірі
43198,94 доларів США було звернуто
стягнення на предмет іпотеки - житловий
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1; банком було повідомлено
відповідачів про необхідність
добровільного виселення з
вищезазначеного будинку, Закон України
""Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" зворотньої сили не має,
відповідачі продовжують проживати у
домоволодінні та є зареєстрованими за
вищезазначеною адресою, що призводить
до порушення прав позивача, оскільки
унеможливлює вернення стягнення на
предмет іпотеки, а тому суд вважає, що
позовні вимоги підлягать задоволенню в
частині виселення відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з предмета іпотеки зі зняттям з
реєстрації останнього, оскільки
відповідач ОСОБА_2 проживає в житловому
будинку, але не є зареєстрованим в
зазначеному приміщенні, відносно
відповідача ОСОБА_1 ухвалено рішення
щодо її виселення з вищезазначеного
домоволодіння із зняттям з реєстрації,
яке набуло законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне
роз'яснити, що вирішення питання про
зупинення примусового виконання
виселення з предмету іпотеки на
підставі Закону України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" можливо на стадії
примусового виконання судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 215-218
ЦПК України, Законом України "Про
іпотеку", ст. 109 ЖК України, Законом
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про
виселення з житлового приміщення
задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з
житлового будинку, розташованого за
адресою: Харківська область, АДРЕСА_1,
без надання іншого житлового
приміщення.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
житлового будинку, розташованого за
адресою: Харківська область, АДРЕСА_1,
без надання іншого житлового
приміщення, із зняттям з
реєстраційного обліку.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, або в разі ухвалення
рішення за відсутності осіб, що беруть
участь у справі, протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя -
Л. О. Іванісова