Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2014 Справа №607/13049/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

- Головуючої судді
Черніцької І.М.

- за участю секретаря
Круцько О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства ''Міський
комерційний банк'' про повернення
строкового банківського вкладу та
нарахованих відсотків,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, який
згодом уточнив, до ПАТ ''Міський
комерційний банк'' про повернення
строкового банківського вкладу у
розмірі 12 000 доларів США, 272 долара США
нарахованих відсотків та 3% річних за
весь час прострочення виконання
зобов'язання.

В обґрунтування вимог вказує, що 30.10.2013
року між ним та ПАТ ''Міський
комерційний банк'' було укладено
договір строкового банківського
вкладу, в іноземній валюті, строком до
30.05.2014 року та процентною ставкою 9,5 %
річних. Ним було повністю виконано
умови договору та внесено кошти на
рахунок банку. 30.05.2014 року він звернувся
до банку з вимогою повернути
банківський вклад. На даний кошти не
повернуті. У зв'язку із невиконанням
банком умов договору, просить позов
задовольнити.

У судове засідання позивач не з'явився,
хоча про день та час слухання справи
був повідомлений у встановленому
законом порядку. Попередньо надіслав
суду заяву про слухання справи у його
відсутності, позов підтримує повністю
та не заперечує щодо заочного розгляду
справи.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про день та
час слухання справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.
Попередньо надіслав суду заяву про
передачу справи за належною
підсудністю до Солом'янського
районного суду м.Києва.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ
України у разі неявки у судове
засідання відповідача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, вважає за необхідне проводити
заочний розгляд справи, на підставі
наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 30.10.2013 року між
ОСОБА_1 та банком було укладено договір
строкового банківського вкладу за
№2630/65/137666 ''Ваш святковий''. Відповідно
до умов договору банк прийняв від
вкладника ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 12 000 доларів США на строк з
30.10.2013 року по 30.05.2014 рік, зі сплатою 9,5 %
річних.

Відповідно до умов п. 2.1 договору, датою
надходження суми вкладу до банку є дата
зарахування грошових коштів у розмірі,
встановленому п. 1.2 ст.1 ч.1 та з
урахуванням умов п.1.4 ч.2 договору, від
вкладника, що підтверджується
відповідними розрахунково-касовими
документами.

Відповідно до умов п. 4.3.2 договору, банк
зобов'язаний на вимогу вкладника
повернути вклад та виплатити
нараховані на суму вкладу проценти на
умовах та в строки, що встановлені цим
договором.

В силу вимог п. 1 .7 договору, повернення
вкладу та відсотків вкладнику
здійснюється шляхом видачі коштів
готівкою через касу банку або
безготівкового перерахування на
власний поточний рахунок вкладника.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач виконав свої зобов'язання
згідно з умовами договором вніс
грошові кошти в сумі 12 000 доларів США на
рахунок банку, що підтверджується
квитанцією за №1599 від 30.10.2013 року.

30.05.2014 року закінчився строк дії
договору та ОСОБА_1 звертався до
відповідача із заявою від 30.05.2014 року
про повернення суми вкладу.

Відповідно до листа за №123/3648 від 27.06.2014
року банк повідомив позивача, що по
закінченню строку договору вклад був
перерахований на рахунок з обліків
вкладів на вимогу №01. Кошти з
даного рахунку позивач має можливість
знімати у відділенні, в якому
обслуговується, за наявності
готівкових коштів в касі банку.

Станом на 08.09.2014 року банком грошові
кошти не повернуто та умови договору не
виконано.

Відповідно до виписки по рахунку
договору строкового банківського
вкладу від 27.08.2014 року, заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
27.08.2014 р. складає 12 272,80 доларів США, з
яких: 12 000 доларів США - заборгованість
по банківському вкладу та 272 ,80 долара
США - заборгованість по процентах.

Згідно офіційного розпорядження
Національного банку України, станом на
08 вересня 2014 року офіційний курс гривні
до долара США становить 100 доларів США-
1282.2103 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
наявні у справі докази, вважає, що позов
підлягає до задоволення.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу,в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст. 1060 ЦК
України, договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Банк зобов'язаний
незалежно від виду договору
банківського вкладу видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім випадків, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

В силу вимог ч. 1,2 ст. 533 ЦК України,
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Згідно із вимогами ст.ст.625, 1050 ЦК
України якщо позичальник не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до вимог ст.625
цього Кодексу, а саме, сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Таким чином, суд вважає, що діями
відповідача порушено права позивача,
які підлягають захисту шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача вкладу у розмірі 12000 доларів
США, що еквівалентно 153 865,20 грн. (12000* 12,
8221грн.), виходячи із офіційного курсу
гривні до долара США станом на день
розгляду справи та нарахованих
процентів у сумі 272,80 доларів США, що
еквівалентно 3497,87 грн. (272,80*12,8221грн.),
суми яких визнаються відповідачем .

Враховуючи те, що по даний час
борг не повернуто, позивач має право на
стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК
України, а саме, на три проценти річних
від простроченої суми, як
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання.

На підставі вимог ст. 625 ЦК розмір трьох
% річних від простроченої суми 12000
доларів США, за період з 01 червня 2014
року по 08 вересня 2014 року включно, тобто
за 100 днів, складає 98,63 долара США, що
еквівалентно 1265 грн., виходячи із
наступного розрахунку 12000 доларів
США*3%/100 річних=360 грн. /365 днів=0,9863 долара
США* 100 днів прострочки=98,63 долара США.).

Враховуючи вищенаведені вимоги закону
та встановлені обставини справи, суд
приходить до висновку, що в даному
випадку мають місце порушення
відповідачем майнових прав позивача,
які підлягають захисту шляхом
стягнення з банку в користь ОСОБА_1
заборгованості договором строкового
банківського вкладу за №2630/65/137666 на
суму 12 272,80 дол. США, що еквівалентно 157
363,07 грн. та 3% річних у розмірі 1265 грн.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не представлено, а судом
не здобуто доказів щодо
безпідставності позовних вимог та
належного виконання банком умов
договору щодо повернення вкладу по
закінченню строку договору.

Суд не приймає до уваги як належне
виконання виконання банком умов
договору шляхом перерахування вкладу
на рахунок з обліку вкладів на вимогу
та можливість тримання коштів у
відділенні банку за наявності
готівкових коштів, оскільки це
суперечить вимогами Закону та умовам п.
1. 7 договору та є порушенням прав
вкладника .

Безпідставними є доводи відповідача(
зазначенні у письмових запереченнях на
позов) про те, що дана справа не
підсудна Тернопільському
міськрайонному суду, оскільки вказані
доводи не узгоджуються з приписами
норм процесуального права, яке
регламентує спірні правовідносини.
Зокрема, позивач ОСОБА_1, який є
зареєстрований та проживає в
м.Тернополі звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду з
позовом про захист своїх прав, як
споживача банківських послуг, а саме,
про повернення депозитного вкладу.
Відповідно до вимог ч. 5 статті 110 ЦПК
України позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
договору.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача про те, що ЗУ «Про захист
прав споживачів» не поширюється на
спірні правовідносини як безпідставні,
з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 42
Конституції України держава захищає
права споживачів, здійснює контроль за
якістю і безпечністю продукції та усіх
видів послуг і робіт, сприяє діяльності
громадських організацій споживачів.

Згідно з вимогами п. 22 ч. 1 ст. 1
Закону УКраїни«Про захист прав
споживачів» споживач - це фізична
особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних із
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Відповідно до роз'ясненнь, викладеними
у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів" від 12 квітня 1996 р. N 5, до
спорів, які регулюються Законом
України "Про захист прав споживачів",
належать, зокрема ті, що виникають із
договорів страхування, договорів про
надання фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг), а
також інші відносини, що виникають з
актів законодавства або з інших угод,
які не суперечать Закону.

Таким чином, суд відкриваючи
провадження, виходив із того, що між
сторонами виник спір щодо невиконання
умво договору банківського вкладу,
укладеного між позивачем і банком, і на
підставі вимог п.п. 5, 7, 8 ст. 110 ЦПК
України ОСОБА_1 має право звернутись із
таким позовом до суду за місцем
виконання договору чи місцем
проживання позивача.

Крім того, з відповідача в користь
держави слід стягнути судовий збір у
розмірі 1586,28 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 213, 215, 224-226, 228, 232-233, 294 ЦПК
України, ст.ст. 509, 526, 553, 625, 1050,1060 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства ''Міський
комерційний банк'' про повернення
строкового банківського вкладу та
нарахованих відсотків задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства ''Міський комерційний банк''
на користь ОСОБА_1 банківський вклад та
нараховані проценти згідно договору
строкового банківського вкладу за
№2630/65/137666 від 30.10.2013 року в розмірі 12
272,80 доларів США, що еквівалентно 157 363
(сто п'ятдесять сім тисяч триста
шістдесят три) грн. 07 коп. та три
проценти річних за невиконання
зобов'язання у розмірі 1265 грн.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства ''Міський комерційний банк''
в користь держави 1586,28 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене відповідачем в загальному
порядку лише у разі залишення судом,
який його ухвалив, без задоволення
заяви відповідача про перегляд
заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем у загальному порядку до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Головуюча

Головуючий суддяІ. М. Черніцька