РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року м.
Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді
Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частку житлового будинку та визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2, в якому просила визнати за нею
право власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, що видане 21.12.2011
року Першою Миколаївською державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2

В обґрунтування вимог позову
вказувала, що з 1979 року вона та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
двох повнолітніх дітей. Однією сім'єю
вони проживали в кв.АДРЕСА_2. Невдовзі
сімейні стосунки були фактично
припинені, однак у зв'язку з
відсутністю іншого житла та
необхідністю створення умов для
виховання та навчання дітей,
необхідністю лікування пристарілих
батьків сторони продовжували
проживати в одній квартирі. 18.01.2003 року
позивачкою та бартом відповідача -
ОСОБА_3 було придбано житловий будинок
АДРЕСА_3. В даному договорі купівлі-
продажу покупцем вказано ОСОБА_4
Вказаний будинок ними було придбано за
50011 грн. Оскільки великих заощаджень
позивачка не мала, вона сплатила лише
11500 грн., а інша частина грошових коштів
належала ОСОБА_4 та його старшому сину
ОСОБА_3. 05.02.2003 року шлюб позивачки та
відповідача було офіційно розірвано.
За життя ОСОБА_4 визнава право
власності позивачки на спірний будинок
та мав намір скласти на неї заповіт, але
в 2008 році раптово помер. Одразу після
смерті батька відповідач став
заперечути проти права позивачки на
вказаний будинок, при цьому 20.10.2008 року
ОСОБА_2 склав розписку, якою взяв на
себе зобов'язання після оформлення
спадщини повернути сплачені
позивачкою грошові кошти на придбання
спірного житлового будинку, або
подарувати їй ? частину вищевказаного
житлового будинку. При цьому до
теперішнього часу не виконав взяті на
себе зобов'язання, у зв'язку з чим
позивачка була вимушена звернутися до
суду із даним позовом.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
вимоги позову підтримала та просила
про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, проти
задоволення позову заперечував, при
цьому визнав факт, що спірний будинок
було придбано і частково за гроші
позивачки та у зв'язку з скрутним
матеріальним становищем не має мав
можливості повернути позивачці гроші
та склав розписку, якою взяв на себе
зобов'язання щодо повернення грошей
або по дарування їй ? частини спірного
будинку.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
матеріали справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі до 05.02.2003 року.

Як зазначає в позовній заяві позивачка,
вона та відповідач проживали однією
сім'єю в кв.АДРЕСА_2, де з 1996 року разом
із ними проживали батьки її чоловіка
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Невдовзі подружжі
стосунки між нею та відповідачем
погіршилися та були фактично
припинені. Однак у зв'язку з
відсутністю іншого житла та
необхідністю створення умов для
виховання та навчання двох дітей та
лікуванням пристарілих батьків
позивачка проживала з відповідачем та
його родиною.

В 1999 році після тривалої хвороби
померла мати чоловіка ОСОБА_6

Батько чоловіка ОСОБА_4 важко переживав
розірвання родинних відносин
позивачки та відповідача, хворів,
потребував сторонньої допомоги, яку
він не отримував від свого сина ОСОБА_2

18.01.2003 року згідно договору
купівлі-продажу посвідченого
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
ОСОБА_4 придбав у власність житловий
будинок АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрації права
власності на нерухоме майно від 14.02.2003
року, номер витягу №44633 право власності
на вищевказаний будинок було
зареєстровано за ОСОБА_4

При цьому, як зазначає позивачк,а
спірний будинок був придбаний не
тільки за кошти ОСОБА_4, а ще за кошти
його старшого сина ОСОБА_3 та за кошти
позивачки. Будинок був придбаний за 50011
грн., з яких позивачка сплатила 11500 грн.

За життя ОСОБА_4 не заперечував проти
права власності позивачки на частину
спірного житлового будинку та мав
намір скласти заповіт на даний
житловий будинок, однак не встиг цього
зробити та раптово помер у 2008 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 16.10.2008 року виданого Міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського міського
управління юстиції, актовий запис №4813.

Однак після смерті ОСОБА_4 між
сторонами виник спір щодо користування
та володіння вищевказаним будинком.

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав ММБТІ від 22.12.2011 року право
власності на вищевказаний житловий
будинок було зареєстровано за ОСОБА_2

При цьому 20.10.2008 року ОСОБА_2 була
складена розписка, якою він підтвердив,
що за покупку житлового будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 було сплачено 11500 грн. та
зобов'язався після оформлення спадщини
повернути їй грошові кошти сплачені
нею за покупку житлового будинку або
подарувати їй ? частину вищевказаного
житлового будинку.

Однак до теперішнього часу ОСОБА_2 свої
зобов'язання перед ОСОБА_1 не виконав, у
зв'язку з чим вона була вимушена
звернутися до суду із даним позовом.

Згідно ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:1) визнання
права;2) визнання правочину недійсним;3)
припинення дії, яка порушує право;4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення;5) примусове виконання
обов'язку в натурі;6) зміна
правовідношення;7) припинення
правовідношення;8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди;9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Ст. 1301 ЦК України визначає підстави і
порядок визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину. Серед підстав
визнання свідоцтва недійсним дана
стаття прямо називає лише відсутність
права спадкування у особи, на ім'я якої
було видане свідоцтво (наприклад, у
разі, якщо ця особа була усунена від
спадкування; відсутні юридичні факти,
які давали б їй підстави для закликання
до спадкування - утримання,
спорідненість, заповіт; у випадку, коли
спадкодавець, оголошений у судовому
порядку померлим, виявився насправді
живим і судове рішення про оголошення
його померлим скасоване). Проте
свідоцтво може бути визнане недійсним
також в інших випадках, встановлених
законом, що дозволяє стверджувати про
те, що перелік підстав визнання
свідоцтва недійсним не є вичерпним і
може бути розширений шляхом аналізу й
тлумачення інших норм спадкового
права. Зокрема, підставами для визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним може бути оформлення його
неуповноваженою на те посадовою
особою; оформлення не за місцем
відкриття спадщини; недодержання
встановленої законом форми свідоцтва;
видача свідоцтва, якщо серед імовірних
спадкоємців за законом або заповітом є
ненароджена дитина спадкодавця, зачата
за його життя тощо.

Статею 215 ЦК передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абз.3 п.27 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» свідоцтво
відповідно до ст.1301 ЦК України про
право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним; визнання відмови
від спадщини недійсною; визнання шлюбу
недійсним; порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Статею 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з
вартості будинку та розміру сплачених
позивачкою за нього грошових коштів,
суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є
фактично покупцем 1/5 частини житловиго
будинку АДРЕСА_1. Тому вимоги позову
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню.

Тому слід визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/5 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, що видане Першою
державною нотаріальною конторою 21.12.2011
року на ім'я ОСОБА_2 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в частині 1/5 частини
житлового будинку АДРЕСА_1.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України
слід стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір в розмірі 500,11
грн.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України ,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5
частину житлового будинку під АДРЕСА_1.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом, що
видане Першою державною нотаріальною
конторою 21.12.2011 року на ім'я ОСОБА_2
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в
частині 1/5 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 500,11 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.В.
ПОДЗІГУН