АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 683/1476/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2137/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючого - судді
Марцинкевича А.М.,

суддів: Переверзєвої Н.І.,Харчука В.М.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю:
представника апелянта Гураєвського
М.М.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства „Дельта Банк"-
поданою її уповноваженим
представником товариством з обмеженою
відповідальністю „ПРО КОНСАЛТИНГ" на
заочне рішення
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 05 серпня 2014
року по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк" до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
передачі та набуття у власність

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н
о в и л а:

У травні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом і просив в
рахунок виконання основного
зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 32218,08 дол. США,
що еквівалентно 257519,11 грн., звернути
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
передачі на набуття у власність,
квартири в АДРЕСА_1, яка на праві
власності належить ОСОБА_3.

Заочним рішенням
Старокостянтинівського районного суду
від 05.08.2014 року у задоволенні позову ПАТ
«Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_4, Державна реєстраційна служба
України про звернення стягнення на
предмет іпотеки, шляхом передачі та
набуття у власність - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник банку
вважає дане рішення незаконним та
необґрунтованим, винесеним з
порушенням норм матеріального права та
в супереч ст.ст. 213-217 ЦПК України, тому
просить його скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги. В обґрунтування заявлених
вимог вказав, що вважає неправомірною
відмову у задоволенні позову, з
посиланням суду на ЗУ «Про мораторій
та стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набрав
чинності 03.06.2014 року, а не на ЗУ «Про
іпотеку», який був чинний на момент
звернення з позовом до суду і нормами
якого мав б керуватись суд при
ухваленні рішення.

Апелянт зазначає, що ЗУ «Про мораторій
та стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» не може поширюватись
на правовідносини, які виникли між
сторонами, оскільки він обмежує право
позивача на набуття майна у власність,

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Бондарук Л.А. Провадження
22ц/792/2137/14

Доповідач - Марцинкевич А.М.
Категорія № 27

саме тому зазначений Закон не має
зворотної дії в

часі. Крім того, застосування вище
вказаного Закону до даних
правовідносин застосовано судом
безпідставно, оскільки він суперечить
умовам договору іпотеки, згідно якого
відчуження предмету іпотеки
здійснюється за згодою власника майна.
Також апелянт вказує, що судом першої
інстанції не з'ясовані всі обставини
справи, що мали значення для
правильного вирішення спору,а саме, не
витребувано інформацій з відповідних
державних органів щодо наявності
іншого нерухомого майна у власності
ОСОБА_3, не з'ясовано чи

використовується, як місце постійного
місця проживання заставне майно, не
перевірено чи іпотекодавцю належить
інше нерухоме майно, на праві спільної
сумісної власності. Тому апелянт
просить, скасувати рішення
Старокостянтинівського суду від 05.08.2014
року на підставі ст.309 ЦПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Згідно із ст. 3 ЦК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Положенням ст.4 ЦПК України визначено,
що здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно роз'яснень, що містяться у
постанові пленуму ВСС України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року п.39
передбачено, що з урахуванням положень
ч.3 ст. 33, ст.. 36, ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

З урахуванням цих норм права не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в такий
спосіб і набуття іпотекодержателем
права власності на нього за рішенням
суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі ч.2 ст. 16
ЦК України має право вимагати
застосування його судом.

Відповідно до ч.1 ст. 590, ст. 578 ЦК
звернення стягнення на предмет
застави/іпотеки здійснюється лише за
рішенням суду, якщо для укладення
такого договору щодо майна фізичної
особи вимагалось отримання згоди чи
дозволу іншої особи чи органу.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону Україну
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року
визначено, що протягом його дії:

1). не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно ст. 4 Закону
України «Про заставу» та/або предметом
іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/ майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. м. для
квартири та 250 кв. м. для житлового
будинку.

Судом встановлено, що 16 липня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було
укладено договір № 0 про
надання споживчого кредиту, відповідно
до його умов позичальник отримав
кредит у сумі 22500 доларів США, який
зобов'язався повернути в повному
обсязі у строк до 13.07.2028 року, або
достроково зі сплатою 15% річних за
користування кредитом.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3,
16.07.2008 року, уклали іпотечний договір №
90228, згідно якого іпотекодавець передав
банку в іпотеку квартиру, яка
знаходиться за адресою в АДРЕСА_1,
загальною площею 62,30 кв. м., житлова
площа 40,30 кв.м. Дана квартира належить
іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про
право особистої власності на квартиру,
виданого виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської Ради
народних депутатів 17 вересня 2002 року на
підставі рішення
Старокостянтинівської міської Ради
народних депутатів № 202 від 17. 10.1991 року,
зареєстроване Старокостянтинівським
бюро технічної інвентаризації в
Реєстрі прав власності на об'єкти
нерухомого майна 17.09.2002 року в
реєстровій книзі № 19 за номером № 3757,
зареєстроване право власності на
квартиру в реєстрі права власності на
нерухоме майно за реєстрованим номером
23933632.

ПАТ «УкрСиббанк», який з 08.12.2011 року
продав свої права вимоги за кредитами
ПАТ «Дельта Банк», умови кредитного
договору виконав у повному обсязі,
надавши у кредит 22 500 доларів США.

Через неналежне виконання умов
кредитного договору у позичальника
утворилась заборгованість у розмірі
32218,08 доларів США, що згідно курсу НБУ
складає 257519,11 грн., з них заборгованість
за кредитом 21010,24 доларів США, що згідно
курсу НБУ складає 167934,85 грн., та
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 11207,84 доларів
США, що згідно курсу НБУ складає 89584,26
грн.

Судом апеляційної інстанції
досліджено наявні в матеріалах справи,
встановлено неналежне виконання
позичальником його договірних
зобов'язань і наявність у нього боргу,
згідно наданих Банком платіжних
документів і розрахунків
заборгованості, якими підтверджується
заявлений банком розмір загального
боргу позичальника. Дане не виконання
зобов'язання стало причиною подання
Банком до суду позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки житлової
квартири, яка знаходиться АДРЕСА_1, яка
на праві власності належить ОСОБА_3.

Судом першої інстанції відмовлено у
задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, шляхом передачі та набуття у
власність квартири ОСОБА_3, на підставі
чинного на момент розгляду справи в
суді Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Колегія суддів звертає увагу, що у
задоволенні даного позову відмовлено
не з мотивів безпідставності позовних
вимог, така відмова має лише тимчасове
правове значення і позичальник може
звернутись із вказаними позовом після
закінчення дії мораторію. Введений
мораторій не передбачає втрату
кредитором права на звернення
стягнення на предмет іпотеки (застави)
у випадку невиконання боржником
зобов'язань за договором, а лише
тимчасово забороняє кредитору
захищати свої права у зазначений
спосіб, що спростовує доводи апелянта
щодо не застосування судом першої
інстанції до даних правовідносин
Закону України «Про іпотеку», який діяв
на момент звернення з позовом.

Рішення суду постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини, а тому
апеляційний суд не знаходить підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
поданою її уповноваженим
представником товариством з обмеженою
відповідальністю «ПРО КОНСАЛТИНГ»,
відхилити.

Рішення Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 05 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.М.Марцинкевич