Справа № 761/2499/14-ц
Провадження №2/761/2341/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі Клим
Т.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника третьої особи Любчик
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві,
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»,
треті особи: Головне слідче управління
Служби безпеки України, Слідче
управління ГУ МВС України в м.Києві про
звільнення майна з-під арешту та
зобов»язання вчинити дії суд,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із вказаним
позовом про зняття арешту в якому
просив звільнити з-під арешту квартиру
АДРЕСА_1, що був накладений постановою
слідчого Головного слідчого
управління СБ України Македонським В.П.
від 1 серпня 2011 року та зобов»язати
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м.Києві виключити
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об»єктів нерухомого майна запис про
заборону відчуження та арешт вказаної
квартири.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
19.05.2010 він уклав договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на
підставі якого вказане нерухоме майно
перейшло до нього у власність. Однак, у
липні 2011 року його було викликано до
Головного слідчого управління СБ
України і допитано у якості свідка по
кримінальній справі №671 порушеній за
ч.5 ст.191 КК України за фактом
розкрадання коштів АКБ «Київ» під час
кредитування будівництва житлового
будинку по АДРЕСА_1. Вподальшому його
слідчі і судові органи не викликали.
Натомість, 17.04.2013 він дізнався, що
відповідно до запису в Державному
реєстрі обтяжень нерухомого майна №114
584 34 від 2.08.2011 слідчим Головного
слідчого управління СБУ Македонським
В.П. 1.08.2011 під час проведення досудового
слідства по вищевказаній кримінальній
справі винесено постанову про
накладення арешту на квартиру
позивача. Наразі вказана кримінальна
справа розділена на два самостійні
провадження, одне з яких знаходиться на
розгляді в Шевченківському районному
суді м.Києва, інша - розслідується в
досудовому порядку, однак позивач не
являється процесуальним учасником їх
розгляду чи розслідування. Перебування
його квартири під арештом порушує
права позивача як власника, а тому він
просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Відповідач ПАТ «АКБ «Київ» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки на час
розгляду справи суд не повідомив,
направив письмове клопотання про
розгляд справи у відсутність свого
представника та ухвалити законне,
справедливе та обґрунтоване рішення
про яке повідомити ПАТ «АКБ «Київ»
(а.с.39).

Відповідач Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.Києві
також свого представника для участі в
розгляді справи не направила, хоча про
день, час і місце розгляду справи
повідомлена належним чином.

Представник третьої особи ГСУ СБ
України в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову,
надала письмові пояснення (а.с.83).

Представник третьої особи СУ ГУ МВС
України в м.Києві просить справу
розглядати у відсутність свого
представника згідно чинного
законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника третьої особи - ГСУ,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Верховний Суд України на засіданні
Судової палати у цивільних справах 15
травня 2013 року розглянув справу № 6-26 цс
13, предметом якої був спір за позовом
власника про звільнення майна з-під
арешту, накладеного в процесі
кримінального провадження.

При розгляді цієї справи Верховний Суд
України зробив правовий висновок,
відповідно до якого, вимоги особи, що
ґрунтуються на її праві власності на
арештоване в процесі кримінального
провадження майно, розглядаються за
правилами, установленими для розгляду
позовів про звільнення майна з-під
арешту. В порядку, передбаченому
кримінальним процесуальним
законодавством, розглядаються заяви
боржників на правильність арешту
майна.

Виходячи із вищевказаного ухвалою від
30.01.2014 відкрито провадження по справі в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 19.05.2010 року ОСОБА_1
купив у ОСОБА_5 кв.АДРЕСА_1, відповідно
п.8 договору, вказана квартира, серед
іншого, не заставлена (а.с.9-10).

Вказаний договір був зареєстрований в
державному реєстрі правочинів за №3942502
(а.с.11-12).

Станом на час звернення до суду, згідно
витягу з Державного реєстру речових
прав не нерухоме майно вбачається, що
власником вищевказаної квартири
являється ОСОБА_1, однак, згідно
актуальної інформації про державну
реєстрацію обтяження вбачається, що
згідно номеру обтяження 3273996 від 2.08.2011
згідно постанови про накладення арешту
виданої 1.08.2011 Головним слідчим
управлінням служби безпеки України
накладено арешт на вказану квартиру
(а.с. 7-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Письмовими доказами
є будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи. (ч.1 ст.64 ЦПК
України).

Судом відповідно до ст.346 ЦК України не
встановлено обставин, які б свідчили
про припинення права власності гр.
ОСОБА_1 на вказану квартиру або про
недійсність, розірвання чи припинення
договору купівлі-продажу, на підставі
якого у позивача виникло право
власності на квартиру.

Позивач звернувся до СБ України із
заявою про підстави накладення арешту
на його квартиру із відповідною заявою
від 22.04.2013 (а.с.13-14).

Головне слідче управління СБ України
повідомило позивачу, що в провадженні
ГУ перебувала кримінальна справа №761
за фактом вчинення злочину,
передбаченого ч.5 ст.191 КК України і в
ході досудового розслідування по
справі 1.08.2011 з метою забезпечення
можливої конфіскації майна та
недопущення використання
вищезазначеної квартири при
оформленні незаконних кредитних угод,
внесено постанову про заборону її
відчуження до вирішення справи по суті.
Однак 28.03.2012 вказану кримінальну справу
направлено до ГСУ МВС України для
подальшого розслідування (а.с.14).

У зв»язку із вказаним, позивач
звернувся з письмовою заявою про
скасування арешту на свою квартиру вже
до ГСУ МВС України в м.Києві (а.с.15) та
отримав відповідь від 19.06.2013 за №13/П-3158
що 24.04.2013 у кримінальному провадженні
№000031, зареєстрованому за
матеріалами кримінальної справи, у
ході розслідування якої було накладено
арешт на вказану квартиру, затверджено
обвинувальний акт та 7.05.2013 його
направлено до Шевченківського
районного суду м.Києва для розгляду
(а.с.16).

Згідно повідомлення Генеральної
прокуратури України від 16.05.2014 №
21/1/3-541-09 вбачається, що Генеральною
прокуратурою України в
Шевченківському районному суді м.Києва
підтримується державне обвинувачення
у кримінальному провадженні №000031
стосовно ОСОБА_6 та інших по ч. 5 ст.191 КК
України та інших. Матеріали
зазначеного кримінального провадження
зберігаються в ГСУ УМВС України і
постанови слідчого ГСУ СБ України
Македонського В.П. від 1.08.2011 про
накладення арешту на квартиру гр..
ОСОБА_1 яка знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1 - не містять. Разом із тим, із
вказаного кримінального провадження
виділялися в окреме провадження
матеріали за якими 5.04.2013 відомості
внесені в ЄРДР за №0000268 за
ознаками злочинів, передбачених ч.1
ст.191 та ч.2 ст.367 КК України та
Генеральною прокуратурою України
підслідність у вказаному
кримінальному провадженні визначена
СУ ГУ МВС України в м.Києві і
процесуальне керівництво здійснюється
прокуратурою м.Києва (а.с.41).

Слідчий СУ ГУ МВС України в м.Києві
Чижова І.В. в своїй відповіді №12/2-6837 від
18.06.2014 на запит суду повідомила, що в
матеріалах кримінального провадження
№0000268 відсутня постанова
слідчого ГСУ СБ України Македонського
В.П. від 1.08.2011 про накладення арешту на
квартиру гр.ОСОБА_1 за вказаною адресою
(а.с.64). Аналогічні відомості містяться
у відповіді слідчого В.А. Левкова на
запит суду, однак повідомлено, що 8.07.2014
прокуратурою м.Києва дане кримінальне
провадження направлено до
Шевченківського РУ ГУ МВС України в
м.Києві для організації подальшого
досудового розслідування (а.с.78).

Реєстраційна служба Головного
управління юстиції своїм листом від
27.08.2014 повідомила, що 2.08.2011 арешт на
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано ДП
«Інформаційний центр» на підставі
постанови про накладення арешту ГСУ СБ
України від 1.08.2011. За вказаних обставин
документи, на підставі яких накладено
арешт на квартиру, у реєстраційній
службі відсутній (а.с.81).

Натомість, ДП «Інформаційний центр»
своїм листом за №01-07/6144 від 1.10.2014
повідомило, що інформацію щодо
накладення арешту на вказану квартиру
внесено до Єдиного реєстру заборон
відчуження об»єктів нерухомого майна
на підставі заяви про реєстрацію
обтяження майна від 1.08.2011 №6/671-1,
наданим ГСУ СБ України і додаткових
документів не надавалось, тому копію
постанови про накладення арешту надати
неможливо (а.с. 94).

А згідно відповіді судді
Шевченківського районного суду м.Києва
Козятник Л.Г., на розгляді у якої
перебуває кримінальне провадження
провадження №000031 щодо ОСОБА_6 та
інш., що у вищевказаному кримінальному
провадженні процесуальний статус
ОСОБА_1 на даний час суду невідомий,
оскільки останній не є обвинуваченим
чи потерпілим, а також не заявлялось
учасниками судового розгляду
клопотання про допит його в якості
свідка. Крім того, суд позбавлений
можливості надати копію постанови від
1.08.2011 слідчого ГСУ СБ України
Македонського В.П. про накладення
арешту на квартиру, оскільки до суду
надійшов лише обвинувальний акт з
реєстром матеріалів досудового
розслідування, в яких вказана
постанова відсутня (а.с.93).

Вимогами ст.391 ЦК України закріплено
право власника майна вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно ч.7 ст.319 ЦК України передбачено,
що діяльність власника може бути
обмежена чи припинена або власника
може бути зобов»язано допустити до
користування його майном інших осіб
лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Отже, судом встановлено, що квартира, на
яку накладено арешт постановою
слідчого ГСУ СБ України від 1.08.2011, однак
у вказаних кримінальних провадженнях у
процесуальному статусі обвинуваченого
чи підозрюваного позивач ОСОБА_1 не
перебував, відповідальність за дії
учасників у кримінальному провадженні
не несе, докази щодо наявності будь
якого цивільного позову по
кримінальних провадженнях, в
забезпечення якого б було накладено
арешт на квартиру, також відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладені
обставини, накладення арешту на майно,
яке належить позивачу, перешкоджає
останньому розпоряджатися цим майном,
а тому суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги в частині
звільнення з-під арешту квартири
АДРЕСА_1, що був накладений постановою
слідчого Головного слідчого
управління СБ України Македонським В.П.
від 1 серпня 2011 року.

Разом із тим, позовні вимоги щодо
зобов»язання Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м.Києві
виключити з Єдиного реєстру заборон
відчуження об»єктів нерухомого майна
запис про заборону відчуження та арешт
вказаної квартири, - задоволенню не
підлягають, оскільки порушене право
позивача захищено саме шляхом
звільнення з-під арешту вказаної
квартири, що і передбачає вподальшому
звернення до Реєстраційної служби з
вимогою виключення вказаного запису
про арешт з Єдиного реєстру заборон
відчуження об»єктів нерухомого майна
про заборону відчуження та арешт
квартири. Крім того, Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м.Києві наразі не порушувала будь яких
прав позивача з цього приводу, оскільки
не відмовляла у встановленому порядку
позивачу ОСОБА_1 у його вимогах, тому
позовні вимоги до вказаного
відповідача є передчасними.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
прийшов до висновку про часткове
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 57,
58, 60, 61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м.Києві, Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ», треті особи: Головне
слідче управління Служби безпеки
України, Слідче управління ГУ МВС
України в м.Києві про звільнення майна
з-під арешту та зобов»язання вчинити
дії - задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту квартиру
АДРЕСА_1, що був накладений постановою
слідчого Головного слідчого
управління СБ України Македонським В.П.
від 1 серпня 2011 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :