Справа № 2-1163/11 Головуючий у І
інстанції Додатко В. Д.Провадження №
22-ц/780/5187/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі :

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка
А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, відділу реєстрації
актів цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції м. Києва,
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
треті особи - Бородянська районна
державна нотаріальна контора
Київської області, Комунальне
підприємство Київської обласної ради
«Бородянське бюро технічної
інвентаризації» про усунення від права
на спадкування у зв'язку з визнанням
шлюбу неукладеним, визнання доручення
недійсним та визнання права власності
на спадкове майно, за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, Бородянської
селищної ради Київської області,
ОСОБА_1, третя особа на стороні ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними
та скасування рішення 3-ї сесії
Бородянської селищної ради народних
депутатів від 06 вересня 1996 року №788 та
Державного акту на право приватної
власності на землю від 05 жовтня 1998 року,
-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о
в и л а:

ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись в
Бородянський районний суд Київської
області з вказаним позовом, який, в
процесі розгляду справи ними уточнявся
та доповнювався.

Свої вимоги обгрунтували тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 - батько
ОСОБА_2 ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 Після
смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на
належну йому 1 /4 частину будинку
АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0.2016
га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 та на
грошові вклади в Бородянському
відділенні ощадного банку №3037, банку
«Форум» та «Аваль».

Позивач ОСОБА_2 у встановлений законом
строк прийняв спадщину після смерті
батька шляхом подачі заяви до
Бородянської районної державної
нотаріальної контори Київської
області, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 своїми
заявами відмовились від прийняття
спадщини на його користь.

Після звернення до Бородянської
районної державної нотаріальної
контори Київської області їм стало
відомо, що ОСОБА_1 також подала заяву
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7, посилаючись на те, що вона
являється його дружиною. Крім того, 18
березня 2011 року в приміщенні лікарні,
де на той час перебував на лікуванні
ОСОБА_7, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, було оформлена
довіреність на ім'я відповідачки, на
підставі якого ОСОБА_1 зняла з
особистих рахунків спадкодавця
грошові кошти.

Вважають, що оскільки померлий
ОСОБА_7 був хворим на рак 4-го ступеня
тяжкості, і на момент укладення шлюбу з
ОСОБА_1 його стан здоров»я різко
погіршився, він не міг самостійно
пересуватися та не залишав приміщення
відділення паліативної допомоги
«Хоспіс» Київської міської клінічної
лікарні №2, куди був госпіталізований 16
березня 2011 року, до дня смерті заяви на
реєстрацію шлюбу не подавав та не був
особисто присутнім на реєстрації шлюбу
у відділі РАЦС Дніпровського РУЮ м.
Києва 19 березня 2011 року, то такий шлюб
відповідно до вимог ст. 34 СК України
повинен бути визнаний неукладеним, а
ОСОБА_1 повинна бути усунена від
спадкування майна померлого ОСОБА_7

Тому просили усунути ОСОБА_1 від
спадщини після смерті ОСОБА_7,
визнати неукладеним шлюб,
зареєстрований 19 березня 2011 року у
відділі РАЦС Дніпровського РУЮ м. Києва
між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_7,
зобов'язати відділ реєстрації РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва анулювати
актовий запис №409 про реєстрацію
зазначеного шлюбу, визнати недійсною
довіреність від імені померлого ОСОБА_7
оформлену 18 березня 2011 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу м. Києва ОСОБА_5,
визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/4 частину будинку АДРЕСА_1, на земельну
ділянку площею 0,2016 га. за тією ж
адресою, а також на грошові кошти, які
знаходяться на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3 в ПАТ «Банк Форум», грошові
кошти на суму 2969,98 доларів США, які
знаходяться в Бородянському
відділенні Київської області АТ
«Райффайзен банк «Аваль», валютний
депозитний рахунок НОМЕР_4, в порядку
спадкування за законом після смерті
батька.

ОСОБА_6 звернулась в суд із зустрічним
позовом в якому вказала, що до 10
листопада 2004 року знаходилась в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

В період шлюбу з ОСОБА_7 побудували
житловий будинок АДРЕСА_1 на земельній
ділянці, яка була виділена на ім»я
чоловіка.

В зв'язку з припиненням сімейних
відносин, вони добровільно з ОСОБА_7 в
Бородянській районній державній
нотаріальній конторі Київської
області розділили будинок АДРЕСА_1 і
вона стала власницею 1/2 частини даного
будинку на підставі Свідоцтва про
право власності від 06 березня 2003 року в
порядку ст. ст. 22, 28 КпШС України.

Крім того, 1/4 частину даного будинку
ОСОБА_7 подарував позивачу ОСОБА_2, їх
сину.

Не дивлячись на те, що земельна ділянка
була виділена для будівництва
житлового будинку і на ній вони в
період шлюбу побудували житловий
будинок, земельна ділянка біля даного
будинку була передана у особисту
власність лише на ім»я ОСОБА_7

Так як земельна ділянка біля даного
будинку закріплена для обслуговування
житлового будинку та надвірних споруд,
то і вона, як співвласниця 1/2 частини
будинку має право на 1/2 частину
земельної ділянки біля нього. Але дана
обставина не була врахована при
передачі даної земельної ділянки у
власність ОСОБА_7, а вона не давала
письмової згоди на передачу у особисту
власність всієї земельної ділянки лише
чоловіку.

За життя, між нею та ОСОБА_7 не було
спору з приводу земельної ділянки біля
будинку, так як ОСОБА_7 завжди визнавав
за нею право на 1/2 її частину. Але в
даний час, між спадкоємцями, після
смерті ОСОБА_7 виник спір з приводу
спадкового майна і до спадкової маси
включена також і вся земельна ділянка.
Добровільно між спадкоємцями даний
спір вирішити неможливо, а тому вона
змушена ставити питання про визнання
рішення Бородянської селищної ради
Київської області 3-ї сесії від 06
вересня 1996 року за №788 та Державний акт
на право приватної власності на землю
від 05.10.1998 року на ім'я ОСОБА_7
недійсними та скасувати їх, так як
вважає, що земельна ділянка, яка
закріплена для обслуговування будинку
та надвірних споруд, повинна належати
на праві власності всім співвласникам
будинку з врахуванням належних їм
часток в праві власності, а так як дані
вимоги не були враховані при
приватизації і в даний час її права
порушені, просила свої вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 уточнив
свої позовні вимоги, просив усунути
ОСОБА_1 від спадщини після смерті
ОСОБА_7, визнати неукладеним шлюб,
зареєстрований 19 березня 2013 року у
відділі РАЦС Дніпровського РУЮ м. Києва
між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_7,
зобов'язати РАЦС Дніпровського РУЮ м.
Києва анулювати актовий запис №409 про
реєстрацію вказаного шлюбу, так як
ОСОБА_1 не мала права на підставі
довіреності від імені ОСОБА_7, діяти у
своїх власних інтересах, визнати за
ОСОБА_2 право власності на ? частину
будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку
біля будинку площею 0,2016 га., а також на
грошові вклади, які знаходяться на
рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2 в ПАТ «Банк
«Форум» та грошові вклади в сумі 2969,98
доларів США, які знаходяться в
Бородянському відділенні Київської
області АТ «Райффайзен Банк «Аваль» на
валютному депозитному рахунку НОМЕР_4 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7

Заочним рішенням Бородянського
районного суду Київської області від
07 липня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано шлюб, зареєстрований 19
березня 2011 року у відділі РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва, актовий
запис №409 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 шлюб,
недійсним.

Зобов'язано відділ РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва анулювати
актовий запис №409 про реєстрацію шлюбу
19 березня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
1/4частину будинку АДРЕСА_1, грошові
вклади на ім'я ОСОБА_7, а саме - валютний
депозитний рахунок в Київській
регіональній дирекції АТ «Райффайзен
Банк «Аваль» НОМЕР_4 із залишком коштів
на день смерті в сумі 2969,98 (дві тисячі
дев'ятсот шістдесят дев'ять доларів 98
центів) доларів США з відповідними
процентами на даний час та грошові
кошти на особовому рахунку НОМЕР_2
відповідно до угоди №26/20 та 26/30 в сумі
17000 (сімнадцять тисяч) гривень з
відповідними процентами на даний час,
які знаходяться у відділенні №1102 ПАТ
«Банк «Форум» в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Визнано недійсним та скасовано
рішення 3-ї сесії Бородянської селищної
ради Київської області від 06 вересня 1996
року №788, яким надано дозвіл ОСОБА_7
приватизувати земельну ділянку площею
0,2016 га. по АДРЕСА_1. Визнано недійсним та
скасовано державний акт на право
приватної власності на землю, виданого
на ім'я ОСОБА_7 площею 0,2016 га. по АДРЕСА_1,
виданий Бородянською селищною
радою Київської області 05 жовтня 1998
року та зареєстрований в книзі записів
державних актів на право приватної
власності

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просила, заочне рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення про відмову позивачам в
задоволенні позовних вимог. Зазначила,
що заочне рішення суду першої їнстації
є незаконним та необгрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процессуального
права, висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість заочного рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню в частині
задоволення позовних вимог про
визнання зареєстрованого 19 березня 2011
року у відділі РАЦС Дніпровського РУЮ
м. Києва шлюбу, актовий запис №409 про
реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1
недійсним, зобов'язання анулювати
вказаний актовий запис і визнання за
ОСОБА_2 права власності на ? частину
спадкового майна, а заочне рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року в
цій частині скасуванню з ухваленням по
справі в цій частині нового рішення про
відмову в їх задоволенні, а в решті
позовних вимог, заочне рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

В ст. ст. 10, 60 ЦПК України вказано, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виник
спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, батько
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 та син ОСОБА_4

На час смерті спадкодавця ОСОБА_7,
відкрилась спадщина у вигляді 1/4
частини будинку АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право приватної
власності від 10 січня 2000 року,
земельної ділянки, площею 0,2016 га. біля
будинку АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного селянського
господарства, який, на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю Серії КВ належав
спадкодавцю, валютного депозитного
рахунку в Київській регіональній
дирекції АТ «Райффайзен банк «Аваль»
із залишком грошових коштів в розмірі
2969,98 доларів США та особливого рахунку
НОМЕР_2 на підставі угод №26/20 та 26/30 в
розмірі 17000 грн. у відділенні №1102 ПАТ
«Банк «Форум», та інші грошові рахунки,
але на них відповідно до отриманих
повідомлень з банку відсутні грошові
кошти на час смерті ОСОБА_7

Із отриманої спадкової справи, яка,
після смерті ОСОБА_7, була заведена а
Бородянській районній державній
нотаріальній конторі Київської
області вбачається, що ОСОБА_2 08 травня
2011 року звернувся із заявою про
прийняття спадщини після смерті свого
батька, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4, своїми
завами відмовились від прийняття
спадщини на користь ОСОБА_2

Крім вказаного, 30 березня 2011 року
ОСОБА_1 також подала заяву до
Бородянської районної державної
нотаріальної контори Київської
області про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_7 як його дружина. В
підтвердження цього, надала в державну
нотаріальну контору свідоцтво про
одруження із спадкодавцем від 19
березня.2011 року у відділі РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва актовий
запис №409.

Із матеріалів справи вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_7, який є батьком
спадкоємців - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.,
хворів на рак підшлункової залози IV
стадії, у зв'язку з чим в Інституті ім.
Шалімова йому була проведена
хірургічна операція та
поліхіміотерапія.

Під час перебування спадкодавця
ОСОБА_7 в відділенні паліативної
допомоги «Хоспіс», Київської міської
клінічної лікарні №2, 19 березня 2011 року
у відділі РАЦС Дніпровського РУЮ м.
Києва був зареєстрований шлюб між
спадкодавцем ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині
визнання шлюбу недійсним, укладеним
між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_7,
зобов'язання анулювати актовий запис
про його реєстрацію, визнання за ОСОБА_2
права власності на ? частину спадкового
майна, Бородянський районний суд
Київської області виходив з того, що
ОСОБА_7 з 16 березня 2011 року по день своєї
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився у
відділенні паліативної допомоги
«Хоспіс» Київської міської клінічної
лікарні №2 у межах стаціонару.

Посилаючись на довідку головного
лікаря та завідуючого відділенням вище
вказаної лікарні, Бородянський
районний суд Київської області
стверджує, що ці дані свідчать про те,
що при реєстрації шлюбу 19 березня 2011
року, ОСОБА_7 особисто у відділі РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва не був
присутнім, пов'язуючи це з тим, що
ОСОБА_7, 16 березня 2011 року був
доставлений в дану лікарню в тяжкому
стані, так як не міг самостійно
пересуватися в межах квартири.

Такі висновки суду першої інстанції
не можуть бути прийняті до уваги, так як
присутність ОСОБА_7 при реєстрації
шлюбу з ОСОБА_1 у відділі РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва
підтверджується особистим підписом
ОСОБА_7, який ніким не спростований, в
актовому записі про реєстрацію шлюбу, а
в довідці головного лікаря та
завідуючого відділенням, на яку
посилається суд першої інстанції та
ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4, не вказано, що
ОСОБА_7, знаходячись у межах стаціонару,
не покидав межі лікарні. Тому, вказані
висновки Бородянського районного суду
Київської області та доводи ОСОБА_2,
ОСОБА_3., ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 не був
присутнім при реєстрації шлюбу у
відділі РАЦС, посилаючись на вказану
довідку, є нічим іншим, як припущенням.

В матеріалах справи, наявне письмове
пояснення завідуючої відділення
паліативної допомоги «Хоспіс»
Київської міської клінічної лікарні №2
від 15 вересня 2011 року, прийняте у неї
оперуповноваженим ВДСБЕЗ
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві ст. лейтенантом міліції
Бондаренко П.В., з якого вбачається, що 16
березня 2011 року за направленням
дільничного лікаря до відділення
паліативної допомоги «Хоспіс»
Київської міської клінічної лікарні №2
поступив хворий ОСОБА_7, із діагнозом
захворювання підшлункової залози. В
цей же день було заведено історію
хвороби. На той момент, загальний стан
хворого становив серелньої тяжкості.
За даного стану, ОСОБА_7 міг самостійно
пересуватись, а також говорити. З 16
березня 2011 року по 18 березня 2011 року
стан хворого був стабільний, середньої
тяжкості. 19 березня 2011 року по 20
березня 2011 року записів до історії
хвороби хворого не проводилося,
вищезазначені дні були вихідними.

Суд першої інстанції вказане пояснення
до уваги як доказ не взяв, не дав йому
належної оцінки, не навів мотивів
неприйняття цього документу до уваги,
чим порушив вимоги ч. З, ч. 4 ст. 212, ч. 1 ст.
159 ЦПК України та зробив висновки, які
не відповідають обставинам справи.

Отже, твердження позивачів за
первісним позовом про те, що ОСОБА_7 не
міг бути присутнім у відділі РАЦС при
реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, є
недоведеними та грунтуються на
припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Також, суд порушив норми ст. 213 ЦПК
України, так як належним чином не
дослідив вказані вище обставини.

Бородянський районний суд
Київської області вважав доведеними ті
обставини, які насправді доведені
позивачами не були, чим порушив норми
процесуального права, а саме ст.ст. 10, 60
ЦПК України, відповідно до яких кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_7 з 16 березня 2011 року по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на
лікуванні у виділенні паліативної
допомоги «Хоспіс» Київської міської
клінічної лікарні № 2, гак як хворів на
рак підшлункової залози ІV стадії.

18 березня 2011 року, ОСОБА_7 знаходячись у
відділенні паліативної допомоги
«Хоспіс» Київської міської клінічної
лікарні № 2, надав довіреність ОСОБА_1,
якою уповноважив її бути його
представником у відділі РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва з приводу
подання заяви про реєстрацію шлюбу між
ними.

У своєму рішенні від 07 липня 2014 року,
яке оскаржується ОСОБА_1, суд першої
інстанції зробив висновок про те, що
така заява відділом РАЦС Дніпровського
РУЮ м. Києва прийнята від ОСОБА_1, від
імені ОСОБА_7 з порушенням вимог ч. ч. 2, 3
ст. 238 ЦК України, якою встановлено, що
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є.

Такий висновок Бородянського
районного суду Київської області
колегія суддів вважає неправильним з
наступних підстав.

Заяву на реєстрацію шлюбу дійсно було
подано ОСОБА_1, яка діяла від імені
ОСОБА_7 на підставі виданої ним 18
березня 2011 року довіреності, що не
суперечить чинному законодавству, а
саме, п. 1 глави 2 розділу III Правил
державної реєстрації актів цивільного
стану в Україні, затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 18
жовтня 2000 року № 52/5.

Таким чином, судом першої інстанції
було неправильно застосовано норми
матеріального права, на підставі яких в
подальшому ухвалено судове рішення.

В матеріалах справи наявні матеріали
перевірки № 20456 від 07 квітня 2011 року, з
яких вбачається, що за постановою
оперуповноваженого ВДСБЕЗ
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 16 вересня 2011 року було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи відносно посадових осіб відділу
РАЦС Дніпровського РУЮ м. Києва за ст. 190
КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України - за відсутністю в їх діях ознак
даного злочину. Дана обставина є
підтвердженням того, що шлюб між ОСОБА_7
та

ОСОБА_1 було укладено з дотриманням
чинного законодавства України.

Висновок суду першої інстанції про те,
що шлюб був зареєстрований з
порушенням встановленого порядку та
його необхідно визнати неукладеним, не
відповідає обставинам справи так як
порушень в діях відділу РАЦС не
виявлено, що є однією із підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення.

З акту посмертної комісійної
комплексної амбулаторної судової
психіатричної експертизи № 218 від 19
грудня 2012 року, який знаходиться в
матеріалах цивільної справи
вбачається, що психологічний стан
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16
березня 2011 року був обумовлений
усвідомленням летального кінця,
мотивація його поведінки з великою
вірогідністю була направлена на
реалізацію життєвого плану щодо
укладення шлюбу з ОСОБА_1 в 2011 році.
Емоційні прояви були синтонними,
вольовий контроль поведінки достатній.
Когнїгивні процеси (пам'ять, мислення
та інтелектуальна діяльність) мали
достатній рівень, але психічні процеси
характеризувалися виснажливістю. Стан
ОСОБА_7 з 16 березня 2011 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 визначався стадією
онкологічного процесу і отриманою
раніше хіміотерапією, виражався
астенічним снмптомокомплексом (скарги
на загальну слабкість, нудоту,
головокружіння, стомлюваність).
Психічні розлади, які б
унеможливлювали його здатність
правильно розуміти значення своїх дій
та самостійно приймати рішення згідно
даних (медична документація, покази
свідків), не виявлені.

Таким чином, доводи позивачів про те, що
ОСОБА_7 не був здатний усвідомлювати
значення своїх дій при укладенні шлюбу
є безпідставними. а Бородянським
районним судом Київської області при
ухваленні заочного рішення по справі
не було взято до уваги вказаний вище
акт посмертної комісійної комплексної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи як доказ, йому не була
надана належна оцінка та не було
вказано мотивів неприйняття цього акту
до уваги.

Суд першої інстанції в своєму рішенні
вказує, що оскільки відділ РАЦС
Дніпровського, РУЮ м. Києва не надав
суду оригінали документів, то суд
визнає шлюб неукладеним на підставі
наявних у справі доказів. Такий
висновок суду є незаконним та
необгрунтованим так як відповідно до
ст. 93 ЦПК України, п. 8.6. Інструкції з
діловодства у відділах реєстрації
актів цивільного стану районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення) управлінь юстиції,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 143/5 віл 26 листопада
2003 року, за постановою слідчого про
вилучення, постановою суду, ухвалою
суду (судді) з дозволу начальника
відділу реєстрації актів цивільного
стану можлива видача справ у тимчасове
користування з обов'язковим залишенням
у справі завіреної копії вилученого
документа, тому, відділ РАЦС не надав
оригінали документів саме з причин
відсутності відповідної ухвали суду,
про що Бородянський районний суд
Київської області і був повідомлений.

За таких обставин, суд першої
інстанції не мав права посилатися на
відсутність оригіналів документів з
відділу РАЦС, та на підставі цього,
визнавати шлюб недійсним і усувати
ОСОБА_1 від спадкування, так як сам не
виконав вимоги ст. 93 ЦПК України.

Як вбачається з заочного рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року,
суд першої інстанції критично віднісся
до копій документів, які були
направлені до суду відділом РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва без належної
на це мотивації.

Бородянський районний суд Київської
області стверджує, що ОСОБА_7 19 березня
2011 року не був особисто присутнім при
реєстрації шлюбу, так як заява про
реєстрацію шлюбу від його імені та
ОСОБА_1 датована 19 березням 2011 року, а в
журналі реєстрації заяв, зареєстрована
як подана 18 березня 2011 року.

Однак, такий висновок Бородянського
районного суду Київської області не
відповідає обставинам справи так як
заява ОСОБА_7 про реєстрацію шлюбу
датована 18 березням 2011 року, а не 19
березням 2011 року, що чітко видно з копії
заяви на якій, під підписом ОСОБА_7
стоїть дата 18 березня 2011 року, а не 19
березня 2011 року.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що заява ОСОБА_7 про
реєстрацію шлюбу була подана до
відділу РАЦС Дніпровського РУЮ м. Києва
19 березня 2011 року не відповідає
обставинам справи. Судом, в порушення
вимоги ч. З ст. 213 ЦПК України, не повно і
всебічно з'ясував та, а дослідив
вказані документи.

Суд першої інстанції у своєму заочному
рішенні вказує на те, що в матеріалах
справи наявна надана лікарнею, в якій
на лікуванні знаходився ОСОБА_7,
медична довідка про те, що ОСОБА_7 не був
особисто присутнім при реєстрації
шлюбу у відділі РАЦС Дніпровського РУЮ
м. Києва у зв'язку з тим, що з 16 березня
2011 року знаходився у тяжкому стані, де
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. З цього, суд зробив
висновок про те, що шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 повинен бути визнаний
неукладеним.

Проте, в матеріалах справи така довідка
відсутня, що вказує на те, що суд першої
інстанції мотивував своє рішення на не
існуючих документах та обставинах, які
не мали місце взагалі. Це є прямим
підтвердженням того, що заочне рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року є
незаконним та не обгрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що за таких обставин, заочне
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року в
частині визнання шлюбу,
зареєстрованого 19 березня 2011 року у
відділі РАЦС Дніпровського РУЮ м. Києва
актовий запис №409 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1
недійсним, зобов'язання відділ РАЦС
Дніпровського РУЮ м. Києва анулювати
актовий запис №409 про реєстрацію шлюбу
19 березня 2011 року, укладеного між
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, визнання за ОСОБА_2
права власності на ? частину будинку
АДРЕСА_1 та грошові вклади в порядку
спадкування, підлягає скасуванню і в
цій частині необхідно ухвалити нове
рішення про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
ОСОБА_4 в задоволенні вказаних позовних
вимог.

В ході розгляду справи, судом першої
інстанції було також задоволено
зустрічний позов ОСОБА_6, в якому
остання просила визнати недійсним та
скасувати рішення 3-ї сесії
Бородянської селищної ради Київської
області від 06 вересня 1996 року №788, яким
було надано дозвіл ОСОБА_7
приватизувати земельну ділянку площею
0,2016 га. по АДРЕСА_1, визнати недійсним та
скасувати Державний акт про право
приватної власності па землю, виданого
на ім'я ОСОБА_7 площею 0,2016 га. по АДРЕСА_1,
виданий Бородянською селищною радою
Київської області 05 жовтня 1998 року та
зареєстрований в книзі записів
державних актів на право приватної
власності.

Колегія суддів погоджується з
висновками Бородянського районного
суду Київської області про їх
задоволення так як вони є законними та
ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Заочне рішення Бородянського
районного суду Київської області від
07 липня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог про
визнання зареєстрованого 19 березня 2011
року у відділ РАЦС Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
актовий запис №409 між ОСОБА_7, та ОСОБА_1
недійсним, зобов'язання анулювати
актовий запис №409 про реєстрацію шлюбу
від 19 березня 2011 року, визнання за
ОСОБА_2 права власності на ? частину
будинку та грошові вклади в порядку
спадкування скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання шлюбу
зареєстрованого 19 березня 2011 року у
відділ РАЦС Дніпровського районного
управління юстиції м. Києва, актовий
запис №409 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1
неукладеним, зобов'язання відділ РАЦС
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва вчинити дії, визнання
за ОСОБА_2 права власності на ? частину
спадкового майна відмовити.

В решті, рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: