Справа № 640/1408/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 липня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі

головуючого - судді

Сенаторова В.М.

при секретарі -

Сергєєвої Н.С.

представника позивача -

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа: Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності в порядку
спадкування на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3

звернулись до суду з позовом, який
уточнили в судовому засіданні, та
просили:

- встановити факт родинних відносин між
матір'ю - ОСОБА_5

Іванівною, померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 року
та її сином - ОСОБА_6, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_8 року, між батьком - ОСОБА_7,
померлим в 1946 року та його сином -
ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 року;

- доповнити актовий запис про
народження ОСОБА_6,

померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року
відомостями про його батьків: мати -
ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_7, направити
дане рішення для реєстрації в орган
державної реєстрації актів цивільного
стану;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частку

житлового будинку літ. «З-1» житловою
площею 67,9 м2 та загальною площею
приміщень 126,2 м2 з прибудовами до нього:
літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1», літ. «з2»,
ганку літ. «з3» та надвірними будівлями:
льохом літ. «Ж», літньою кухнею літ. «Д»,
прибудови до неї літ. «д», сараїв: літ.
«Е», літ. «С», літ. «Л», літ. «Х»,
прибудови до нього літ. «х», вбиральні
літ. «Ц», воріт №3, колодязів №4 та №5, що
розташований у АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року;
-
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину житлового будинку літ. «З-1»
житловою площею 67,9 м2 та загальною
площею приміщень 126,2 м2 з прибудовами до
нього: літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1», літ.
«з2», ганку літ. «з3» та надвірними
будівлями: льохом літ. «Ж», літньою
кухнею літ. «Д», прибудови до неї літ.
«д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ. «Л»,
літ. «Х», прибудови до нього літ. «х»,
вбиральні літ. «Ц», воріт №3, колодязів
№4 та №5, що розташований у АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
і ОСОБА_3 вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року
помер чоловік ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 -
ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась
спадщина на житловий будинок. Спадщину
вони прийняли. Однак у видачі свідоцтва
їм було відмовлено в зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують наявність підстав для
прийняття спадщини / відсутнє
підтвердження родинного зв'язку ОСОБА_6
з його матір'ю ОСОБА_5 /, оскільки
свідоцтво про народження ОСОБА_6 -
зіпсоване, актовий запис про
народження - відсутній, а також в
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вказану нерухомість.

Житловий будинок був збудований
батьками спадкодавця ОСОБА_6: ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 в 1939-1946 роках. Документи, що
підтверджують їх право забудови, були
втрачені під час окупації. Після смерті
чоловіка ОСОБА_7 / помер у 1946 році /
ОСОБА_8 звернулась до суду за з заявою
про встановлення факту перебування
шлюбі з ОСОБА_7, а також з заявою про
встановлення факту належності їй
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1 / до складу домоволодіння
АДРЕСА_1 на той час також входив
житловий будинок нині
інвентаризований як літ. «А-1» /.

Згідно рішення Народного суду 2-ї
дільниці Кагановичського району м.
Харкова від 29.11.1947 року вирішено
вважати встановленим, що ОСОБА_5
являлась дружиною ОСОБА_7 з 1935 року по
1946 рік.

31 грудня 1947 року Народним судом 2-ї
дільниці Кагановичського району
м. Харкова було постановлено рішення,
відповідно до якого встановлено, що
домоволодіння / до складу якого входили
два житлових будинки нині
інвентаризованих як літ. «З-1» та літ.
«А-1»), що знаходиться АДРЕСА_1, належить
ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_7, а після
його смерті в 1946 році 1/2 частина
домоволодіння належить ОСОБА_5. У
травні 1948 року ОСОБА_5 подарувала
ОСОБА_9, який приходився рідним дядьком
її померлому чоловіку, половину
домоволодіння по АДРЕСА_1. Родина
ОСОБА_5 мешкала у житловому будинку, що
нині інвентаризований як літ. «З-1», а
родинна ОСОБА_9 у житловому будинку, що
нині інвентаризований як літ. «А-1».
Обидва житлові будинки входили до
складу домоволодіння по АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

В 1982 році з метою кращого
обслуговування будинків та ведення
окремого господарства ОСОБА_6 і ОСОБА_10
(сини ОСОБА_7.) та спадкоємиця ОСОБА_11, а
саме його дочка - ОСОБА_12, звернулися з
заявою про виділення житлового будинку
літ. «А-1» з окремий будинок з
привласненням йому адреси АДРЕСА_1 із
домоволодіння, розташованого у м.
Харкові по АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів № 56-8 від 16.02.1982 року житловий
будинок літ. «А-1» виділено як
самостійний житловий будинок. що
належить ОСОБА_12 з площею земельної
ділянки 595 м2, привласнив йому АДРЕСА_1.
Районне житлово-експлуатаційному
об'єднанню вирішено видати свідоцтво
про право приватної власності на
будинок АДРЕСА_1. Про видачу свідоцтва
про право приватної власності на
будинок літ. «З-1» вирішено утриматися
до узаконення самовільно
перебудованого будинку літ. «З-1».
Розмір земельної ділянки, що залишився
в користуванні братів ОСОБА_11 для
обслуговування житлового будинку літ.
«З-1» становить 771 кв.м., що також
підтверджується останніми даними
інвентаризації, зазначеними в
технічному паспорті на будинок.

За життя братів ОСОБА_6 та ОСОБА_10
прибудову літ. «з2» збільшили в
розмірах з 1,50 м. х 3,95 м. до 2,15 м. х 9,05 м.,
знесли вбиральню літ. «Н», душ літ. «Ф»
перебудували в сарай літ. «Х» розмірами
4,06 м. х 2,45 м з прибудовою до нього літ.
«х» розміром 2,90 м. х 1,86 м. З 1980 року
ОСОБА_6 збирав та подавав документи для
оформлення правовстановлювальних
документів на будинок. З цією метою
йому за місцем роботи була видана
довідка вих. № 1-182 від 03.07.1980 року про те,
що він не числиться в списках на
отримання житла. Навіть з місця роботи -
Будівельно-монтажного тресту № 86
комбінату «Харківпромбуд» 04.07.1980 року
було направлено звернення з проханням
в порядку виключення дозволити
оформлення вводу в експлуатацію
самовільно збудованого будинку по
АДРЕСА_1. БТІ за даним зверненням на ім'я
виконкому Київської районної ради
народних депутатів м. Харкова
підготувало висновок про наявність
самочинного будівництва. Також були
отримані від сусідів заяви про те, що
вони не заперечують проти самочинного
будівництва ОСОБА_6. Такі ж заяви були
отримані і в 1990 році.

Отримати свідоцтва про право на
спадщину ОСОБА_6 та ОСОБА_10 після
померлої ОСОБА_5 за життя не встигли.
Проте нормами ЦК УРСР, так само як й
іншими нормами цивільного права, не
визначено правових наслідків, якщо
особа не скористалася таким правом, у
вигляді втрати права на спадщину.

Останні роки життя ОСОБА_10 хворів. Весь
час та в період хвороби за ним доглядав
брат - ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_2,
які його і поховали ІНФОРМАЦІЯ_15 року. У
шлюбі ОСОБА_10 на час смерті не
перебував. Колишня дружина та син на
час відкриття спадщини не були
зареєстровані за місцем її відкриття.

07 серпня 2013 року Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по
місту Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції актовий запис про народження
ОСОБА_6 було поновлено за № 04, але без
зазначення в розділі «відомості про
дитину» відомостей про батьків.
Оскільки шлюб, визнаний рішенням
Народного суду 2-ї дільниці
Кагановичського району м. Харкова від
29.11.1947 року, згідно якого вважається
встановленим, що ОСОБА_5 являлась
дружиною ОСОБА_7 з 1935 року по 1946 рік, не
міг бути зареєстрованим в органах
реєстрації актів цивільного стану в
зв'язку зі смертю чоловіка ОСОБА_5 -
ОСОБА_7, актовий запис про реєстрацію
шлюбу відсутній, поновити відомості
про батьків ОСОБА_6 в відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
неможливо. Київським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції згідно листа вих. № 30/04-05-03-45 від
15.01.2014 року роз'яснено, що дане питання
може бути вирішено тільки в судовому
порядку.

В судовому засіданні представник
позивачів за довіреністю ОСОБА_1
підтримала уточнені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, належним чином був
повідомлений про день та час розгляду
справи, причини неявки не сповістив,
письмових заперечень не надав.

Представник відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції до суду не
з'явився, належним чином був
повідомлений про день та час розгляду
справи, направив до суду заяву
розглядати справу за відсутністю
представника відділу.

Суд, вислухав пояснення представника
позивачів, перевірив матеріали справи,
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлені
наступні юридично значимі факти та
відповідні їм правовідношення.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, про що
свідчить свідоцтво про смерть серія
НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану по місту
Харкову № 4 Харківського міського
управління юстиції 07.04.2008 р. / актовий
запис № 5397 в Книзі реєстрації смертей
зроблено 07.04.2008 р. / / а. с.20 /.

Між ОСОБА_6 та позивачкою ОСОБА_2

Петрівною було укладено шлюб, про що
свідчить свідоцтво про одруження серія
НОМЕР_2, виданого Київським районним
бюро ЗАГС 10.09.1961 р. / актовий запис № 1025 в
Книзі записів актів громадянського
стану про шлюб зроблено 10.09.1961 р./

/ а.с.22 /.

Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_10 року / актовий запис № 770 в
Книзі записів актів громадянського
стану про народження зроблено 01.02.1968 р. /

/ а. с. 21 /.

ОСОБА_6 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року
був постійно зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується
довідкою комунального виробничого
підприємства по обслуговуванню
приватних домоволодінь та зелених
насаджень Київського району м. Харкова
вих. № 3086 від 02.12.2013 року
/ а. с.23 /.

Брат ОСОБА_3 та старший син ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 на час
відкриття спадщини разом з померлим
ОСОБА_6 не проживав, що підтверджується
вищезазначеною довідкою КППОПД та ЗН
Київського району м. Харкова вих. № 3086
від 02.12.2013 р. / а. с. 23 /, до нотаріальної
контори подав заяву про неприйняття
спадщини.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця (ст. 1221

ЦК України). Якщо місце проживання
спадкодавця невідоме, місцем відкриття
спадщини є місцезнаходження
нерухомого майна або основної його
частини, а за відсутності нерухомого
майна - місцезнаходження основної
частини рухомого майна.

Так, згідно ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому /
гуртожиток, готель тощо /, у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Фізична особа
може мати кілька місць проживання.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст. 1261 ЦК України).

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_14 - є
спадкоємцями померлого ОСОБА_6 першої
черги спадкоємців за законом.

Позивачка ОСОБА_2 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_3, з 21.11.1965 року. Разом з
нею за цією адресою з 27.06.1989 року
зареєстрований позивач ОСОБА_3 (довідка
№ 3086 від 02.12.2013 р. /
/ а. с. 23 /.

Дані обставини також підтверджуються
штампами в паспортах спадкоємців та
даними будинкової книги
/ а.с.18, 65 /

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Таким чином, на час відкриття спадщини
постійно проживали разом із
спадкоємцем ОСОБА_6 його дружина -
ОСОБА_2 та його син - ОСОБА_3, які
відповідно до ст. 1268 ЦК України
вважаються такими, що прийняли
спадщину, оскільки відмови від неї не
заявляли.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Спадщина, що відкрилася за
вищезазначеною адресою, складається із
житлового будинку літ. «З-І» житловою
площею 67,9 кв.м. та загальною площею
приміщень 126,2 кв.м., який складається з
кухні 13,6 кв.м., житлової кімнати 13,8 кв.м,
житлової кімнати 12,9 кв.м., житлової
кімнати 11,1 кв.м., житлової кімнати 16,4
кв.м., коридору 8,5 кв.м., житлової кімнати
13,7 кв.м., коридору 9,6 кв.м.,
кухні-столової 11,5 кв.м., кладової 3,4
кв.м., коридору 3,0 кв.м., кухні 8,7 кв.м.; з
прибудовами до нього: літ. «З1-1», літ.
«з», літ. «з1», літ. «з2», ганку літ. «з3»
та надвірних будівель: льох літ. «Ж»,
літня кухня літ. «Д», прибудова до неї
літ. «д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ.
«Л», літ. «Х», прибудова до нього літ.
«х», вбиральні літ. «Ц», воріт №3,
колодязів №4 та №5.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається на ім'я кожного з
них, із зазначенням імені та частки у
спадщині інших спадкоємців.

28 січня .2013 року ОСОБА_2 звернула до
Восьмої Харківської державної
нотаріальної контори з заявою надання
письмових роз'яснень щодо подальших
дій з питання оформлення спадщини за
законом після ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року та постійно
мешкав в АДРЕСА_1

Як вбачається із відповіді Восьмої
Харківської державної нотаріальної
контори у її справах зберігається
зареєстрована за № 152 заява ОСОБА_2,
спадкова справа № 83/20013, а також
документи, що підтверджують родинний
та шлюбний зв'язок спадкодавця зі
спадкоємцями. Спадкоємцями за законом
після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11
року, в рівних частках, по 1/2 частці, є
дружина спадкодавця - ОСОБА_2, та син
спадкодавця - ОСОБА_3, оскільки були
зареєстровані за однією адресою зі
спадкодавцем на день його смерті. У
матеріалах справи є заява від сина
спадкодавця - ОСОБА_13 про неприйняття
спадщини, та документи, які
підтверджують шлюбний та родинний
зв'язок зі спадкодавцем. Видати
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_6 немає
можливості, оскільки
правовстановлюючі документи на
вказану нерухомість - відсутні та
спадкоємці не можуть подати документи,
що підтверджують родинний зв'язок
спадкодавця з його матір'ю - ОСОБА_8,
оскільки свідоцтво про народження
спадкодавця - зіпсоване, актовий запис
про народження спадкодавця згідно
відповіді відділу ДРАЦС по м. Харкову
реєстраційної служби Харківського
міського управляння юстиції від 02.10.2012
року вих. 14746/10-02-18 - відсутній.

Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

29 листопада 1947 року Народним судом 2-ї
дільниці Кагановичського району
м. Харкова видано виконавчий лист /
справа № 2-1346 /, згідно якого судом
вирішено вважати встановленим, що
ОСОБА_5 являлась дружиною ОСОБА_7 з 1935
року по 1946 рік. Рішення набрало
законної сили

/ а.с.26 /.

Право власності на домоволодіння, що
знаходиться АДРЕСА_1, відповідно
рішення Народного суду 2-ї дільниці
Кагановичського району м. Харкова від «
31» грудня 1947 року, визнано за ОСОБА_5 та
її чоловіком ОСОБА_7. Після його смерті
в 1946 році 1/2 частина домоволодіння
перейшла до ОСОБА_5 / а. с. 27 /.

26.05.1948 року домоволодіння АДРЕСА_1 було
зареєстровано до реєстру приватно -
власницьких домоволодінь по
Кагачановському р-ну № 42-30.

В реєстрову кадастрову книгу
зареєстровано на праві власності за
ОСОБА_5 на підставі рішення суду і
записано під № 802 ч.9.

29 травня 1948 року ОСОБА_5 подарувала
ОСОБА_9, який приходився рідним дядьком
її померлому чоловіку, половину
домоволодіння по АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування,
посвідченим державним нотаріусом 3-ї
Харківської міської нотаріальної
контори
/ а. с. 28 /.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_3, виданим Московським
відділом ЗАГС ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
/ а. с. 25 /.

Оскільки спадщина відкрилася до 01.01.2004
року правовий режим спадкового майна
та час відкриття спадщини
встановлюється за нормами Цивільного
кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. у
редакції Указу Президії Верховної Ради
Української РСР від 20.02.85р. № 278-ХІ та
змінами від 27.06.86р. № 2444-ХІ.

Часом відкриття спадщини відповідно до
ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті
спадкодавця, а при оголошенні його
померлим - день, зазначений в статті 21
цього Кодексу.

Так, відповідно ст. 526 ЦК УРСР місцем
відкриття спадщини визнається останнє
постійне місце проживання спадкодавця
(стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно
невідоме, - місцезнаходження майна або
його основної частини. Місцем
проживання визнається те місце, де
громадянин постійно або переважно
проживає / ст. 17 ЦК УРСР /.

Відповідно даних будинкової книги
померла ОСОБА_5 з 1935 року оселилась в
домоволодінні по АДРЕСА_1, що в м.
Харкові, зареєстрована за цією адресою
вже після обміну паспорту з 17.02.1950 року
та до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_12 року
постійно там проживала, з реєстрації до
іншої адреси не знімалась

/ а. с. 67 /

Після її смерті відкрилася спадщина, що
складалась з житлового будинку літ.
«З-І» розміром 7,95 м. х 7,60 м. з житловою
прибудовою літ. «З1» розміром 4,65 м. х 7,60
м, сіней літ. «з» розміром 3,05 м. х 9,05 м.,
сіней літ. «з1» розміром 3,35 м. х 5,40 м.,
сіней літ. «з2» розміром 3,95 м. х 1,50 м. та
ганком літ. «з3», а також надвірними
будівлями: сараєм літ. «С» розміром 4,35
м. х 3,20 м., сараєм літ. «Е» розміром 2,00 м.
х 3,45 м., сараєм літ. «Л» розміром 6,10 м. х
3,75 м. з льохом літ. «Ж», літньою кухнею
літ. «Д» розміром 4,95 м. х 3,45 м. з
прибудовою літ. «д» розміром 2,40 м. х 1,30
м., душем літ. «Ф» та вбиральнею літ. «Н»,
колодязями № 4 та № 5 по АДРЕСА_1

При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти / у тому числі усиновлені
/, дружина і батьки / усиновителі /
померлого / ст. 529 ЦК УРСР /.

Згідно посвідки про народження серія №
НОМЕР_4 ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_6, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_13 р., про що
04.10.1936р. до книги записів актів
цивільного стану про народження був
здійснений актовий запис № 9582
/ а. с. 29 /.

На підставі посвідки про народження №
НОМЕР_5 ОСОБА_5 є також матір'ю ОСОБА_10,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_14 р., про що
10.04.1940 р. до книги записів актів
цивільного стану про народження був
здійснений актовий запис № 4528
/ а. с.30 /.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Статтею 549 Цивільного кодексу
Української РСР від 18.07.1963 р.
встановлено, що: «Визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини».

Відповідно даних вищевказаної
будинкової книги та довідки
комунального виробничого підприємства
по обслуговуванню приватних
домоволодінь та зелених насаджень
Київського району м. Харкова вих. № 3086
від 02.12.2013 р., виданої для пред'явлення в
судову інстанцію, ОСОБА_6 був постійно
зареєстрований в АДРЕСА_1 з 20.11.1958 року.
по день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_8 рік;
ОСОБА_10 був постійно зареєстрований в
АДРЕСА_1 з 07.01.1965 року по день своєї
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_15 рік, тобто на день
смерті ОСОБА_5 в місті Харкові по
АДРЕСА_1 були зареєстровані її сини:
ОСОБА_6 та ОСОБА_10
/ а. с. 23 /

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на час
смерті спадкодавці ОСОБА_5 проживали
разом з нею, від спадщини не
відмовлялися, фактично вступили в
володіння спадковим майном, є такими,
що прийняли спадщину в рівних частках,
тобто по 1/2 частки домоволодіння у
АДРЕСА_1

Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини / ст. 548 ЦК УРСР /.

Спадкоємці, закликані до спадкоємства,
можуть одержати в державній

нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини свідоцтво про право
на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям за законом після
закінчення шести місяців з дня
відкриття спадщини / ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР
/.

ЦК УРСР не обмежував строк для
отримання свідоцтва за законом.

Згідно рішення виконавчого комітету
Київської районної ради народних
депутатів № 56-8 від 16.02.1982 року житловий
будинок літ. «А-1» виділено як
самостійний житловий будинок, що
належить ОСОБА_12 з площею земельної
ділянки 595 м2, привласнив йому АДРЕСА_1 з
свідоцтва про право приватної
власності на будинок. Про видачу
свідоцтва про право приватної
власності на будинок літ. «З-1» вирішено
утриматися до узаконення самовільно
перебудованого будинку літ. «З-1»
/ а. с.35 /.

Згідно викопіровки із плану
будівельного кварталу № 891 на земельну
ділянку АДРЕСА_1 м. Харкова від 05.05.1955
року загальний розмір земельної
ділянки на момент виділення складав 1366
м2 / а. с. 40 /

Спору про користування будівлями та
земельною ділянкою між братами ОСОБА_2
та ОСОБА_12 не було, що підтверджується
їх заявами про виділення та висновком
БТІ м. Харкова № 891 від 04.02.1982 року

/ а. с. 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 4849, 49, 50, 51, 52 /.

Розмір земельної ділянки, відведеної
для обслуговування житлового будинку
літ. «А-1» складає 595м2 / рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів № 56-8
від 16.02.1982 року / /
а. с. 35 /.

Розмір земельної ділянки, що залишився
в користуванні братів ОСОБА_2 для
обслуговування житлового будинку літ.
«З-1» становить 771м2, що підтверджується
останніми даними інвентаризації,
зазначеними в технічному паспорті на
будинок.

Згідно розділу ІІІ Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, був встановлений порядок
оформлення права власності на будинок
або домоволодіння при відсутності
правовстановлюючих документів. Даний
порядок передбачав можливість
зацікавленої фізичної особи оформити
право власності на будинок або
домоволодіння і отримання свідоцтва
про це. У випадку відмови виконкому
місцевої Ради депутатів трудящих або
залишення ним без відповіді на протязі
місяця заяви громадянина про
оформлення права власності на будинок,
а також у випадку, коли це право оспорює
яка-небудь організація або інший
громадянин, зацікавлена особа могла
вернутися до суду за вирішенням спору в
загальному позовному порядку.

З метою оформлення правовстановлюючих
документів на будинок ОСОБА_6 з
Будівельно-монтажного тресту № 86
комбінату «Харківпромбуд» № 86 були
видані: довідка вих. № 1-182 від 03.07.1980
року про те, що він не числиться в
списках на отримання житла / а. с.53 / та
заява / звернення / вих. № 181 від 04.07.1980 р.
з проханням в порядку виключення
дозволити оформлення вводу в
експлуатацію самовільно збудованого
будинку по АДРЕСА_1 / а.с. 54 /.

БТІ за даним зверненням на ім'я
виконкому Київської районної ради
народних депутатів м. Харкова
підготувало висновок про наявність
самочинного будівництва

/ а. с .73 /.

Як вбачається із заяв сусідів, які є в
матеріалах справи, вони не
заперечували проти самочинного
будівництва ОСОБА_6.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56.

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання ЦК та Законом України від
1 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Так згідно листа ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ від
27.09.2012 № 10-1387/0/4-12 «Про практику
застосування судами при розгляді справ
окремих норм законодавства про
власність та спадкування»: «Відповідно
до статті 2 Закону України від 1 липня 2004
року № 1952-IV « Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин /
вересень 2008 року /, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень ».

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «
Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень »
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення / Постанова від 13
червня 2012 р. № 6-54цс12 / ».

З 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний
кодекс України від 16.01.2003 року №435-ІV.

Відповідно до п. 4. Прикінцевих та
перехідних положень Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_15 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_6, виданого міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану №4 Харківського обласного
управління юстиції 26.03.2005р., (актовий
запис № 2937 в Книзі реєстрації смертей
зроблено ІНФОРМАЦІЯ_16 р.) / а. с. 24 /

Останнім місцем проживання ОСОБА_10 та
місцем відкриття спадщини є НОМЕР_7 що
підтверджується довідкою комунального
виробничого підприємства по
обслуговуванню приватних домоволодінь
та зелених насаджень Київського району
м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 року.

Згідно зазначеної довідки померлий
ОСОБА_10 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_16 р.
був постійно зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_3.

Спадщина, що відкрилася за
вищезазначеною адресою, складається із
1/2 частини житлового будинку літ. «З-І»
житловою площею 67,9 м2 та загальною
площею приміщень 126,2 кв.м., який
складається з кухні 13,6 кв.м., житлової
кімнати 13,8 кв.м., житлової кімнати 12,9
кв.м., житлової кімнати 11,1 кв.м, житлової
кімнати 16,4 кв.м, коридору 8,5 кв.м.,
житлової кімнати 13,7 кв.м, коридору 9,6
кв.м, кухні-столової 11,5 кв.м.2, кладової
3,4 кв.м., коридору 3,0 кв.м, кухні 8,7 кв.м.; з
прибудовами до нього: літ. «З1-1», літ.
«з», літ. «з1», літ. «з2», ганку літ. «з3»
та надвірними будівлями: льох літ. «Ж»,
літня кухня літ. «Д», прибудова до неї
літ. «д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ.
«Л», літ. «Х», прибудова до нього літ.
«х», вбиральні літ. «Ц», воріт №3,
колодязів №4 та №5.

Згідно до ст. 57 Сімейного кодексу
України зазначена вище спадщина була
особистою власністю ОСОБА_10.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки /
ст. 1261 ЦК України /.

Відповідно довідки комунального
виробничого підприємства по
обслуговуванню приватних домоволодінь
та зелених насаджень Київського району
м. Харкова вих. № 4059 від 13.09.2005 р.
його колишня дружина, з якою на час
смерті ОСОБА_10 був розлучений, та син на
час відкриття спадщини не були
зареєстровані за місцем її відкриття.
Окрім того, згідно тієї ж довідки
ОСОБА_10 мешкав разом з братом ОСОБА_6. До
своєї смерті ОСОБА_10 хворів, дружина та
син за ним не доглядали. Весь час та в
період хвороби за ним доглядав брат -
ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_2, які його
і поховали ІНФОРМАЦІЯ_15 року.

Статтею 36 Сімейного кодексу України
встановлено, що шлюб є підставою
виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу
України шлюб припиняється внаслідок
його розірвання. Таким чином, наявність
права одного з подружжя на спадкування
в порядку ст. 1261 ЦК України залежить від
наявності зареєстрованих шлюбних
відносин на момент смерті спадкодавця.

Оскільки в шлюбі на момент смерті
ОСОБА_10 не перебував, його колишня
дружина згідно ст. 1261 ЦК України не
належить до першої черги спадкоємців
за законом.

Син ОСОБА_10 - ОСОБА_4 відповідно до ст. 1261
ЦК України є спадкоємцем першої черги
спадкоємців за законом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її / ст. 1268 ЦК України /. Не
допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Як вбачається із довідки комунального
виробничого підприємства по
обслуговуванню приватних домоволодінь
та зелених насаджень Київського району
м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013
року, ОСОБА_4 на день смерті ОСОБА_10 по
АДРЕСА_1 в м. Харкові зареєстрований не
був.

В будинковій книзі також відсутні
відомості щодо його реєстрації за
вказаною адресою.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини / ст. 1269 ЦК України /.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини / ст. 1270 ЦК
України /.

Оскільки відповідач - ОСОБА_4 на час
відкриття спадщини зі спадкодавцем
ОСОБА_10 не проживав, заяву до нотаріусу
про прийняття спадщини впродовж
шестимісячного строку не подав,
відповідно до ст. 1272 ЦК України
вважається таким, що не прийняв
спадщину.

На підставі ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері.

Таким чином, на підставі вказаного
діючого законодавства, з урахуванням
вказаних норм, суд вважає, що ОСОБА_6
отримав право на спадщину після смерті
рідного брата - ОСОБА_10, як спадкоємець
другої черги, який на час відкриття
спадщини проживав за місцем її
відкриття. Дані обставини
підтверджуються довідкою комунального
виробничого підприємства по
обслуговуванню приватних домоволодінь
та зелених насаджень Київського району
м. Харкова вих. № 3086 від 02.12.2013 року. та
даними будинкової книги

Про відмову від спадщини ОСОБА_6 не
заявляв, тому вважається таким, що
прийняв спадщину, що відкрилась після
смерті ОСОБА_10.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Спадщина, що належала спадкоємцеві
ОСОБА_6, складалась із 1/2 частки
домоволодіння літ. «З-І» з надвірними
будівлями, успадкованими ним після
смерті його матері - ОСОБА_5, та з 1/2
частки домоволодіння літ. «З-І» з
надвірними будівлями, успадкованими
ним після

смерті його брата - ОСОБА_6, а в цілому
складається із всього вищезазначеного
домоволодіння.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків / спадщини / від фізичної
особи, яка померла / спадкодавця /, до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті / ст.
1218 ЦК України /.

Таким чином, після прийняття спадщини,
до складу якої ввійшло нерухоме майно,
ОСОБА_6 не тільки набув право на це
майно, а також - і обов'язки щодо цього
майна.

Після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_8 року, всі права та
обов'язки щодо належного йому
спадкового майна перейшли до ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 з моменту його прийняття ними.

Відповідно Листа ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» від 16.05.2013 №
24-753/0/4-13 «Порядок оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна,
на які відсутні акти прийняття їх в
експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94
"Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів" та в листі
Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23
березня 1999 року № 12/5-126, в якому,
зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право
власності на об'єкти, які були
закінчені будівництвом після 5 серпня
1992 року і на цей час не прийняті в
експлуатацію, проводиться тільки за
наявності актів прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями -
державними приймальними або
державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992
року, тобто до прийняття постанови КМУ
від 5 серпня 1992 року № 449, якою
встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним із
документів є висновок про технічний
стан будинку (будівлі), що складається
БТІ.

Виходячи зі змісту наведених
нормативних актів, громадяни, які
збудували житлові будинки до 5 серпня
1992 року, могли за умови прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності. за наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі
документи».

Відповідно до технічного паспорту
об'єктів самовільного будівництва за
адресою: АДРЕСА_1 на сьогоднішній час не
має.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі викладеного, оцінивши
належність, допустимість, достатність
доказів, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Суд постановляє рішення в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наявних у матеріалах справи доказах.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526,
529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 392, 1216, 1218,
1220-1221, 1259, 1261-1262, 1268, 1272, 1296 ЦК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності в
порядку спадкування на нерухоме майно
задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між
матір'ю - ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_7
року та її сином - ОСОБА_6, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_8 року; між батьком - ОСОБА_7,
померлим в 1946 року та його сином -
ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 року;

Доповнити актовий запис про народження
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року
відомостями про його батьків: мати -
ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_7. Направити
дане рішення для реєстрації в орган
державної реєстрації актів цивільного
стану;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частку житлового будинку літ. «З-1»
житловою площею 67,9 кв.м. та загальною
площею приміщень 126,2 кв.м. з прибудовами
до нього: літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1»,
літ. «з2», ганку літ. «з3» та надвірними
будівлями: льохом літ. «Ж», літньою
кухнею літ. «Д», прибудови до неї літ.
«д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ. «Л»,
літ. «Х», прибудови до нього літ. «х»,
вбиральні літ. «Ц», воріт №3, колодязів
№4 та №5, що розташований у
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8
року;

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частку житлового будинку літ. «З-1»
житловою площею 67,9 кв.м. та загальною
площею приміщень 126,2 кв.м. з прибудовами
до нього: літ. «З1-1», літ. «з», літ. «з1»,
літ. «з2», ганку літ. «з3» та надвірними
будівлями: льохом літ. «Ж», літньою
кухнею літ. «Д», прибудови до неї літ.
«д», сараїв: літ. «Е», літ. «С», літ. «Л»,
літ. «Х», прибудови до нього літ. «х»,
вбиральні літ. «Ц», воріт №3, колодязів
№4 та №5, що розташований у
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя -