Справа № 297/2343/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі
Ердевдій І. С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Берегово справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Великоберезької
сільської ради про визнання права
власності на житловий будинок,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до виконавчого комітету
Великоберезьуої сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок та надвірні споруди, що
розташований в АДРЕСА_1. Позивачка
мотивувала позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер її дідусь ОСОБА_2, який до своєї
смерті проживав разом з позивачкою в
будинку по вищевказаній адресі. ОСОБА_2
на випадок свої смерті залишив заповіт,
яким спадкоємцем свого майна вказав
маму позивачки ОСОБА_1. Остання
відмовилася від спадщини в користь
позивачки, тому вона є єдиною
спадкоємицею за померлим ОСОБА_2
Позивачка вказує, що з дня смерті
дідуся вона фактично вступила в
управління спадковим майном, що
свідчить про прийняття нею спадщини.
Звернувшися до нотаріуса з метою
оформити право на спадщину, їй було
відмовлено через те, що відсутні
правовстановлюючі документи на
спадковий будинок. У зв'язку з
вищевказаним позивачка звернулася до
суду за захистом своїх майнових прав.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, проте подала до суду заяву, в
якій просить розглянути позов без її
участі, позовні вимоги підтримує та
просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконкому
Великоберезької сільської ради в
судове засідання не з'явився. Зі змісту
заяви, яка подана ним до суду,
вбачається, що відповідач не заперечує
проти позовних вимог та просить
розглянути справу без участі їнього
представника.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12). Заповітом,
складеним 09 вересня 2006 року, він все
своє майно заповів ОСОБА_1 (а. с. 14), тобто
матері позивачки, що підтверджується
свідоцтвом про народження останньої (а.
с. 13). ОСОБА_1 відмовилася від прийняття
спадщини на користь доньки ОСОБА_3, про
що склала відповідну заяву (а. с. 15).
Однак, як вбачається з роз'яснення
приватного нотаріуса, видати свідоцтво
про право на спадщину не є можливим,
оскільки спадковий будинок не
зареєстрований відповідним чином (а. с.
4).

Крім того, частиною 1 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК
України).

Відповідно Закону, за відсутності
будь-якого застереження, факт, визнаний
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, вважається
встановленим. Тобто, визнання позову
відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України,
є обов'язковим для суду, оскільки
обставини, визнані сторонами не
підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання
позову відповідачем у справі і
задовольняє позов ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 376, 392, 1218, 1233-1235, 1268 ЦК України, ст. ст.
61, 62, 64, 66, 174, 208, 209, 212-216, 218, 223 ЦПК України,
суд

рішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок,
загальною площею 112,5 кв. м., та надвірні
споруди, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 - в цілому.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей районний суд.

Суддя Гецко Ю. Ю.