У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
реєстраційної служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції
Донецької області, про припинення
права залогу та зобов'язання вчинити
певні дії; за зустрічним позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості зі спадкоємців, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), реєстраційної служби
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції Донецької області,
про припинення права залогу та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачка посилалась на те, що 18 лютого
2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та її
чоловіком ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір, за яким він отримав
50 тис. дол. CШA на споживчі цілі під 16 %
річних з кінцевим терміном повернення
15 лютого 2015 року.

На забезпечення виконання вказаного
кредитного договору 18 лютого 2008 року
між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» був
укладений договір поруки, згідно з яким
вона поручилася за виконання
кредитного договору ОСОБА_6, а також
договір іпотеки, згідно з яким вона
передала в іпотеку для забезпечення
виконання кредитного договору
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0688 га за вказаною
адресою, яка належить їй на праві
приватної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_6 помер, а
тому кредитний договір, договір поруки
та договір іпотеки припинили свою дію.

Враховуючи вказане, позивач просила
припинити право залогу, яке виникло на
підставі договору іпотеки, укладеного
18 лютого 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та нею; визнати
припиненим вказаний договір іпотеки та
зобов'язати реєстраційну службу
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції Донецької області
виключити з Державного реєстру
майнових прав на нерухоме майно
відомості про заборону відчуження
предмету іпотеки.

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості зі
спадкоємців.

ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те,
що 18 лютого 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір, за яким він отримав
50 тис. дол. CШA на споживчі цілі під 16 %
річних з кінцевим терміном повернення
15 лютого 2015 року.

На забезпечення виконання вказаного
кредитного договору 18 лютого 2008 року
між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був
укладений договір поруки, згідно з яким
ОСОБА_4 поручилася за виконання
кредитного договору ОСОБА_6, а також
договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_4
передала в іпотеку для забезпечення
виконання кредитного договору
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0688 га за вказаною
адресою, яка належить їй на праві
приватної власності.

Позивач вказував на те, що в іпотеку
було передане майно придбане боржником
та іпотекодавцем в період шлюбу -
житловий будинок АДРЕСА_1, про що
свідчить нотаріально завірена згода
боржника ОСОБА_6 про передачу в іпотеку
вказаного житлового будинку, що є
спільною сумісною власністю подружжя.
Іпотека за вказаним договором
поширювалася на земельну ділянку за
зазначеною адресою площею 0,0688 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер і у
встановлений законом строк 02 лютого 2011
року банк звернувся до нотаріальної
контори з претензією до спадкоємців.

24 лютого 2011 року зареєстрована
спадкова справа.

Позивач зазначав, що відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прийняли спадщину,
оскільки постійно проживали із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
і не заявили про відмову від неї.

Станом на 18 січня 2011 року
заборгованість за кредитним договором
становить 47 044,37 дол. США.

Відповідачі є спадкоємцями померлого
першої черги, тому 02 лютого 2011 року
їм було направлено претензію з вимогою
про задоволення вимог кредитора, яка
була отримана 03 березня 2011 року, але до
теперішнього часу заборгованість не
погашено.

Згідно з висновком експерта 1/4 частина
спадкового житлового будинку та
земельної ділянки становить 60 350 грн.

Враховуючи вказане, ПАТ КБ
«ПриватБанк» просив стягнути зі
спадкоємців ОСОБА_6 на свою користь з
кожного по 60 350 грн та витрати за
проведення експертизи по 6 431 грн 89 коп.
з кожної.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 07
лютого 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково, у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Припинено право залогу, яке виникло на
підставі договору іпотеки, укладеного
18 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» на забезпечення
зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним
договором від 18 лютого 2008 року
№ 85М-08.

Визнано припиненим договір іпотеки,
укладений 18 лютого 2008 року між ОСОБА_4
та ПАТ КБ «ПриватБанк» на забезпечення
зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним
договором від 18 лютого 2008 року № 85М-08.
В іншій частині позову відмовлено.

Відмовлено у задоволенні зустрічного
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості зі
спадкоємців.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 15 квітня 2014 року рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 07 лютого 2014
року скасовано в частині відмови у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості.

Зустрічний позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, як спадкоємиці
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 60 350 грн, що
становить 1/4 частини вартості
спадкового майна.

Стягнуто з ОСОБА_7, як спадкоємиці
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 60 350 грн, що
становить 1/4 частини вартості
спадкового майна.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати за
проведення експертизи по 6 431 грн 89 коп.
з кожної.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості та задовольняючи
зустрічний позов ПАТ КБ «ПриватБанк»,
суд апеляційної інстанції правильно
виходив з того, що спадкоємці першої
черги - дружина померлого ОСОБА_4 та
його донька ОСОБА_7 прийняли спадщину
по 1/4 частки кожна у відповідності до
ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України,
враховуючи, що вони постійно проживали
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини і жодна з них не заявила про
відмову від спадщини у встановлений
законом строк, а тому вони як
спадкоємці померлого боржника несуть
відповідальність за його боргами в
межах вартості майна, одержаного у
спадщину згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судом апеляційної
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.