Справа № 204/2618/14-ц
Провадження № 2/204/1519/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року Красногвардійський
районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючої
судді Токар Н.В.,

при секретарі
Шляховій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивач звернулась до
суду з позовною заявою, в якій просила
шлюб з відповідачем, зареєстрований 27
червня 1998 року Відділом реєстрації
актів громадянського стану виконкому
Жовтневої районної ради
м.Дніпропетровська, актовий запис №435 -
розірвати.

В обґрунтування позову вона вказала на
те, що від шлюбу вони мають
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Спільне життя з відповідачем не
склалося. Фактичні шлюбні відносини
припинені. Причиною розпаду сім'ї є
несумісність характерів, різні погляди
на життя і побут. Сторони втратили
почуття любові та поваги. Позивач
вважає, що сім'я розпалася остаточно і
відновлена бути не може.

У судове засідання позивач не
з'явилась, про день і час слухання
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, надавши суду письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не
з'явився, про день і час слухання справи
був повідомлений своєчасно та належним
чином, надавши суду письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги не визнав, заперечував
проти їх задоволення.

Вивчивши та дослідивши письмові
матеріали справи у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхньої малолітньої дитини, що має
істотне значення.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали
шлюб 27 червня 1998 року (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні
відносини не підтримують та загальне
господарство не ведуть, шлюб носить
формальний характер і збереження його
суперечило б інтересам сторін.

Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України,
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України
передбачено, що кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Так, ч.1 ст.112 СК України передбачено
обов`язок суду з`ясувати фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, взяти до
уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Згідно п.10 роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р.
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Так, ухвалою Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
02 червня 2014 року було надано сторонам
строк для примирення - три місяці.
Протягом строку, наданого судом,
примирення між сторонами не відбулось.

На теперішній час, після спливу строку
для примирення, шлюб сторонами
збережено не було.

За таких обставин, суд вважає, що наявні
підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.104, 105, 109, 110, 112, 113 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 27 червня
1998 року Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Жовтневої районної ради
м.Дніпропетровська, актовий запис №435 -
розірвано.

Надалі іменуватися сторонам
прізвищами - «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.В. Токар