Справа № 199/3055/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

при секретарі Голубніченко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в режимі відеоконференції в
залі суду в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
відшкодування завданої шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
відшкодування завданої шкоди,
спричиненої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,
посилаючись на те, що 19 грудня 2013 року
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «MERSEDES-BENZ
SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1
під керуванням ОСОБА_4, та який належить
ОСОБА_5, та автомобіля «ВАЗ-21154»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_6, який належить
ОСОБА_1

Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди водій автомобіля «ВАЗ-21154»
ОСОБА_6 загинув, а вартість
матеріальних збитків легкового
автомобіля складає 43 466 грн.

Вироком Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2014 року ОСОБА_4 визнано винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3
ст.286 КК України і йому призначено
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк 3 роки.

Оскільки позивачу спричинену
матеріальну шкоду, яка виразилася у
пошкодженні належного йому автомобіля
«ВАЗ-21154», позивач ОСОБА_1 з урахуванням
уточнених позовних вимог просив суд
стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ПрАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» солідарно матеріальну шкоду
в розмірі 46 379,80 грн. Крім того, діями
відповідача ОСОБА_4 позивачу заподіяно
моральну шкоду, яку останній просить
стягнути з ОСОБА_4 в розмірі 10000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1
надали пояснення аналогічні змісту
позовних вимог, на задоволенні позову
наполягали.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився з причин відбуття
покарання, надав письмові пояснення,
зазначивши свою незгоду із позовом,
оскільки ОСОБА_2 отримала
відшкодування шкоди під час розгляду
кримінальної справи.

Представник відповідача ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» ОСОБА_3 проти задоволення
позову заперечував, підтримавши надані
суду письмові заперечення на позов.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про слухання справи
повідомлений належним чином, про
причини не явки суд не повідомив.

Суд, вислухавши сторони, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
дослідивши матеріали кримінальної
справи №1кп/199/79/14, приходить до
наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «MERSEDES-BENZ
SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_4, та який належить
ОСОБА_5, та автомобіля «ВАЗ-21154»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_6, який належить
ОСОБА_1

Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди водій автомобіля «ВАЗ-21154»
ОСОБА_6 загинув.

Вироком Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2014 року ОСОБА_4 визнано винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3
ст.286 КК України і йому призначено
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк 3 роки. Вирок суду не оскаржувався
та набрав чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає встановленим
факт заподіяння позивачу матеріальної
шкоди з вини ОСОБА_4 у вчиненні ним
19.12.2013 дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок якої було завдано механічні
пошкодження автомобілю «ВАЗ-21154»,
державний номерний знак НОМЕР_2,
власником якого є позивач.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5, який є власником автомобіля
«MERSEDES-BENZ SPRINTER», державний номерний знак
НОМЕР_1, застрахована в Приватному
акціонерному товаристві «Українська
охоронно-страхова компанія» згідно
полісу № АС/7376839 від 04.12.2013.

Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, подає страховику заяву
про страхове відшкодування.

Пунктом 33.1.4. ч. 33.1 статті 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

В абзаці 4 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 1 березня 2013 року "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" судам роз'яснено,
що у разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Доказів того, що про страховий випадок,
який стався 19.12.2013, було повідомлено
ПрАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» сторонами на надано.

Суд не може погодитися із твердженнями
позивача ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2 в судовому засіданні про
повідомлення ними страхової компанії
про зазначений страховий випадок,
оскільки доказів цим обставинам суду
не надано.

Таким чином, оскільки обов'язок щодо
повідомлення страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди,
закріпленого ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», не виконано, шкода
відшкодовується винною особою.

Вказане узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 24 грудня 2010
року у справі № 6-1цс10, яка в силу ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для всіх
судів України.

Згідно з Висновком про вартість
матеріальних збитків заподіяних
власникові автомобіля «ВАЗ-21154»
державний номерний знак НОМЕР_2,
матеріальний збиток складає 43466 грн.

Суд не може погодитися з посиланнями
відповідача ОСОБА_4 про виплату ОСОБА_2
коштів на відшкодування матеріальної
шкоди спричиненої пошкодженням
автомобіля, оскільки такі твердження
спростовуються вироком суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині стягнення матеріальної шкоди в
розмірі 43466 грн. підлягають частковому
задоволенню, а саме зазначена сума
підлягає стягнення з ОСОБА_4 в повному
обсязі.

Що стосується вимог про стягнення з
ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 10000
грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої в наслідок порушення її
права і така шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно вимог ст.1167 ЦК України - моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, крім випадків,
встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 5 постанови №4 від
31.03.1995 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачу моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру.

Суд вважає, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу було заподіяно моральну
шкоду, яка виразилась в негативних
емоціях та стресі, моральних та
психічних переживаннях, пов'язаних з
пошкодженням майна, вишукуванням
додаткового часу для підготовки і
подачі до суду необхідних документів з
метою відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вказані обставини, ступінь
та тривалість моральних страждань,
виходячи з принципу розумності та
справедливості, суд вважає, що позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню частково, а саме слід
стягнути з відповідача ОСОБА_4 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
500 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідачів солідарно збитків
пов'язаних із користуванням послуг
автостоянки в період з 19.12.2013 по 10.02.2014 в
розмірі 2380 грн. та з 10.02.2014 по 31.03.2014 в
розмірі 510 грн., задоволенню не
підлягають, оскільки доказів цим
обставинам суду не надано. Крім того, із
матеріалів кримінальної справи, а саме
позовної заяви ОСОБА_2, вбачається, що
вона також заявляла такі вимоги,
стверджуючи, що такі витрати понесені
нею.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, а саме з
відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню матеріальна шкода в
розмірі 43 466 грн. 00 коп., та моральна
шкода в розмірі 500 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до ст.88 ЦПК
України з ОСОБА_4 на користь держави
слід стягнути судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі 439 грн. 66 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» про відшкодування завданої
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4, ІПН
НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду в розмірі 43 466 (сорок три тисячі
чотириста шістдесят шість) грн. 00 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4, ІПН
НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 500
(п'ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4, ІПН
НОМЕР_4, на користь держави судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 439 (чотириста тридцять дев'ять)
грн. 66 коп.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 26 серпня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець