Провадження №2/761/5121/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Бульбі
І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
стягнення заборгованості за договором
банківського вкладу, інфляційних
втрат, трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Комерційний банк
«Надра», в якому просив стягнути 19633,56
грн. - відсотків за користування
вкладом; 2214,5 грн. - 3 % річних за
порушення грошового зобов'язання за
несвоєчасну сплату вкладу; 11700,0 грн. -
інфляційних втрати по основному
вкладу; 2002,62 грн. - інфляційних втрат по
відсоткам по вкладу, а також 5000,0 грн. -
витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог,
посилається на те, що 23 лютого 2009р. між
ним та ВАТ «КБ «Надра», яке змінило свою
назву на ПАТ «КБ «Надра», було укладено
договір №776845 строкового банківського
вкладу (депозиту) «Мій вибір»,
оформлений в рамках Пакету ПП Базовий
№813920 . Відповідно до п.2.1 даного
договору сума вкладу становить 125000,0
грн., строк дії вкладу 9 місяців від дати
внесення вкладу на вкладний рахунок.
Сума вкладу у розмірі, визначена
договором, була внесена позивачем на
вкладний рахунок 23 лютого 2009р. По
закінченню дії вкладу, а саме 23
листопада 2009р., позивач не звертався до
відповідача з вимогою про отримання
вкладу, відповідач не звертався з
вимогою до позивача про розірвання
договору. Так, на думку позивача,
договір вважається продовженим на той
самий строк, тобто до 23 серпня 2010р. У
зв'язку із тим, що банк не нараховував
відсотки за договором, позивач 02 грудня
2009р. звернувся із письмовою заявою до
відповідача про повернення вкладу. 17
грудня 2009р. позивач отримав відмову
банку у видачі суми вкладу мотивовану
тим, що в банку призначена тимчасова
адміністрація та накладено мораторій
на задоволення вимог кредиторів ВАТ
«КБ «Надра». Позивач не погоджується із
даною відмовою банку та вважає, що
договір був пролонгованим до 23 серпня
2010р. Таким чином, у зв'язку з порушенням
договірних зобов'язань виникла
заборгованість, яка складається з: 19633,56
грн. - відсотки за користування вкладом;
2214,5 грн. - 3,0% річних за порушення
грошового зобов'язання за несвоєчасну
сплату вкладу; 11700,0 грн. - інфляційні
втрати по основному вкладу; 2002,62 грн. -
інфляційні втрати по відсотках по
вкладу.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що строк дії
договору закінчився. З 10 лютого по 10
серпня 2009 р. існував мораторій на
задоволення вимог кредиторів. 31 грудня
2009р. було видано Наказ №719 про
перерахування коштів по депозитним
договорам на поточні рахунки, зокрема,
і на рахунок позивача.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 23 лютого 2009 року
між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра», яке
змінило свою назву на ПАТ «КБ «Надра»,
укладено договір № 776845 строкового
банківського вкладу (депозиту) «Мій
вибір», оформлений в рамках пакета «ПП
Базовий № 813920».

Постановою Правління НБУ від 10 лютого
2009 року № 59 «Про призначення
тимчасової адміністрації у Відкритому
акціонерному товаристві комерційному
банку «Надра» в банку призначено
тимчасову адміністрацію строком на
один рік - з 10 лютого 2009 року до 10 лютого
2010 року. Цією ж постановою введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів строком на шість місяців - з
10 лютого до 10 серпня 2009 року.

Відповідно до п п. 2.1, 2.3, 2.4 договору
сума вкладу становить 125 тис. грн..,
строк дії вкладу - 9 місяців від дати
внесення вкладу на вкладний рахунок.
Початок дії строку розпочинається з
дня надходження Вкладу на Вкладний
рахунок. Процентна ставка по Вкладу
встановлюється в розмірі 21 % річних.
Вкладник за домовленістю з Банком
вносить кошти на Вкладний рахунок
готівкою або перераховує з поточного
рахунку Вкладника № 78082840, відкритого в
рамках даного пакету Послуг.

Згідно п. 3.1.4. Договору визначено, що
вкладник має право в будь-який день
строку дії Вкладу звернутись до Банку з
заявою про відмову в продовженні
строку Вкладу на новий термін.

Пунктом 3.4.5. Договору визначено, що Банк
зобов'язаний повернути Вкладнику вклад
за його вимогою в кінці терміну дії
вкладу чи у випадках дострокового
розірвання договору шляхом
перерахування коштів на рахунок.

Сума вкладу в розмірі, визначеному
договором, внесена позивачем на
вкладний рахунок 23 лютого 2009 року,
останнім днем дії строку вкладу є 23
листопада 2009 року

Відповідно до п. 4.2. Договору проценти
на вклад нараховуються від дня,
наступного за днем надходження вкладу
у Банк, до дня, що передує його
поверненню Вкладнику.

23.02.2009 року позивач подав до відділення
№5 філії ВАТ «КБ «Надар» Київське РУ
заяву про відмову від автоматичного
продовження строку депозитного вкладу.

Таким чином, датою повернення вкладу
відповідно до договору є 23.11.2009 року.

31 грудня 2009 року за договором,
укладеним 23 лютого 2009 року, 125 тис. грн.
було перераховано із депозитного
рахунка на поточний рахунок.

Згідно п. 1.3. Договору Банк закриває
Вкладний рахунок після повернення
коштів вкладнику.

Таким чином, повернення вкладу
здійснено Відповідачем 31.12.2009 року
шляхом перерахування суми вкладу на
поточний рахунок Позивача відповідно
до п. 3.4.5. Договору вкладу.

Тому, здійснивши перерахування суми
вкладу та нарахованих за Договором
вкладу процентів на поточний рахунок
позивача НОМЕР_1, відповідач закрив
вкладний рахунок за Договором вкладу,
відповідно до п. 1.3. Договору вкладу.

Тобто, з 31.12.2009 року кошти на вкладному
рахунку ОСОБА_1 не перебували.

Таким чином, між сторонами виникли
правовідносини банківського рахунку,
які регулюються главою 72 (ст.ст. 1066- 1076 )
ЦК України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК
України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Частиною 1 статті 1070 ЦК України
встановлено, що за користування
грошовими коштами, що знаходяться на
рахунку клієнта, банк сплачує проценти,
сума яких зараховується на рахунок,
якщо інше не встановлено договором
банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк
може списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу
України обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

На підставі викладеного, керуючись
нормами чинного законодавства, з
урахуванням того, що між сторонами
виникли правовідносини банківського
рахунку, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову, оскільки
суд позбавлений можливості змінювати з
власної ініціативи підстави та предмет
позову, в той же час ст. ст. 1058, 1061 ЦК
України не регулює спірні
правовідносини.

Крім того, позивачем всупереч вимогам
ч.3 ст.60 ЦПК України не доведено, що
договір строкового банківського
вкладу (депозиту) було пролонговано.

Так, позивач 23 лютого 2009 року подав до
відділення №5 філії ВАТ «КБ «Надра» -
Київське РУ - заяву про відмову від
автоматичного продовження строку
депозитного вкладу, а тому є
безпідставними його доводи відносно
того, що договір після закінчення
строку його дії був продовжений на той
самий строк, оскільки він після
закінченням дії вкладу, 23 листопада 2009
року, не звертався до відповідача із
вимогою про отримання вкладу, а
останній не звертався до нього із
вимогою про розірвання договору.

У той же час у відповідності до ст.
27 ЦПК України особи, які беруть участь у
справі мають право подавати докази,
брати участь у дослідженні доказів,
заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10
ЦПК України суд сприяє здійсненню
процесуальних прав сторін,
встановлених цим Кодексом.

Тобто процесуальними нормами
передбачено як право на участь у
дослідженні доказів, так і обов'язок із
доказування обставин при невизнанні їх
сторонами (ст. 60 ЦПК України).

При цьому суд безпосередньо не
повинен брати участь у зборі
доказового матеріалу.

У зв'язку з тим, що не підлягають
задоволенню вимоги про стягнення з
відповідача суми боргу за договором
банківського строкового вкладу, то не
підлягають задоволенню і похідні від
неї вимоги про стягнення 3% річних та
інфляційних втрат.

Також суд зауважує на те, що позовні
вимоги позивачем в цій частині
заявлені за період, коли сума вкладу
перебувала вже на його поточному
рахунку.

За таких обставин відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
стягнення заборгованості за договором
банківського вкладу, інфляційних
втрат, трьох відсотків річних
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд міста Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: