У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар
О.В.

суддів - Готри Т.Ю.,
Джуги С.Д.

при секретарі -
Чейпеш С.І.

з участю - представників сторін ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 18 вересня 2014 року справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа:
відділ реєстрації актів цивільного
стану, про виключення запису про нього
як батька з актового запису про
народження дитини, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа:
відділ реєстрації актів цивільного
стану, в якому, з урахуванням уточнень,
викладених в заяві від 01 серпня 2014 року
(а.с. 114-115), просив:

-визнати недійсним актовий запис № 106
від 24 січня 2011 року, внесений до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян 24 січня 2011 року за
номером 4 про його батьківство
щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

-зобов'язати відділ реєстрації актів
цивільного стану по місту Ужгороду
Ужгородського МРУЮ внести зміни щодо
виключення запису про нього як батька з
актового запису про народження ОСОБА_5,

-стягнути з відповідачки судові
витрати.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 18 вересня 2014
року уточнений позов задоволено
частково. Виключено запис про ОСОБА_4 як
батька з актового запису про
народження № 106 від 24 січня 2011 року
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по м.Ужгороду
Ужгородського МРУЮ про народження
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження -
м.Ужгород Закарпатської області.

У решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
22 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 107,30 грн. судового збору
(а.с. 155-156).

В апеляційній скарзі позивачка та
її представник просять скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Зазначають, що під час розгляду справи
про розірвання шлюбу відповідачка за
порадою свого представника приховала
від суду свою вагітність, оскільки
хотіла якнайшвидше розлучитися. На
момент ухвалення рішення судом першої
інстанції, реєстрація дитини в органі
РАЦСу проведена не була, тому вона
просила задовольнити позов з наведених
у ньому підстав.

Після народження дитини ОСОБА_3
неодноразово зверталася до позивача з
проханням написати заяву про відмову
від батьківства, проте він таку заяву
не написав. Вказане могло бути
підтверджене показаннями свідків.
Вважають, що за таких обставин позивач
не мав права звертатися з даним
позовом, оскільки в момент реєстрації
його батьком дитини, він знав, що не є
батьком ОСОБА_5

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
матеріали цивільної справи № 2-5660/10 за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу, апеляційний суд
визнав, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з квітня 2004 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано заочним
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 17 грудня 2010 року (а.с. 6).
Звертаючись у травні 2010 року з позовом
про розірвання шлюбу, ОСОБА_3 зазначала,
що спільне сімейне життя з
відповідачем ОСОБА_4 не склалося,
відсутність дітей не дало можливості
створити повноцінну сім`ю і вже близько
двох місяців вони спільно не
проживають.

Після народження дитини ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_4 аліментів на
утримання доньки. Заочним рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
31 травня 2011 року, зміненим рішенням
апеляційного суду Закарпатської
області від 27 серпня 2013 року, було
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 500,00
грн. до досягнення нею повноліття,
починаючи з 26 квітня 2011 року, та
аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі
300,00 грн. щомісяця до досягнення дочкою
трирічного віку (а.с. 45-47).

Звертаючись з даним позовом, позивач
зазначав, що вони з позивачкою спільно
не проживали і у них не могла
народитися спільна дитина, що
підтверджувалося також і самою ОСОБА_3
при її зверненні до суду з позовом про
розірвання шлюбу. Про те, що у
відповідачки народилася дитина,
батьком якої записано його, він
дізнався лише отримавши копію заочного
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 31 травня 2011 року про стягнення
з нього аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 145 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Ухвалами Ужгородського міськрайонного
суду від 04 березня 2013 р., від 09 грудня 2013
р., від 26 березня 2014 р., від 08 травня 2014 р.
по справі була призначена судова
генотипоскопічна експертиза по
встановленню родинних зв'язків між
ОСОБА_4 та дитиною ОСОБА_5, зобов'язано
сторін прибути на експертизу разом з
дитиною (а.с. 27-28, 78-79, 93-94, 109-109).

Закарпатське обласне бюро
судово-медичної експертизи в листах
від 05 грудня 2013 р. № 7385, від 06 лютого 2014
р. № 747, від 06 березня 2014 р. № 1196, від 04
червня 2014 р. № 2920, від 20 серпня 2014 р. № 4230
повідомило, що ОСОБА_4 у визначений час,
а саме: 23 квітня 2013 р., 02 липня 2013 р., 16
липня 2013 р., 04 лютого 2014 р., 04 березня 2014
р., 09 квітня 2014 р., 21 травня 2014 р., 04 червня
2014 р. з'являвся для забору крові для
проведення експертизи, а ОСОБА_3 з
дитиною жодного разу не з'явилися, у
зв'язку з цим провести забір крові було
неможливо (а.с. 77, 81, 83, 98, 111, 117).

Свою відмову від проведення експертизи
відповідачка обґрунтовувала тим, що
дитина часто хворіє і зайвий раз
травмувати її вона не бажає. Крім того,
вихованням дитини вона займається
самостійно і проводити експертизу лише
тому, що це є бажанням позивача, вона не
буде.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.136 СК України
особа, яка записана батьком дитини, має
право оспорити своє батьківство,
пред'явивши позов про виключення
запису про нього як батька з актового
запису про народження дитини.

У разі доведеності відсутності
кровного споріднення між особою, яка
записана батьком дитини, та дитиною суд
постановляє рішення про виключення
відомостей про особу як батька дитини з
актового запису про її народження.

У п.11 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня
2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
зазначено, що предметом доказування у
справах про оспорення батьківства є
відсутність кровного споріднення між
особою, записаною батьком, і дитиною. У
разі доведеності цієї обставини суд
постановляє рішення про виключення
оспорених відомостей з актового запису
про народження дитини.

У разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні (ч.1 ст. 146 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у прохальній частині позовної
заяви просив провести судово-генетичну
експертизу на предмет встановлення
кровного споріднення між ним та
дитиною ОСОБА_5 (а. с. 4). Кожного разу у
визначений час він з'являвся до
Закарпатського обласного бюро
судово-медичної експертизи для забору
крові для проведення зазначеної
експертизи, оплата за проведення якої
покладалася на нього. У свою чергу
відповідачка від проведення
експертизи ухилялась. Крім того, в
ухвалі Ужгородського міськрайонного
суду від 26 березня 2014 року зазначено, що
відповідачка не заперечує проти своєї
та дитини явки до бюро судових
експертиз для забору крові у
призначений судом час будь-якої середи
квітня 2014 року (а.с. 93), проте так і не
з'явилася ні 09 квітня 2014 року ні в
подальшому.

Враховуючи наведене, вбачається, що
позивач намагався довести ту
обставину, що він не є батьком дитини,
однак у зв'язку з ухиленням
відповідачки від проведення
експертизи неможливо було встановити
факт наявності чи відсутності кровного
споріднення між позивачем та дитиною
ОСОБА_5

Крім того, в матеріалах справи
міститься заява ОСОБА_7 від 18 березня 2011
року, посвідчена приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрована в реєстрі
за № 736, в якій він визнає себе
біологічним батьком дитини та просить
внести відповідний запис про нього як
про батька до актового запису про
народження ОСОБА_5 (а.с. 136), яка була
відкликана ним 25 травня 2011 року (а.с. 171).

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
виключення запису про ОСОБА_4 як батька
з актового запису про народження № 106
від 24 січня 2011 року відділу державної
реєстрації актів цивільного стану по
м.Ужгороду Ужгородського МРУЮ
Закарпатської області про народження
ОСОБА_5

Правильним є і висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні вимоги позивача про
визнання недійсним зазначеного
актового запису, оскільки, відповідно
до ч.1 ст.22 Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»
внесення змін до актового запису
цивільного стану проводиться
відповідним органом державної
реєстрації актів цивільного стану за
наявності достатніх підстав.

Підставою для внесення змін в
актові записи цивільного стану є,
зокрема, рішення суду про виключення
відомостей про батька (матір) дитини з
актового запису про народження (п.2.13.
Правил внесення змін до актових
записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 12 січня 2011 року № 96/5).

На підставі внесених змін орган
державної реєстрації актів цивільного
стану України видає нове свідоцтво про
народження (ст.134 СК України).

За таких обставин, ухвалене судом
рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215
ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310
цього Кодексу підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач пропустив річний строк
звернення до суду не ґрунтуються на
законі, зокрема ч.6 ст.136 СК України, тому
до уваги взяти бути не можуть.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308 ЦПК України, ст.136 СК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 18 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Готра Т.Ю. Боднар О.В.
Джуга С.Д.