У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі головуючого
судді Гребенюк В.В., за участю секретаря
Шабатин Н.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд
Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 14.07.2013 року та Ухвали
Подільського районного суду м. Києва
від 06.10.2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції в Подільському районі міста
Києва про визнання права власності,
треті особи: Подільська районна в м.
Києві державна адміністрація, Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, за
нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - заявник)
звернулася до суду з вищевказаною
заявою, в якій зазначила, що після
постановлення рішення суду та набрання
ним законної сили стали відомі
обставини, які є істотними для справи,
та не були і не могли бути відомі під
час розгляду справи. Просить
переглянути Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 14.07.2013 року
та Ухвали Подільського районного суду
м. Києва від 06.10.2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в Подільському
районі міста Києва про визнання права
власності, треті особи: Подільська
районна в м. Києві державна
адміністрація, Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, за нововиявленими
обставинами.

Явку заявника для надання пояснень,
судом було визнано обов'язковою, однак,
заявник в судове засідання не
з'явилась. Представник заявника в
судовому засіданні заяву підтримала,
просила суд її задовольнити.

Представник ДПІ у Подільському районі
м. Києва ГУ Міндоходів у м Києві в
судовому засіданні проти задоволення
вимог заяви заперечував.

Подільська районна в м. Києві державна
адміністрація в судове засідання свого
представника не забезпечила, про час,
місце та дату проведення судового
засідання повідомлялася належним
чином, заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи чи розгляд
справи за відсутності свого
представника не подавала.

Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна в
судове засідання свого представника не
забезпечило, про час, місце та дату
проведення судового засідання
повідомлялося належним чином, заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи чи розгляд справи за
відсутності свого представника не
подавало.

Як на нововиявлену обставину, заявник
посилається на те, що вона є
громадянином іншої держави. Рішеннями
судів чоловіка заявника було визнано
спочатку безвісно відсутнім, а потім
померлим, ці обставини їй не були
відомі. Крім того, в рішенні суду не
враховано, що у заявника та у її
чоловіка є спільні діти, а також у
зареєстрованому шлюбі заявник з
Сердекян Рафаелем Агасієвичем не
перебували. З позовною заявою від 24.09.2002
р. заявник не зверталася, її не
підписувала. Участь у справі приймав її
представник, який про факт подачі
позовної заяви не повідомив та факт
розгляду справи судом приховував.
Таким чином, заявник не знала, що судом
визнано за нею право власності на майно
без врахування інтересів малолітніх
дітей.

Заявник вважає, що зазначені факти
мають істотне значення для розгляду
справи, оскільки містить інформацію, що
входить до предмету доказування у
справі та може вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

З заяви про перегляд за нововиявленими
обставинами Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 14.07.2003 р. та
Ухвали Подільського районного суду м.
Києва від 06.10.2013 р. з підстав,
передбачених законом для скасування
вказаного рішення за нововиявленими
обставинами, не вбачається.

Ті обставини, на які посилається
заявник як на підставу для перегляду
рішення за нововиявленими обставинами
- такими не являються, оскільки вони
існували на час винесення рішення.
Зокрема, в матеріалах цивільної справи
наявні наступні докази.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 16.01.2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київської
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», Державної
виконавчої служби України про визнання
права власності на квартири, вселення,
виселення, визнання недійсними
договорів, мирової угоди, прилюдних
торгів було відмовлено.

Судом було досліджено вищезазначене
Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 16.01.2014 року, відповідно до
встановлених судом при розгляді справи
по суті обставин, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми ОСОБА_7
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. ОСОБА_8
був власником квартир АДРЕСА_1 у м.
Києві. Однак, на момент смерті ОСОБА_8,
згідно з довідкою Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 24 квітня 2002 року
вищезазначених квартир не існувало,
будівля, в якій розташовані квартири,
повністю перебудована в нежитловий
будинок зі зносом внутрішніх
капітальних стін, приєднанням площі
місць загального користування,
приєднанням площі квартир, які не
належали ОСОБА_8 та право власності на
них не було зареєстровано в бюро
технічної інвентаризації. Крім того, в
даній будівлі надбудований мансардний
поверх. З заявою про прийняття спадщини
після померлого ОСОБА_8 до четвертої
Київської державної нотаріальної
контори 16 січня 2002 року звернулася
ОСОБА_1, яка була дружиною останнього, у
якій остання зазначила, що після смерті
ОСОБА_8 залишилося спадкове майно -
квартири АДРЕСА_1 у м. Києві, зазначене
спадкове майно вона прийняла та
просила видати їй свідоцтво про право
на спадщину за законом. Одночасно нею
було повідомлено про те, що інших
спадкоємців, передбачених законом
України немає. Батьки померлого
померли до відкриття спадщини.
Постановою від 18 травня 2002 року ОСОБА_1,
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
підставі відсутності довідок -
характеристик Бюро технічної
інвентаризації на квартири АДРЕСА_1 у м.
Києві, у зв'язку з переобладнанням
вказаних в нежилий фонд. ОСОБА_2, і
ОСОБА_3, як діти померлого спадкоємця -
ОСОБА_8, відповідно до ст. 535 ЦК УРСР мали
право на обов'язкову частку в спадщині,
проте не здійснили дій, що свідчать про
прийняття спадщини, їх посилання на те,
що ОСОБА_1, було подано заяву до
нотаріальної контори в їх інтересах
спростовується письмовими доказами -
копіями документів спадкової справи,
відповідно до яких вбачається те, що
ОСОБА_1, звернулася до четвертої
Київської державної нотаріальної
контори 16 січня 2002 року з заявою про
прийняття спадщини в своїх інтересах,
одночасно зазначивши, що інших
спадкоємців, передбачених законом
України немає. Спадкове майно у вигляді
квартир на момент смерті спадкодавця
не існувало, оскільки будівля, в якій
розташовані квартири, повністю
перебудована в нежитловий будинок зі
зносом внутрішніх капітальних стін,
приєднанням площі місць загального
користування, приєднанням площі
квартир, які не належали ОСОБА_8, та
право власності на них не було
зареєстровано в бюро технічної
інвентаризації. Крім того, в даній
будівлі надбудований мансардний
поверх. До того ж, відповідно до рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 14 липня 2003 року за ОСОБА_1, визнано
право власності на житлову будівлю по
АДРЕСА_1, літ А у м. Києві та зобов'язано
останню ввести житлову будівлю в
експлуатацію та зареєструвати.

Зазначене рішення, після перегляду
апеляційною інстанцією, набрало
законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з урахуванням встановлених судами
обставин справи, посилання заявника на
порушення Рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 14.07.2013 року
та Ухвалою Подільського районного суду
м. Києва від 06.10.2013 року охоронюваних
законом інтересів її дітей, не знайшли
свого підтвердження, а відтак, з
підстав, передбачених законом для
скасування вказаного рішення за
нововиявленими обставинами, не
вбачається.

Посилання представника заявника на
відсутність повноважень у
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_9
повноважень на представництво її
інтересів у суді спростовуються
відміткою про прийняття позовної
заяви, виданою та наявною в матеріалах
справи довіреністю, журналами судових
засідань. Крім того, належними та
допустимими доказами дані обставини,
заявником підтверджені не були. Судом
додатково вживались заходи з метою
встановлення обставин справи шляхом
визнання явки заявника - ОСОБА_1 для
надання особистих пояснень з приводу
видачі довіреності обов'язковою, однак,
заявник в судове засідання не
з'явилась. До суду, заяв і клопотань з
приводу виклику в судове засідання
представника позивача - ОСОБА_9 для
надання пояснень з приводу обставин
виданої довіреності, від заявника та її
представника, не надходило.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України
підставами для скасування рішення за
нововиявленими обставинами є, зокрема,
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи, встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдиві показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення, скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду, встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акту чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду не
виконане.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 3, 8 Постанови від 30.03.2012 р. за №
4 «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).
Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361
ЦПК України, є те, що вони існували на
час розгляду справи; ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи; вони входять до
предмета доказування у справі та
можуть вплинути на висновки суду про
права та обов'язки осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 1 від 27.02.1981
«Про практику перегляду судами у
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної сили» не
можуть бути визнані нововиявленими
нові, тобто такі, що виникли чи
змінилися після постановлення рішення
обставини, а також обставини, на які
посилалася особа, яка брала участь у
справі, у своїх поясненнях, касаційній
скарзі або які могли бути встановлені
при виконанні судом вимог ст. 15 ЦПК
України.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава - учасниця цієї Конвенції
вправі встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах «Осман проти
Сполученого королівства» від 28.10.1998 р.
та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У
вказаних Рішеннях зазначено, що право
на суд не є абсолютним. Воно може бути
піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за самою своєю природою потребує
регулювання з боку держави.

Відповідно до положень абз. 2 п. 1
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» № 4 від
30.03.2012 р. задоволення судом заяви про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами всупереч
вимогам ЦПК України порушує принцип
правової визначеності та право
заявника на доступ до правосуддя, яке
гарантується п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (РИМ, 4.XI.1950).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 361 - 366 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 14.07.2013 року
та Ухвали Подільського районного суду
м. Києва від 06.10.2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в Подільському
районі міста Києва про визнання права
власності, треті особи: Подільська
районна в м. Києві державна
адміністрація, Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, за нововиявленими
обставинами - відмовити;

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
м. Києва апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

СуддяВ. В. Гребенюк