У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.

Наумчука М.І.,
Савченко В.О.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Мелітопольської
міської ради Запорізької області до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору дарування, звільнення
земельної ділянки шляхом знесення
самочинно збудованого нерухомого
майна за касаційною скаргою
Мелітополської міської ради
Запорізької області, поданою її
представником Сонних Катериною
Юріївною, на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 22 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Мелітопольська міська
рада Запорізької області звернулась до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 29 травня 2012
року визнано за ОСОБА_4 право власності
на навіс літ. «Д», будівлю літ. «Ж-1» з
підвалом літ. «Пд», навіс літ. «Ж» та
визначено загальну площу
перепланованої будівлі літ. «А-1» у
розмірі 345 кв.м по
АДРЕСА_1. 13 червня 2012 року державним
реєстратором Комунального
підприємства «Мелітопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» проведено державну
реєстрацію будівель та цього ж дня між
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладено договір
дарування, за яким останній набув у
власність комплекс за зазначеною
адресою, який складався із: літ. «А-1» -
будівлі, загальною площею 345 кв.м, літ.
«Б-1» - навісу, літ. «В-1» - будівлі, площею
127,7 кв.м, літ. «Д» - навісу, літ. «Ж-1»
будівлі, площею 145,9 кв.м. Рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 26 лютого 2013 року рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 29 травня 2012
року скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. Таким чином, ОСОБА_4 не набула
права власності на самочинно
побудовані нею споруди. Вважає, що
договір дарування, який не містить
істотної умови - кадастрового номеру
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності на прийняті в дар об'єкти
нерухомості, підлягає визнанню
недійсним в частині дарування
перепланованої будівлі літ. «А-1»,
площею 345 кв.м, навісу літ. «Д», розміром
3,40х4,60 м, будівлі літ. «Ж-1» з підвалом
літ. «Пд», площею 145,9 кв.м.

Крім того, ОСОБА_3 самовільно
побудовані: навіс літ. «М»
розмірами 20,10х12х4х7,20 м, навіс літ. «М»
розмірами 20,10х12х4,х7,20х1,65х7,55 м, веранда
літ. «ж1-1» до будівлі «Ж-1» розмірами
2,25х12,80 м, тамбур літ. «ж2-1» до будівлі
літ. «Ж-1» розмірами 3,47х1,65 м, прибудова
літ. «ж3-1» до будівлі літ. «Ж-1»
розмірами 8,15х2,45 м, прибудова літ.
«Ж1-1» до будівлі літ. «Ж-1». Так як
будівництво здійснене на земельній
ділянці, що не відводилася для цієї
мети, яка не віднесена до земель
житлової й громадської забудови, без
належного дозволу і належно
затвердженого проекту, земельна
ділянка повинна бути звільнена,
самовільно побудовані споруди знесені,
а будівля «А-1» - перебудована до
первісних розмірів.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
від 13 червня 2012 року, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в частині дарування
перепланованої будівлі літ. «А-1»
площею 345 кв. м, навісу літ. «Д», будівлі
літ. «Ж-1» з підвалом літ. «Пд».

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити
земельну ділянку по АДРЕСА_1
шляхом знесення самочинно
збудованого навісу літ. «Д», будівлі з
підвалом літ. «Ж-1», навісу літ. «Ж» та
перебудувати будівлю літ. «А-1» по
АДРЕСА_1, зменшивши її загальну і
основну площу до первісних розмірів.

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити
земельну ділянку по АДРЕСА_1
шляхом знесення самочинно збудованого
навісу літ. «М», веранди літ. «ж1-І» до
будівлі літ. «Ж-1», прибудови літ.
«ж3-1» до будівлі літ. «Ж-1», прибудови
літ. «Ж1-1» до будівлі літ. «Ж-1».

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 22 січня 2014 року
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 жовтня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
Запорізької області від 22 січня 2014 року
в частині відмови у задоволенні позову
про звільнення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно
збудованого нерухомого майна, залишити
в цій частині в силі рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У іншій частині судове рішення суду
апеляційної інстанції не оскаржено і
підстав перевіряти його законність і
обґрунтованість у цій частині у суду
касаційної інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 травня 2012 року визнано за
ОСОБА_4 право власності на розташовані
по АДРЕСА_1 навіс літ. «Д», будівлю літ.
«Ж-1» з підвалом літ. «Пд», навіс літ. «Ж»
та визначено загальну площу
перепланованої будівлі літ. «А-1» у
розмірі 345 кв.м.

Зобов'язано Комунальне підприємство
«Мелітопольське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
зареєструвати за ОСОБА_4 право
власності на зазначене нерухоме майно.

На виконання вищевказаного рішення
суду 13 червня 2012 року Комунальним
підприємством Мелітопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» проведена державна
реєстрація зазначеного нерухомого
майна та видано ОСОБА_4 витяг про
державну реєстрацію прав на комплекс
по АДРЕСА_1.

13 червня 2012 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 укладено договір
дарування, за умовами якого ОСОБА_4
передала безоплатно, а ОСОБА_3 прийняв у
власність як дарунок комплекс по
АДРЕСА_1, розташований на
неприватизованій земельній ділянці, що
складається з: будівлі, зазначеної в
плані літ. «А-1», загальною площею 345
кв.м; навісу літ. «Б-1»; будівлі літ. «В-1»
площею 127,7 кв.м; навісу літ. «Д»,
будівлі літ. «Ж-1», загальною площею 145,9
кв.м.

Згідно вказаного договору 16 червня 2012
року Комунальним підприємством
«Мелітопольське міжміське бюро
технічної інвентаризації» проведена
державна реєстрація нерухомого майна
та видано ОСОБА_3 витяг про
державну реєстрацію прав на цей
комплекс.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 26 лютого
2013 року рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 травня 2012 року скасовано
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Задовольняючи позов у частині
звільнення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно
збудованого нерухомого майна, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 здійснили самочинне
будівництво з порушенням
встановленого порядку, без отримання
дозволу на будівництво та проекту, а
власник земельної ділянки -
Мелітопольська міська рада
Запорізької області - заперечує проти
знаходження на її землях самочинно
побудованого нерухомого майна.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції в зазначеній
частині та ухвалюючи нове рішення про
відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що у ОСОБА_4 збереглося право власності
на будівлю літ. «А-1», а у ОСОБА_3 - право
власності на будівлю літ. «В-1» і
навіс літ. «Б-1», відсутні підстави для
покладення на них обов'язку зі
звільнення земельної ділянки і
порушене право позивача підлягає
захисту у інший спосіб, визначений ст. 16
ЦК України.

З такими висновками
суду апеляційної інстанції погодитись
не можна.

Відповідно до акту № 300 року
Комунального підприємства
«Мелітопольське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 1 квітня
2012 року ОСОБА_4 самочинно збудовані
будівлі: літ. «А-1» будівля
перепланована, через що її загальна
площа складає 345 кв.м, площа основи - 313,5
кв.м, літ. «Д» навіс, розміром 3,40x4,60 м,
вартістю 2 779 грн; літ. «Ж-1»
будівля з підвалом літ. «Пд», розмірами
6,10x15,30 м, загальна площа - 145,9 кв.м, площа
основи - 103,6 кв.м вартістю 37 2133
грн, літ. «Ж» навіс, розміром 30,97x15,30 м,
вартістю 64 597 грн і самочинно
перепланована будівля літ. «А-1»,
внаслідок якої її загальна площа
збільшена до 345 кв.м, площа основи - до
313,5 кв.м.

Згідно з актом № 814 Комунального
підприємства «Мелітопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 1 вересня 2012 року
ОСОБА_3 самочинно побудовано: навіс
літ. «М» розмірами 20,10х12,00х4,00х7,20 м,
самочинно переобладнані: літ. «ж» навіс
до будівлі літ. «Ж-1» розмірами 30,97х15,30 м
переобладнаний у прибудову літ. «Ж-1»
до будівлі літ. «Ж-1» вартістю 464 684 грн,
у зв'язку з чим, площа будівлі літ. «Ж-1»
із загальною площею у розмірі 145,9 кв.м
та площею основи у розмірі 103,6 кв.м
збільшилася відповідно до 582,87 кв.м та
509,6 кв.м.

Відповідно до акту № 1328 Комунального
підприємства «Мелітопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 22 грудня 2012 року
ОСОБА_3 самочинно збудовані будівлі та
споруди: літ. «М» навіс розмірами
20,10х12,00х4,00х7,20х1,65х7,55 м вартістю 34
971 грн; літ. «ж1-1» веранда до будівлі літ.
«Ж-1» розмірами 2,25х12,80 м вартістю 25 140
грн; літ. «ж2-1» тамбур до будівлі літ.
«Ж-1» розмірами 3,47х1,65 м вартістю 8 600 грн;
літ. «ж3-1» прибудова до будівлі літ.
«Ж-1» розмірами 8,15х2,45 м вартістю 9 472 грн,
самочинно переобладнані: літ. «ж» навіс
до будівлі літ. «Ж-1» розмірами 30,97х15,30 м
у прибудову літ. «Ж1-1» до будівлі літ.
«Ж-1» вартістю 464 684 грн, у зв'язку з чим
площа будівлі літ. «Ж-1» із загальної
площі розміром 145,9 кв.м та площі основи
розміром 103,6 кв.м збільшилася
відповідно до 629,7 кв.м та 509,6 кв.м.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво.

Пунктами «а», «є» ст. 12 ЗК України
передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить:
розпорядження землями територіальних
громад; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства.

Відповідно до листа Управління
Держземагенства у Мелітопольському
районі Запорізької області Головного
управління Держземагенства у
Запорізькій області від 28 травня 2013
року № 81/235-13 згідно земельного
кадастру та архівних матеріалів, що
містяться в управлінні
Держземагенства станом на 27 травня 2013
року, на земельну ділянку, розташовану
по АДРЕСА_1, документи, що
посвідчують право власності або
користування, відсутні. Зазначена
земельна ділянка обліковується як
землі енергетики.

Пунктом «б» ст. 112 ЗК України
передбачено, що уздовж ліній зв'язку,
електропередачі, земель транспорту,
навколо промислових об'єктів для
забезпечення нормальних умов їх
експлуатації, запобігання ушкодження,
а також зменшення їх негативного
впливу на людей та довкілля, суміжні
землі та інші природні об'єкти,
створюються охоронні зони.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону
України «Про електроенергетику» в
охоронних зонах електричних мереж
діють обмеження, передбачені

законодавством України щодо
використання земель. Розміщення споруд

та інших об'єктів в охоронних зонах
електричних і теплових мереж

без здійснення передбачених
нормативно-технічними документами

технічних заходів безпеки не
допускається.

З метою забезпечення збереження і
надійної роботи електричних мереж
Кабінет Міністрів України запровадив
Правила охорони електричних мереж,
контроль за виконанням яких здійснюють
енергопідприємства (п.12).

Згідно з п. 9 Правил у межах
охоронних зон повітряних і кабельних
ліній, трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв без
письмової згоди енергопідприємств, у
віданні яких перебувають ці мережі, а
також без присутності їх представника
забороняється будівництво,
реконструкція, капітальний ремонт,
знесення будівель і споруд.

Згідно із положеннями п. 24 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ за № 6 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами ст. 376 ЦК України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» знесення нерухомості,
збудованої з істотним відхиленням від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотним порушенням будівельних норм і
правил (у тому числі за відсутності
проекту), можливе лише за умови, що
неможлива перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

Звертаючись до суду із позовом в
частині звільнення земельної ділянки
по АДРЕСА_1 шляхом знесення і
перебудови самочинно збудованого та
перебудованого нерухомого майна,
позивач вважав свої права порушеними
та просив їх захистити відповідно до
вимог ст. 376 ЦК України.

Встановивши, що відповідачами
здійснено будівництво на земельній
ділянці, яка не відводилася для цієї
мети, яка не віднесена до земель
житлової й громадської забудови, без
належного дозволу, який дає право
виконувати будівельні роботи, без
належно затвердженого проекту, суд
першої інстанції правомірно у
передбачений ст. 16 ЦК України спосіб
захистив права позивача, зобов'язавши
відповідачів звільнити земельну
ділянку шляхом знесення самочинно
збудованого нерухомого майна і
перебудови будівлі літ. «А-1» до
первісних розмірів.

Оскільки ОСОБА_4 набула
у власність комплекс по
АДРЕСА_1 на підставі рішення суду, яке
скасовано, суд дійшов до правильного
висновку про наявність визначених ст.
203 ЦК України правових підстав для
визнання договору дарування від 13
червня 2012 року недійсним в частині
дарування перепланованої будівлі літ.
«А-1» площею 345 кв.м, навісу літ. «Д»,
будівлі літ. «Ж-1» з підвалом літ. «Пд».

Скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції та ухваливши нове про
відмову у задоволенні позову в частині
звільнення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно
збудованого і самочинно
перебудованого нерухомого майна, з
визнанням недійсним договору
дарування у частині вказаних будівель,
суд апеляційної інстанції не звернув
належної уваги на те, що обраний
позивачем спосіб захисту права
відповідає вимогам закону,
припустився помилки у застосуванні
норм матеріального та процесуального
права і постановив рішення, яке
законним та обґрунтованим визнати не
можна. Крім того, питання щодо
нерухомого майна, право власності на
яке має ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу від 25 листопада 2010
року, а ОСОБА_3 - за неоспореною
частиною договору дарування від 14
червня 2012 року, суд першої інстанції не
вирішував.

Ураховуючи викладене, рішення суду
апеляційної інстанції в оскаржуваній
частині підлягає скасуванню із
залишенням в цій частині у силі
рішення суду першої інстанції з
підстав, передбачених ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Мелітополської
міської ради Запорізької області,
подану її представником Сонних
Катериною Юріївною, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 22 січня 2014 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про звільнення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом
знесення самочинно збудованого
нерухомого майна і приведення у
первісний стан самочинно
перебудованого нерухомого майна
скасувати, залишити в силі в цій
частині рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 17 жовтня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.П.Гончар

Судді:
В.І.Амелін

С.О.Карпенко

М.І.Наумчук

В.О.Савченко