АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8081/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3071/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Панченка О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 27 серпня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів та додаткових
витрат на утримання дитини.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року позивач ОСОБА_1.
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому просила стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.
щомісячно з дня подання позову і до
досягнення донькою повноліття, 56000 грн.
аліментів за минулий час, а також
додаткових витрат на розвиток
виняткових здібностей дитини у розмірі
4732 грн. 10 коп. та додаткових витрат у
розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 27 серпня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини доходів зі всіх видів доходів
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 11.06.2014 року і до досягнення
повноліття дитиною.

Вирішено питання судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1.,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягненні аліментів за минулий час,
стягненні понесених додаткових витрат
на дитину та стягнення таких витрат на
майбутнє, та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржується.

Перевіривши законності та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що сторони є батьками
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, що його
видано Октябрським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області 27 липня 2009
року на підставі актового запису за №
100, зробленого в Книзі реєстрації
народжень 02 лютого 2005 року.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними,
а у разі спору - судом. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі. При цьому, за вимогами ч.
2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову. Аліменти
за минулий час, але не більш як за три
роки, можуть бути присуджені, якщо
позивач подасть суду докази того, що
він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір в
цій частині вірно зазначив, що
позивачка не довела факту вжиття нею за
останні три роки заходів до одержання
аліментів з відповідача та того, що
вона не могла їх одержати у зв'язку з
ухиленням останнього від їх сплати.

Лист від 14 жовтня 2013 року та її наступні
звернення до правоохоронних органів
(а.с. 28-31), на що позивачка посилається в
своїй апеляційній скарзі, не є
належними та допустимими доказами на
підтвердження вказаних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Докази, що їх надано позивачкою по
справі, не містять конкретної вимоги
щодо розміру аліментів, строків та
порядку їх виплати та відповідно
ухилення відповідача від їх сплати,
будь-якого обмеження позивачки у праві
звернення з відповідним позовом до
суду, тому суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у поширенні
вимоги про стягнення аліментів на
минулий час - за три роки до дня
пред'явлення позову.

Колегія суддів погоджується також і з
висновками місцевого суду щодо
відсутності підстав участі
відповідача у додаткових витратах на
дитину, оскільки по справі не доведено
особливих обставин, що зумовлюють такі
витрати.

За правилами ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до якого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Необхідність додаткових витрат на
дитину та їх розмір мають
обґрунтовуватись відповідними
доказами.

Наявні в матеріалах справи довідки про
навчання ОСОБА_3 в Полтавській
англійській школі, навчання в Центрі
всебічного розвитку дітей 5-6 річного
віку «Пізнайко», навчання у художній
школі, її досягнення в навчанні та
поїздку на відпочинок в пансіонат
«Танжер» м. Саки, не являються
належними та допустимими доказами в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, ст. 185
СК України, оскільки вказані обставини
не можна розцінити як особливі, що
потребують додаткових, крім аліментів,
витрат на дитину та їх розмір.

Доводи та обставини, на які посилається
позивачка в своїй апеляційній скарзі,
базуються на припущеннях, не
підтверджуються належними та
допустимими доказами по справі і
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення не спростовують.

Колегією суддів встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
рішення місцевим судом постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 27 серпня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом 20 днів.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/
О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б.Бутенко