У х в а л а

8 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву заступника
Генерального прокурора України про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2013 року
у справі за позовом заступника
прокурора Києво-Святошинського району
Київської області в інтересах держави
в особі Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства, Державного підприємства
«Київське лісове господарство» до
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_3 про визнання недійсним
та скасування розпорядження, визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку,
витребування земельної ділянки в
державну власність,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року прокурор звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області від 23 грудня 2009 року надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_3 в адміністративних
межах Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області. Розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області від 4 березня 2010 року
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_3, на підставі якого
останній отримав державний акт на
право власності на земельну ділянку.
Відповідно до інформації Державного
підприємства «Київське лісове
господарство» передана у власність
ОСОБА_3 земельна ділянка відноситься до
земель лісового фонду й дозволу на
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки Державне
підприємство «Київське лісове
господарство» не надавало.

Враховуючи наведене, прокурор просив
суд визнати недійсними та скасувати
зазначені розпорядження, визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку,
витребувати земельну ділянку в
державну власність.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 6
березня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 14 травня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2013 року
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 6
березня 2012 року та ухвала апеляційного
суду Київської області від 14 травня 2013
року залишено без змін.

У листопаді 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява заступника
Генерального прокурора України про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме: п. 5 прикінцевих положень Лісового
кодексу України, ч. 2 ст. 149 Земельного
кодексу України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 січня 2012 року у
справі про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2013 року у справі про
визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним та
скасування державного акта на право
власності на земельну ділянку,
зобов'язання звільнити земельну
ділянку; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 липня 2013 року у справі про
визнання незаконними та скасування
розпоряджень, визнання державних актів
та витребування земельних ділянок із
чужого незаконного володіння; ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року у справі про
визнання незаконним рішення міської
ради та недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку та
повернення її у державну власність;
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року у справі про визнання недійсним
державного акта на право власності на
землю та витребування земельної
ділянки з незаконного володіння;
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
у справі про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку та витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 вересня 2014 року у справі про
скасування розпорядження, визнання
недійсними державних актів на право
власності на землю, визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
та повернення земельних ділянок до
земель державної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяців з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
подано заяву про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання, на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Прокурором подано заяву про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2013
року, разом з тим заявником
здійснюється посилання на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 вересня 2014 року як на
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права.
Враховуючи наведене, прокурором не
пропущено строк подання заяви.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Суд касаційної інстанції в ухвалі, щодо
якої ставиться питання про її перегляд,
погодився з правовою позицією судів
першої та апеляційної інстанцій про те,
що земельну ділянку відповідачеві
надано відповідно до вимог ст. ст. 40, 118
ЗК України щодо порядку безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянам. Статтею 143 ЗК України
передбачений виключний перелік
підстав для примусового припинення
права на земельну ділянку. Суди як
першої, так і апеляційної інстанції
правильно дійшли висновку, що за
наявності законного та чинного
розпорядження районної державної
адміністрації жодна із перелічених
підстав не може бути застосована для
припинення права власності
відповідача на спірну земельну
ділянку.

При цьому в ухвалах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на які робиться посилання щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, суди дійшли
висновку про те, що міські ради та
державні адміністрації всупереч
вимогам законодавства та без
дотримання процедури припинення права
постійного користування суб'єктів
лісового господарства, вилучення та
зміни цільового призначення землі,
розпорядились земельними ділянками та
безпідставно видали державні акти на
право власності на неї.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що цивільна справа підлягає
допуску до провадження Верховного Суду
України, оскільки у наведених рішеннях
касаційного суду вбачається
неоднакове застосування норм
матеріального права, а саме ст. 149
Земельного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити до перегляду Верховним Судом
України ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2013 року у справі за
позовом заступника прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області в інтересах держави в особі
Київського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
Державного підприємства «Київське
лісове господарство» до
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_3 про визнання недійсним
та скасування розпорядження, визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку,
витребування земельної ділянки в
державну власність.

Копію ухвали із копією заяви надіслати
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська