АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/2472/14
Головуючий в суді
1 інстанції: Скорик С.А.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 19 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 03 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що з 16.03.1993 року вона працює на
посаді методиста заочного відділення у
Херсонському морехідному училищі
рибної промисловості Керченського
державного морського технологічного
університету. У березні 2013 року на ім'я
голови обласної державної
адміністрації, а у квітні на ім'я голови
Державного агентства рибного
господарства України відповідач
направила звернення, в яких зазначила:
«… мною як заступником начальника
училища з навчальної роботи були
виявлені факти протиправної
діяльності методиста заочного
відділення ОСОБА_4, яка користуючись
«дахом» ОСОБА_5, займається збором
грошем з курсантів заочного відділення
(спонсорська допомога, гроші на здачу
заліків, іспитів, захист курсових
(двічі на рік - липень, листопад)
приблизно від 200 - 250 тис. гривень зі
спеціальності та паданням «липових»
дипломів про закінчення училища за
короткий термін». Враховуючи те, що
зазначена інформація не відповідає
дійсності та неправомірними діями
відповідача принижена честь, гідність
та ділова репутація ОСОБА_4 та
заподіяно останній моральну шкоду, яка
виразилася в моральних стражданнях та
переживаннях, просила:

1) визнати недостовірною, такою, що
принижує честь та ділову репутацію
ОСОБА_4 поширену ОСОБА_3 у письмових
зверненнях до Голови Херсонської
обласної державної адміністрації та
Голови Державного агентства рибного
господарства України інформацію
наступного змісту: виявлено факти
протиправної діяльності методиста
заочного відділення ОСОБА_4, яка
користуючись «дахом» ОСОБА_5,
займається збором грошем з курсантів
заочного відділення (спонсорська
допомога, гроші на здачу заліків,
іспитів, захист курсових (двічі на рік -
липень, листопад) приблизно від 200 - 250
тис. гривень зі спеціальності та
паданням «липових» дипломів про
закінчення училища за короткий термін»

2) зобов'язати ОСОБА_3 спростувати
недостовірну інформацію шляхом
повідомлення голови обласної
державної адміністрації та голови
Державного агентства рибного
господарства України про ухвалення у
зазначеній справі судового рішення.

3) стягнути з ОСОБА_3 150 000 грн. на
відшкодування завданої поширенням
недостовірної інформації моральної
шкоди та судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного
суду міста Херсона від 03 березня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано недостовірною та такою, що
принижує честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_4 поширену ОСОБА_3 у
письмових зверненнях до Голови
Херсонської обласної державної
адміністрації та Голови Державного
агентства рибного господарства
України інформацію наступного змісту:
виявлено факти протиправної
діяльності методиста заочного
відділення ОСОБА_4, яка користуючись
«дахом» ОСОБА_5, займається збором
грошем з курсантів заочного відділення
(спонсорська допомога, гроші на здачу
заліків, іспитів, захист курсових
(двічі на рік - липень, листопад
приблизно від 200 - 250 тис. гривень зі
спеціальності та паданням «липових»
дипломів про закінчення училища за
короткий термін). Зобов'язано ОСОБА_3 в
10-ти денний строк з дня набрання
чинності рішення суду спростувати
недостовірну інформацію шляхом
повідомлення голови обласної
державної адміністрації та голови
Державного агентства рибного
господарства України про ухвалене у
зазначеній справі судове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 30
000 грн. на відшкодування завданої
поширенням недостовірної інформації
моральної шкоди та сплачений судовий
збір у розмірі 300 грн. В решті позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволені позову
відмовити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу, ОСОБА_4 її доводи не визнала,
рішення суду вважає законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
направила звернення, що містять
неправдиві відомості до посадових
осіб, які не наділенні повноваженнями
щодо прийняття рішень за заявами про
скоєння протиправних дій та з підстав
доведеності завдання моральної шкоду
позивачу.

Проте до такого висновку суд дійшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до Конституції України та
ст. ст. 270, 275, 297 ЦК України фізична особа
має право як на повагу до гідності та
честі, так і право на захист свого
особистого немайнового права.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст.
32 Конституції України, ст. 10 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод кожному гарантується право на
захист ділової репутації та
спростування недостовірної інформації
особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову про захист
гідності, честі чи ділової репутації, є
сукупність таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

З матеріалів справи вбачається, що з
16.03.1993 року ОСОБА_4 працює на посаді
методиста заочного відділення у
Херсонському морехідному училищі
рибної промисловості Керченського
державного морського технологічного
університету, що підтверджується
копією трудової книжки (а.с.17-18).

У березні 2013 року на ім'я голови
обласної державної адміністрації, а у
квітні на ім'я голови Державного
агентства рибного господарства
України ОСОБА_3 направила письмові
звернення, в яких зазначила: «… мною як
заступником начальника училища з
навчальної роботи були виявлені факти
протиправної діяльності методиста
заочного відділення ОСОБА_4, яка
користуючись «дахом» ОСОБА_5,
займається збором грошем з курсантів
заочного відділення (спонсорська
допомога, гроші на здачу заліків,
іспитів, захист курсових (двічі на рік -
липень, листопад) приблизно від 200 - 250
тис. гривень зі спеціальності та
паданням «липових» дипломів про
закінчення училища за короткий термін»
(а.с.30-32).

Також у вказаних зверненнях ОСОБА_3
просила втрутитися в проблемну
ситуацію, яка склалася у
вищезазначеному навчальному закладі, з
метою оздоровлення обстановки у
трудовому колективі училища,
повернення його до нормального рівня
роботи та надання змоги для його
розвитку та підняття іміджу (а.с.32)

Висновком комісії із здійснення
перевірки фактів, викладених у
зверненні ОСОБА_3 та перевірки стану
управлінської діяльності та стану
надання освітніх послуг в Херсонському
морехідному училищі Керченського
державного морського технологічного
університету, створеної на підставі
наказу Державного агентства рибного
господарства України від 15.04.2013 року №
156 «Про створення комісії»,
встановлено, що навчальний заклад
здійснює свою діяльність у
відповідності до нормативних
документів України щодо надання
освітніх послуг. Факти викладені у
зверненні ОСОБА_3 найшли підтвердження
тільки в частині зняття курсантів з
навчальних занять для участі у
політичних заходах. Також не
встановлено фактів примусового збору
методистом коштів з курсантів заочного
відділення (а.с.8-12).

Відповідно до довідки щодо розгляду
звернення заступника начальника з
навчальної роботи Херсонського
морехідного училища рибної
промисловості Керченського державного
морського технологічного університету
ОСОБА_3, на підставі наказу управління
освіти і науки обласної державної
адміністрації від 25.03.2013 року № 177
створено комісію, якою здійснено
перевірку викладених у зверненні
фактів. Вказаною перевіркою не
встановлено порушення законодавства в
частині внесення курсантами
благодійної, або т.з «спонсорської
допомоги» (а.с.13-16).

Відповідно до ст. 40 Конституції України
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009 року № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи"
роз'яснено, що у випадку, коли особа
звертається до зазначених органів із
заявою, в якій міститься та чи інша
інформація, і в разі, якщо цей орган
компетентний перевіряти таку
інформацію та надавати відповідь,
проте в ході перевірки інформація не
знайшла свого підтвердження, вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Про зазначене йдеться й у Рішенні
Конституційного Суду України від 10
квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про
поширення відомостей).

З матеріалів справи також вбачається,
що навчальний заклад Херсонське
морехідне училище рибної
промисловості Керченського державного
морського технологічного університету
належить до сфери управління
Держрибагенства України та
підпорядкований Департаменту освіти і
науки, молоді та спорту Херсонської
обласної державної адміністрації
(а.с.108,113)

Разом з тим, з відтисків штампів на
зверненні ОСОБА_3 вбачається, що воно
надійшло до Херсонської
облдержадміністрації 12.03.2013 року за вх.
№ 511-1828/0/8-13/63 та в подальшому, 15.03.2013 року
за вх. № 02-17/247-13 передано Управлінню
освіти і науки Херсонської обласної
державної адміністрації (а.с.30).

Виходячи з положення про Державне
агентство рибного господарства
України, положення про Департамент
освіти і науки, молоді та спорту
Херсонської обласної державної
адміністрації, вказані органи
компетентні перевіряти інформацію
отриману від ОСОБА_3 (а.с.110-112,118-127).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Статтею 10 Конвенції про захист прав
людини і основних свобод,
ратифікованої Україною, передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Зі змісту цієї норми випливає, що
свобода слова, преси, критики
представників влади і державних
органів, висловлення своєї думки в
процесі обговорення питань, що
становлять громадський інтерес, чи
викладення своїх думок при написанні
звернень, скарг є однією з
найважливіших свобод людини.

Враховуючи викладене та відповідно до
зазначених норм національного і
міжнародного законодавства та
обставини справи, колегія суддів
вважає, що оспорювана позивачем
інформація не відноситься до
негативної, а є викладеною в процесі і в
межах реалізації відповідачем свого
права на звернення до уповноважених
органів, гарантованого ст. 40
Конституції України і в рамках ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, оскільки
висловлена не з метою доведення таких
відомостей до громадськості чи окремих
громадян, а з метою її перевірки
уповноваженими на це законом
посадовими особами, у зв'язку з чим
колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
ОСОБА_3 направила звернення, що містять
неправдиві відомості щодо позивача, до
посадових осіб, які не наділені
повноваженнями щодо прийняття рішень
за заявами про скоєння протиправних
дій та ці звернення викликані не
наміром відповідача захистити свої
права, а намагання принизити ділову
репутацію позивача та завдали останній
моральну шкоду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції не
в повній мірі визначився з характером
спірних правовідносин, що виникли між
сторонами, не перевірив належним чином
доводів позивача та заперечень
відповідача, в порушення вимог ст. 212
ЦПК України не дав належної оцінки
встановленим обставинам та наявним у
справі доказам і необґрунтовано
задовольнив частково позовні вимоги.

Крім того, у спірних правовідносинах,
позивачем не доведений юридичний
склад правопорушення, а саме поширення
інформації, що порушує особисті
немайнові права позивача, тобто або
завдає шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
позивачу повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Фізична особа, особисте немайнове
право якої порушено, в силу ст. 280 ЦК
України має право на відшкодування
майнової та (або) моральної шкоди, яку
їй завдано у зв'язку з таким порушенням.
Таким чином, підлягає відшкодуванню
завдана фізичній особі матеріальна та
(або) моральна шкода в результаті
порушення будь-якого особистого
немайнового права, що перелічені у
главі 21 та 22 і перелік яких не є
вичерпним.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди"(зі змінами, внесеними постановою
від 25.05.2001 року №5) встановлено, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема, у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Пунктом 4 ч.2 ст.23 ЦК України визначено,
що моральна шкода полягає у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги ОСОБА_4 в частині відшкодування
моральної шкоди також не підлягають до
задоволення у зв'язку із їх
безпідставністю.

Таким чином, колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги такими, що
ґрунтуються на нормах матеріального
права та приходить до висновку, що
рішення суду як таке, що ухвалене з
порушенням норм цивільного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні заявлених позовних вимог
із наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст. 40
Конституції України, ст. 10 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод, ст. 297 ЦК України , п. 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року № 1 "Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи",
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 03 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: