Справа № 347/209/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1711/2014
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря
Мельник О.В.,

з участю:
ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3;

ОСОБА_4; представника Яблунівської
селищної

ради -
Скригунця В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Косівського
районного суду від 05 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_6 пред'явила
позов до Яблунівської селищної ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про визнання
незаконними рішень сільської ради,
визнання недійсними державних актів на
право власності на землю та припинення
права власності на землю. Позовні
вимоги мотивовано тим, що частину
належної їй земельної ділянки площею
0,1289 га було вилучено без її згоди та
передано ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
спадкоємцями яких є відповідачі:
відповідно ОСОБА_7, ОСОБА_2 і ОСОБА_4
Посилаючись на те, що дана земельна
ділянка була вилучена без її відома та
згоди, просила визнати незаконними та
скасувати рішення Яблунівської
селищної ради від 31.01.1998 року та від
30.05.2001 року, а також визнати недійсними :
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії І-ІФ №043521 від
21.08.2001 року, виданий ОСОБА_9, в частині
передачі йому земельної ділянки площею
0,0910 га; державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЗ
№420067 від 15.03.2010 року, виданий ОСОБА_2 та
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ІФ №096621 від
22.12.2003 року, виданий ОСОБА_7, в частині
передачі йому земельної ділянки площею
0,02 га. А також просила стягнути з
відповідачів понесені нею судові
витрати.

У квітні 2013 року ОСОБА_7 подав
зустрічний позов до ОСОБА_6 та
Яблунівської селищної ради про
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю,
посилаючись на те, що земельна ділянка
площею 0,0272 га, яку було виділено ОСОБА_6,
останньою не оброблялась, а
користувався нею його батько - ОСОБА_8
ще за часів існування колгоспу.
Посилаючись на те, що рішенням
Яблунівської селищної ради від 31.01.1998
року рішення цієї ж селищної ради від
24.12.1993 року, яким ОСОБА_6 виділено
земельну ділянку площею 0,02 га, було
відмінене, просив визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_6 14.06.1994
року та скасувати рішення 9-ї сесії
Яблунівської селищної ради від 24
грудня 1993 року в частині надання у
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,02 га.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 також
пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_6
та Яблунівської селищної ради про
визнання недійсними названих
державного акту на право приватної
власності на землю та рішення селищної
ради. Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що земельна ділянка площею 0,0910 га, яка
належить їм на праві власності і
отримана по спадщині після смерті
батька ОСОБА_9, була незаконно видана
ОСОБА_6, оскільки дана ділянка була у
користуванні їхнього батька і не
вилучалась з його користування. А також
вказали, що ОСОБА_6 за період з січня 1994
року по час звернення до суду жодних
претензій до них з приводу
використання земельної ділянки не
пред'являла. Посилаючись на
вищенаведене, просили визнати
незаконними та скасувати рішення 9
сесії Яблунівської селищної ради від
24.12.1993 року про передачу в приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,3061 га та державний акт на право
приватної власності на землю від 14.06.1994
року серії ІФ №08-03-2/000056, виданий на ім'я
ОСОБА_6

Дана справа розглядалася судами різних
інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням Косівського
районного суду від 05 червня 2014 року в
позові ОСОБА_6 відмовлено, зустрічні
позови ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 -
задоволено. Постановлено поновити
ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 строк
звернення до суду, визнати незаконними
та скасувати рішення 9 сесії
Яблунівської селищної ради від 24.12.1993
року про передачу у приватну власність
ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,3061 га
для обслуговування житлового будинку,
господарських споруд і для ведення
селянського господарства, також
визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІФ №08-03-2/000056, виданий ОСОБА_6
Яблунівською селищною радою 14.06.1994 року
та зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №56.

Не погоджуючись із даним рішенням,
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, а також на
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Судом, на її думку,
не було враховано того, що її не було
повідомлено про вилучення з її
власності земельної ділянки площею 0,1289
га, а також того, що Яблунівською
селищною радою не приймалося рішень
про передачу ОСОБА_9 земельної ділянки
площею 0,0910 га, а отже, не було підстав
для видачі йому державного акта серії
ІФ №043521 від 21.08.2001 року. Окрім того,
апелянт зазначає, що судом першої
інстанції не було враховано вказівки
Вищого спеціалізованого суду України
стосовно встановлення судом правової
підстави вилучення у неї спірних
земельних ділянок площею 0,02 га та 0,0910
га. Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим, просила його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов, а в
зустрічних позовах ОСОБА_7, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 - відмовити.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_7
та ОСОБА_6 не з'явились, хоч судові
повідомлення їм було вручено у
встановленому законом порядку і
завчасно. Однак, вони у письмових
заявах просять розглянути справу у їх
відсутності у зв'язку із захворюванням
та віддаленістю апеляційного суду від
місця проживання. Отже, є правова
підстава для розгляду справи у
відсутності зазначених осіб.

ОСОБА_2, її представник та ОСОБА_4, а
також представник Яблунівської
сільської ради доводи апеляційної
скарги заперечили. На їх думку,
Яблунівська сільська рада правомірно
вилучила своїм рішенням спірні
земельні ділянки у ОСОБА_6 та передала
їх у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
користувалися цими ділянками ще з 1960-х
років без документального оформлення
свого права користування. Вони
посилаються також на те, що ОСОБА_6
пропустила загальний строк позовної
давності на звернення до суду. Рішення
суду першої інстанції вважають
законним та обґрунтованим, просять
залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з таких
підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, 3) які правовідносини
випливають із встановлених обставин, 4)
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в
даній справі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що при видачі ОСОБА_6 державного
акту про право власності на земельну
ділянку площею 0,3061га Яблунівською
селищною радою було порушено порядок
передачі громадянину землі, яка не
була у його законному користуванні,
зокрема порушено п.2 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди),
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
15.04.1993 року №28. Зокрема, не було
визначено межі в натурі та не
встановлено межові знаки. Однак, на
думку колегії суддів, погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
не можна, оскільки, по-перше, він не
підтверджується ніякими об'єктивними
документальними доказами. По-друге,
якщо б дійсно мало місце порушення
порядку приватизації ОСОБА_6 землі, то в
такому разі належним позивачем могла б
бути селищна рада або прокурор,
оскільки права користування спірними
ділянками на той час у ОСОБА_9, ОСОБА_8
чи інших осіб не було, а отже, і право їх
не порушувалось.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення від 24.12.1993 року
Яблунівської селищної ради народних
депутатів ОСОБА_6 14.06.1994 року був
виданий державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,3061 га для
обслуговування житлового будинку і
ведення особистого підсобного
господарства (т.1, а.с.8). Отже, на
підставі згаданого рішення селищної
ради від 24.12.1993 року у ОСОБА_6 виникло
право приватної власності на земельну
ділянку.

У п.4 рішення Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року №7 - рн/2009
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказано, що
оскільки, індивідуально-правові акти,
зокрема, місцевих рад, є юридичними
фактами, на підставі яких у фізичних та
юридичних осіб приватного права
виникають, змінюються або припиняються
конкретні права та обов'язки, то
одностороннє скасування радами цих
актів порушує право зазначених осіб на
розгляд їх справ відповідно до
встановленої Конституцією і законами
України процедури.

Апеляційним судом встановлено, що
всупереч чинному законодавству
України про землю та названому рішенню
Конституційного Суду України рішенням
Яблунівської селищної ради від 31.01.1998
року було відмінено рішення від 24.12.1993
про приватизацію ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,02га на участку
«Баньки», та надано дозвіл ОСОБА_8 на
приватизацію вказаної земельної
ділянки для ведення особистого
підсобного господарства (т.1, а.с. 20).

З'ясовано також, що інша спірна ділянка
площею 0,0910га, яка перебувала у
приватній власності ОСОБА_6, була
вилучена без її згоди шляхом прийняття
30.05.2001 року рішення Яблунівською
селищною радою про передачу ОСОБА_9
земельної ділянки площею 0,7467 га, в тому
числі і 0,0910 га земельної ділянки,
раніше переданої ОСОБА_6 рішенням від
24.12.1993 року (том №1, а.с.19). На підставі
названого рішення ОСОБА_9 21 серпня 2001
року було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку (копія
державного акту - том №1, а.с.127).

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передані
їм незаконно вилучені у ОСОБА_6
земельні ділянки серед іншої площі
перейшли до ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
відповідно (том №1, а.с.26;27; 125; 126). Цей
факт у засіданні апеляційного суду
підтвердили ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
спеціаліст-землевпорядник
Яблунівської селищної ради Скригунець
В.П. Дана обставина також вбачається із
копії державного акту від 22.12.2003 року,
виданого ОСОБА_7 (том №1, а.с.27) та із
копії державного акту від 15.03.2010 року
(том №1,а.с.26), виданого спадкоємцям
ОСОБА_9 - ОСОБА_2 і ОСОБА_4, де зазначено,
що земельна ділянка площею 0,0910 га
належить їм в рівних частках.

Посилання ОСОБА_2, ОСОБА_4 на те, що
ОСОБА_6 пропустила загальний строк
позовної давності для захисту
порушеного права на землю, є
безпідставними, оскільки позивачка,
яка тривалий час не проживає у с.
Яблунів Косівського району, про
порушення свого права власності на
земельну ділянку дізналась тільки у 2012
році, отримавши копію рішення
Яблунівської селищної ради від 26.04.2012
року про розгляд її скарги та відповідь
селищної ради на запит від 18.06.2012 року
(том №1. а.с.16;17).

Враховуючи те, що спірні земельні
ділянки без згоди ОСОБА_6 та з
порушенням встановленого законом
порядку були вилучені у неї внаслідок
прийняття Яблунівською селищною радою
названих вище рішень від 31.01.1998 року та
від 30.05.2001 року, то позов ОСОБА_6 про
визнання незаконними цих рішень та
недійсними державних актів на право
власності на землю, виданих в
подальшому відповідачам на їх
підставі, є обґрунтованим. Оскільки
чинним законодавством України
визнання недійсними державних актів на
право приватної власності на землю
тільки в певній частині не передбачено,
то названі вище державні акти слід
визнати недійсними повністю.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
про задоволення зустрічних позовів
відповідачів, які не ґрунтуються на
законі, суд допустив порушення вимог
норм матеріального і процесуального
права.

Розглянувши справу в межах в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених сторонами у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що у
зв'язку із наведеним оскаржене рішення
не може бути залишене в силі. В даному
випадку є правові підстави для
ухвалення нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 218; 307; 309; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Рішення Косівського районного суду від
05 червня 2014 року в даній справі
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_6 задовольнити. Визнати
незаконними та скасувати: рішення
восьмої сесії другого скликання
Яблунівської селищної ради народних
депутатів від 31 січня 1998 року про
відміну рішення 9 сесії першого
скликання від 24.12.1993 року про
приватизацію земельної ділянки
розміром 0,02 га ОСОБА_6 та про надання
дозволу ОСОБА_8 на приватизацію даної
земельної ділянки, а також рішення
сесії Яблунівської селищної ради від
30.05.2001 року про передачу земельної
ділянки площею 0,0910 га у власність
ОСОБА_9.

Визнати недійсними: державний акт на
право приватної власності на землю
серії І-ІФ №043521, виданий 21 серпня 2001
року ОСОБА_9 на земельну ділянку
загальною площею 0,7467 га в селищі
Яблунів Косівського району; державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯЗ №420067,
виданий 15 березня 2010 року ОСОБА_2 на
земельну ділянку загальною площею 0,0910
га в селищі Яблунів Косівського району;
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ІФ №096621,
виданий 22 грудня 2003 року ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 0,4616 га в селищі
Яблунів Косівського району.

В задоволенні зустрічних позовів
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та
Яблунівської селищної ради про
скасування рішення 9 сесії
Яблунівської селищної ради від 24
грудня 1993 року в частині надання у
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,02 га та визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю серії ІФ №08-03-2/000056,
виданий ОСОБА_6 14 червня 1994 року,
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
його проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів після
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М.
Васильковський

О.Є. Меленко