Справа №266/2785/14-ц
Провадження№ 2/266/977/14
УХВАЛА

про призначення судової експертизи

22 жовтня 2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області

в складі: головуючого судді –
Митрофанової Є.Г.,

при секретарі – Давлєтбаєвій Л.Є.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи –
державний нотаріус Другої
маріупольської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна
справа за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа – державний
нотаріус Другої маріупольської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5,
про визнання заповіту недійсним, в якій
позивач просив визнати недійсним
заповіт ОСОБА_7, посвідчений нотаріусом
Другої маріупольської державної
нотаріальної контори 14.04.2005 року, яким
він на випадок своєї смерті заповів все
належне йому майно на користь ОСОБА_4 В
обґрунтування позову зазначив, що
ОСОБА_7 доводився йому батьком та помер
27 жовтня 2013 року. Після його смерті він
дізнався про те, що той за життя уклав
заповіт, яким все своє майно заповів
своїй онучці – відповідачці ОСОБА_4
Вважає, що на час укладення заповіту
його батько був хворою людиною,
страждав на психічний розлад здоров’я,
а тому не в повній мірі мав можливість
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. Так, з 1998 року ОСОБА_7 перебував на
диспансерному обліку в Маріупольській
міській лікарні №9 з діагнозом:
церебральний атеросклероз та мав
порушення з боку серцево-судинної
системи, підвищений кров’яний тиск,
ішемічну хворобу серця. Окрім того,
після його смерті з’ясувалось, що він
складував у своєму будинку сміття,
приносив зі сміттєзвалища додому плати
від телевізорів, шматки пластикових
труб, будівельне сміття, використані
шприци, стакани, сірникові коробки
тощо, вів записи своїх дій протягом дня
та зберігав такі записи у своїй
кімнаті. Просив призначити по справі
судово-психіатричну експертизу, на
вирішення якої поставити питання чи
усвідомлював ОСОБА_7 на момент
складання заповіту (14 квітня 2005 року)
значення своїх дій та чи міг керувати
ними.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 заявлене клопотання
підтримала, пояснивши, що ОСОБА_7 не міг
вірно орієнтуватися в практичній
життєдіяльності та головних правових
питаннях, не міг осмислювати ситуацію в
цілому і свій стан, вірно коректувати
свою поведінку, а тому просила
призначити судово-психіатричну
експертизу по справі, проведення якою
доручити КЗ «Дніпропетровська
клінічна психіатрична лікарня».

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення клопотання та призначення
судом експертизи, оскільки не вбачав
для цього підстав. Вважає клопотання
необґрунтованим, т.я. позивачем не
надано жодного доказу щодо наявності у
померлого ознак будь-якого психічного
захворювання.

Позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4
в судове засідання не з’явились,
надавши суду заяви про розгляд справи
за їх відсутності з участю їх
представників.

Суд, вислухавши клопотання та думку
представників сторін, виходячи з
положень ст.10, 145 ЦПК України вважає
можливим клопотання задовольнити з
наступних підстав.

Як встановлено судом під час розгляду
даної цивільної справи, 14 квітня 2005
року нотаріусом Другої маріупольської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
посвідчений заповіт від імені ОСОБА_7,
яким останній на випадок своєї смерті
заповів все своє майно на користь
ОСОБА_4, що доводиться йому онучкою.

27 жовтня 2013 року ОСОБА_7 помер.

Після смерті ОСОБА_7 дружина
померлого ОСОБА_6 та син померлого –
позивач ОСОБА_3 звернулись до нотаріуса
із заявами про прийняття спадщини,
однак з’ясувалось, що ОСОБА_7 за життя
був укладений заповіт на користь
ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України, якщо у
cпpaві необхідно встановити психічний
стан особи, то призначення експертизи є
обов'язковим.

В порядку підготовки до призначення
експертизи судом за клопотанням сторін
були допитані свідки та до матеріалів
цивільної справи долучені документи, в
яких міститься інформація про
наступне:

- з пояснень в суді третьої особи
ОСОБА_6 слід, що ОСОБА_7 був її чоловіком,
був людиною замкнутою, не любив
спілкуватися з онукою ОСОБА_8.
Зловживав на протязі всього
подружнього життя алкоголем. Почав
приймати якісь психотропні ліки, але на
обліку в лікарнях не перебував. Мав
нав’язливі думки про те, що хтось бажає
його отруїти, став приносити сміття до
дому, зберігав документи, ліки за
закритими дверима;

- допитаний за клопотанням позивача
свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є
знайомим позивача - сина померлого та
характеризує ОСОБА_7 як «неадекватну»
особу, який мав погану пам’ять,
оскільки називав його під час зустрічі
різними іменами, оскільки зловживав
спиртними напоями. Пояснив, що будинок
був завалений сміттям, занедбаним і сам
ОСОБА_7 у останні роки за собою не
доглядав, не користувався ванної
кімнатою.

- з пояснень допитаного за клопотанням
позивача свідка ОСОБА_10 слід, що він був
знайомий із померлим ОСОБА_7 в 90-х роках
під час роботи на суднах закордонного
плавання – він працював мотористом, а
ОСОБА_7 – електриком. В декількох
рейсах вони працювали разом.
Характеризує померлого як людину вкрай
непривітну, злобну та патологічно
жадну. В подальшому, через роки, під час
випадкової зустрічі він його не
впізнав та не привітався, при цьому був
охайно одягнений, хоча мав хворобливий
вигляд;

- з пояснень допитаної за клопотанням
представника відповідача ОСОБА_11 слід,
що ОСОБА_7 був батьком її чоловіка, між
ним та його сином – позивачем ОСОБА_3
були напружені стосунки через
протиправну поведінку сина. При цьому
вона з ОСОБА_7 спілкувалась, той був
психічно цілком здоровою людиною. Він
дуже любив свою онуку, піклувався про
неї, після повернення з рейсів за
власною ініціативою дарував онучці
подарунки, спілкувався з нею, водив її
на прогулянки тощо. Жодних ознак
психічного захворювання в нього не
було. За тиждень до смерті відповідачка
відвідувала його, в будинку було не
прибрано, однак звалищ сміття, в
будинку не було;

- допитана за клопотанням відповідачки
свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що
померлий доводився їй рідним братом.
Про його намір укласти заповіт на
користь своєї онуки ОСОБА_7 свого часу
розповідав. Психічно її брат ОСОБА_7
був цілком здоровий, на жодне психічне
захворювання не страждав та в його
поведінці ознак такого захворювання не
було. Він адекватно себе поводив все
своє життя, був спокійним,
врівноваженим, принциповим, гарним
електриком, був охайний, носив чистий
одяг, голився щодня. Він дуже любив свою
онучку ОСОБА_8, дарував їй подарунки,
цікавився її життям. Вона не бачила, щоб
він приносив у будинок сміття;

- згідно відповіді начальника
Приморського РВ ММУ ГУМВС України в
Донецькій області 11.07.2002 року ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, видано дозвіл на
придбання, зберігання та носіння
газового пістолета ПГШ-790; 11.07.2005 року
йому видавався дозвіл на придбання,
зберігання та носіння газового
пістолета Маузер, зі строком дії до 2014
року (а.с.47);

- з відповіді ЦПМСД №4, ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на диспансерному обліку
не перебував (а.с.48);

- згідно відповіді Маріупольської
міської психіатричної лікарні №7,
ОСОБА_7 на обліку в цьому закладі не
перебував (а.с.49).

Таким чином, оскільки проведення
судової експертизи з метою визначення
психічного стану особи можливе лише за
ухвалою суду, а представник позивача
наполягав на її призначенні, суд при
розгляді справи повинен сприяти
сторонам в наданні доказів, а тому
призначає по даній справі посмертну
судово-психіатричну експертизу,
провадження якої доручає Комунальному
закладу «Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня»
Дніпропетровської обласної ради.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись
ст. 145 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити по cпpaві за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа – державний
нотаріус Другої маріупольської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5,
про визнання заповіту недійсним,
посмертну судово-психіатричну
експертизу, провадження якої доручити
Комунальному закладу
«Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня»
Дніпропетровської обласної ради,
попередивши експертів про кримінальну
відповідальність за ст. 384, 385 КК
України.

На вирішення експертів поставити
наступні питання:

1. Чи страждав станом на 14
квітня 2005 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
будь-яке психічне захворювання?

2. Чи міг ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на
14 квітня 2005 року розуміти значення
cвоїx дiй та керувати ними?

Для проведення експертизи в
розпорядження експертів надати:

- матеріали цивільної справи № 266/2785/14-ц
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа – державний нотаріус Другої
маріупольської державної нотаріальної
контори ОСОБА_5, про визнання заповіту
недійсним в 1 томі на 103арк.;

- матеріали цивільної справи № 266/15/14-ц
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним в 1 томі на
151 арк.;

- амбулаторну картку на ім’я ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Провадження по
цивільній cправі зупинити на час
проведення експертизи.

На ухвалу може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Донецької області через Приморський
районний суд м. Маріуполя протягом
п’яти днів з дня її проголошення в
частині зупинення провадження.

Суддя:

Митрофанова
Є. Г.