Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2014 року м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Чужі Ю.Г., Леска В.В.,

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

АКІБ "УкрСиббанк"" (далі - Банк) 03.12.2009 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом в сумі 133089.05 грн. Позов мотивовано тим, що 17.11.2005 Банк уклав з ОСОБА_2 кредитний договір № (36/10/05-МК) 0, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 15000 доларів США зі сплатою 13% річних. 17.08.2006 між ОСОБА_2 та Банком була укладена додаткова угода №1 до цього кредитного договору, згідно якої Банк надав позичальнику кредит в сумі 19500 доларів США зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном погашення 17.11.2016. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 17.08.2006 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 зобов'язався відповідати за своєчасне і повне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед банком за кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 24.11.2009 виникла заборгованість у розмірі 133089.05 грн., яку Банк і просив стягнути з відповідачів солідарно, а також судові витрати.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.01.2011 позов задоволено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2014 заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного рішення суду залишено без задоволення (а.с.51).

Відповідачем ОСОБА_1 на рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог Банку до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. Вказує, що пред'явлення позову до нього, як поручителя, було безпідтавним, оскільки договір поруки, в силу положень ст. 559 ч. 1 ЦК України, припинено у зв'язку з підвищенням позивачем без згоди поручителя відсоткової ставки.

Згідно Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 Акціонерний комерційний інноваційний банк „УкрСиббанк" продав (відступив), а Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» придбав право вимоги за кредитним договором № (36/10/05-МК) 0 від 17.07.2005. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26.12.2014 до участі у справі залучено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» як процесуального правонаступника позивача по справі - Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк"

Заслухавши суддю-доповідача, позицію осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу у цих межах, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов та стягуючи солідарно з позичальника та поручителя суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Проте з таким висновком суду погодитися в повній мірі не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах матеріального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.11.2005 між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № (36/10/05-МК) 0, за яким Банк надав позичальнику кошти в сумі 15000 доларів США зі сплатою 13% річних (а.с.7-11).

17.08.2006 між Банком та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору № (36/10/05-МК) 0, згідно якої Банк надав позичальнику кредит в розмірі 19500 доларів США зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном погашення 17.11.2016 (а.с.16). Також в додатковій угоді зазначено, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі 21% річних, і такий розмір процентної ставки застосовується до простроченої заборгованості клієнта по основній сумі боргу.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 17.08.2006 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 зобов'язався відповідати за своєчасне і повне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед банком за кредитним договором (а.с.25-26).

Згідно довідки-розрахунку щодо виникнення заборгованості ОСОБА_2 станом на 24.11.2009 заборгованість ОСОБА_2 становила 133089.05 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту - 116750.45 грн. (14610.82 дол. США); заборгованість по відсотках за користування кредитом - 13847.95 грн. (1733.16 дол. США), пеня - 2000 грн., штраф - 500 грн. (а.с.5-6).

Згідно із ч.1 ст. 553, ч.1 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що встановлено презумпцію припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, в разі підвищення розміру процентів. Внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентів за відсутності згоди поручителя на таку зміну змінює обсяг його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Відповідні позиції неодноразово викладені у постановах Верховного Суду України. Зокрема, у постановах від 21.05.2012 № 6-69цс11, № 6-18св11, від 10.10.2012 N 6-112цс12, від 21.11.2012 № 134 цс12, від 05.06.2013 № 6-43ц13, 25.09.2013 № 6-97цс13, 10.09.2014 № 6-70цс14, від 22.10.2014 № 6-101цс14, які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України.

Предметом договору поруки було надання поруки за Кредитним договором № (36/10/05-МК) 0, з врахуванням додаткової угоди від 17.08.2006 №1 до кредитного договору № (36/10/05-МК) 0, згідно яких боржнику надано кредит у розмірі 19500 доларів США зі сплатою 14 % річних, та 21% річних у разі прострочення заборгованості клієнта по основній сумі боргу.

Пунктом 2.1 договору поруки від 17.08.2006 передбачено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови кредитного договору з Позичальником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в кредитний договір Поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т.і. (а.с.25)

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, що була додана Банком до позовної заяви, заборгованість за прострочення сплати боргу з березня 2008 року нараховувалась з розрахунку 28 % річних. З липня 2008 року строкова процентна ставка становила 16 % річних, а прострочена - 32 % річних (а.с.5).

Закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки.

До позовної заяви доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений про збільшення розміру процентів за кредитним договором, додано не було. Апеляційним судом витребовувалась копія кредитної справи (а.с.164-242), матеріали якої також не містять доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений про збільшення розміру процентів за кредитним договором

Таким чином, збільшення процентної ставки за кредитним договором відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, що є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення боргу та судових витрат з ОСОБА_1 через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права слід скасувати (п.п.3, 4 ст. 309 ЦПК України), та у задоволенні позову до поручителя - ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст. 304, 307, п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року в частині стягнення солідарно боргу та судових витрат з ОСОБА_1 - скасувати, та у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді