Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Рожина Ю.М.,

суддів Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 його представника
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 25 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання трьох
неповнолітніх дітей та стягнення
допомоги на утримання матері
неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 25 березня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дітей: сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочок ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
розмірі по 600 грн. на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 13 січня 2014 року і
до досягнення дітьми повноліття, а
також кошти на користь ОСОБА_1 на її
утримання в розмірі 200 грн. щомісячно,
починаючи з 13 січня 2014 року і до
досягнення дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
трьох років.

Вважаючи рішення суду незаконним,
необґрунтованим, ОСОБА_3 оскаржив його
в апеляційному порядку. Доводить, що не
отримував судових повідомлень про
розгляд справи, а його представник
адвокат ОСОБА_8 без його згоди та відома
визнала позовні вимоги всупереч його
законним інтересам. Зазначає, що при
визначенні розміру аліментів не
враховано його матеріальне становище,
стан здоров'я та наявність на утриманні
батька-пенсіонера та хворої матері.
Покликаючись на неповноту з'ясування
обставин справи та невідповідність їм
висновків суду, просить рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
аліментів на утримання дітей змінити,
зменшивши їх розмір з 600 грн. до 450 грн., а
в частині стягнення допомоги на
утримання дружини скасувати та
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалі справи вбачається, що 22
вересня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
зареєстровано шлюб відділом
реєстрації актів цивільного стану
м.Рівне., від якого позивачка та
відповідач мають трьох неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з матір'ю.

Відповідно до чч.1,2 ст.27 Конвенції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789ХІІ від 27
лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Слід зазначити, що законодавець в даній
статті при визначенні розміру
аліментів на дитину покладає обов'язок
суду в першу чергу враховувати стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини на яку платник зобов'язаний
сплачувати аліменти, а лише потім
враховувати інші чинники щодо платника
аліментів.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, в частині стягнення аліментів
на дітей суд першої інстанції виходив
із передбаченого законом обов'язку
батьків утримувати дітей до досягнення
ними повноліття та врахував
матеріальне становище відповідача,
мінливий характер його доходів
визначивши аліменти в твердій грошовій
сумі.

Доводами апеляційної скарги ці
обставини не спростовано, та не
зазначені інші обставини, що дають
підставу вважати за неможливе
відповідача сплачувати аліменти
визначенні рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право
на утримання має дружина, з якою
проживають діти, незалежно від того чи
вона працює та незалежно від
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Колегія суддів враховуючи, що
відповідач не має постійного
заробітку, має мінливий дохід, вважає,
що відповідач не має можливості
надавати допомогу позивачці за умови,
що позивачка працює та має доходи, про
що повідомив у судовому засіданні її
представник.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
допомоги на утримання позивачки є
безпідставними та задоволенню не
підлягають, а рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню та
відмовою у позовних вимогах.

За викладених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу частково,
а тому наявні підстави для
застосування положень ст.307 ЦПК України
щодо скасування рішення суду першої
інстанції в частині стягнення допомоги
на утримання позивачки, яке прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалення в
цій частині нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог, як таких,
що є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,309,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Рівненського міського суду від
25 березня 2014 року в частині стягнення
допомоги на утримання ОСОБА_1, в розмірі
200 (двохсот) гривень скасувати та
відмовити у задоволенні цих позовних
вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя
Рожин Ю.М.

Судді:
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.