Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК
України/

02 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» в особі
Відділення № 43 публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому посилається на те, що 26
лютого 2014 року між ним та відповідачем
було укладено договір строкового
банківського вкладу «Ваш Стабільний»
№ 2630/43/161733 щодо розміщення вкладником
грошових коштів на строковий
депозитний рахунок в сумі 180 000 грн. зі
сплатою 22,35 % річних на строк 89 днів,
тобто до 26 травня 2014 року. 23 травня 2014
року позивач повідомив відповідача про
намір не продовжувати депозитний
договір та повернути суму депозиту та
нараховані відсотки. На неодноразові
звернення позивача до відповідача з
вимогою повернути грошові кошти,
останній повідомив про переведення
коштів на рахунок обліку вкладів та про
неможливість видачі грошових коштів
через відсутність готівки. В зв'язку з
викладеним позивач просить суд
стягнути з відповідача 180 000 грн. суму
вкладу за договором строкового
банківського вкладу, 23 277, 60 грн. суму
процентів; 1 800, 72 грн. - 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання; 10 980 інфляційні витрати за
прострочення виконання грошового
зобов'язання; 60 734, 77 грн. пеню на
підставі ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав
споживачів».

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені у
позові, просили їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності представника відповідача,
постановити заочне рішення суду за
правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
висновку, що заявлені вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України. Згідно ст.629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України,
за договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона, що прийняла від
другої сторони ( вкладника) або для неї
грошову суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку , встановлених договором. До
відносин банку та вкладника за
рахунком, на який внесений вклад,
застосовуються положення про договір
банківського рахунка, якщо інше не
встановлено цією главою або не
випливає із суті договору банківського
вкладу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» вклад ( депозит)
- це кошти в готівковій або у
безготівковій формі, у валюті України
або в іноземній валюті, які розміщені
клієнтами на їх іменних рахунках у
банку на договірних засадах на
визначений строк зберігання або без
зазначеного такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Загальний порядок залучення банками
України та філіями іноземних банків в
Україні грошових коштів (як у
національній, так і в іноземній валюті)
або банківських металів від юридичних
і фізичних осіб на їх поточні, вкладні
(депозитні) рахунки регулюється
Положеннями про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з юридичними і фізичними
особами, затвердженого Постановою
Правління НБУ № 516 від 03 грудня 2003 року.
Відповідно до п.2.4 Положення за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняли від іншої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові цю суму та проценти на неї
або дохід в іншій формі на умовах та в
порядку, установленим договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 26
лютого 2014 року між ПАТ «Міський
Комерційний Банк» та ОСОБА_1 було
укладено договір строкового
банківського вкладу № 2630/43/161733,
відповідно до якого банк зобов'язався
прийняти від вкладника грошові кошти в
сумі 180 000 грн. на строковий депозитний
рахунок строком 89 днів зі сплатою 22,35%
річних /а.с.12-15/.

Згідно меморіального ордеру № 1659 від 26
лютого 2014 року ОСОБА_1 було
перераховано 180 000 грн. на депозитний
рахунок /а.с.16/

23 травня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про намір не
продовжувати договір банківського
вкладу та про повернення грошових
коштів /а.с.17/. 28 травня 2014 року позивачу
було відмовлено у видачі грошових
коштів з посиланням на відсутність в
банку готівки /а.с.18/. Листом від 25
червня 2014 року відповідачем було
надано відповідь про переведення суми
вкладу на рахунок обліку вкладів №
НОМЕР_2 /а.с.19/. В подальшому позивач
неодноразово звертався до банку з
письмовими вимогами повернути грошові
кошти /а.с.20, 22, 23/. Листом від 28 серпня 2014
року відповідач повідомив про
можливість отримання позивачем суми
вкладу у відділенні за наявності
готівкових коштів в касі банку /а.с.21/.

Відповідно до п. 3.2 Положення про
порядок здійснення банками України
вкладних (депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами,
грошові кошти на вкладні депозитні
рахунки фізичних осіб можуть бути
внесені готівкою, перераховані з
іншого вкладного (депозитного) рахунку
або поточного рахунку і повертаються
банками готівкою або в безготівковій
формі на зазначений у договорі рахунок
вкладника для повернення коштів чи за
заявою вкладника на інший його рахунок.

Згідно ст. 1060 ЦК України, договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу (
вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). За договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім випадків зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, як
і встановлені договором.

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України,
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов , визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання наступають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Таким чином, обмеження прав позивача
щодо отримання грошових коштів, які є
його власністю є безпідставними та
такими, що суперечать чинному
законодавству України, а також
Конституції України. Позивач не був
позбавлений права на вищезазначені
грошові кошти у встановленому законом
порядку, а тому має право на їх
повернення відповідачем без будь-яких
обмежень.

Оскільки встановлено, що відповідач в
односторонньому порядку порушив умови
Договору, суд вважає за необхідне
стягнути з нього належні позивачу
грошові кошти в розмірі 180 000 грн. - суму
депозитного вкладу та нараховані
відсотки у повному обсязі, пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язання,
три відсотки річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання, а
також інфляційні витрати, відповідно
до умов договору та вимог ЦК України.

Пунктом 2.2. Договору строкового
банківського вкладу встановлено, що
нараховані проценти сплачуються
вкладнику окремо від суми вкладу
шляхом безготівкового перерахування
на поточний рахунок вкладника,
щомісячно 26 числа кожного календарного
місяця, а також в день повернення суми
вкладу. Нарахування процентів на Вклад
починається з дня, наступного за днем
надходження вкладу у Банк, і
закінчується в день, що передує даті
закінчення строку дії договору (п. 2.3.
вказаного договору).

Пунктом 5.1. Договору строкового
банківського вкладу встановлено, що
сторони за невиконання та/або
неналежне виконання своїх зобов'язань
за цим договором несуть
відповідальність згідно чинного
законодавства України та умовами цього
договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист
прав споживачів» у разі коли
виконавець не може виконати
(прострочує) роботу (надання послуг)
згідно з договором, за кожний день
прострочення споживачеві сплачується
пеня в розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством. У разі
коли вартість роботи (послуги) не
визначено, виконавець сплачує
споживачеві неустойку в розмірі трьох
відсотків загальної вартості
замовлення.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В зв'язку з неналежним виконанням банку
свого зобов'язання щодо повернення
депозитних коштів утворилася
заборгованість в сумі 276 793, 09 грн., яка
складається з:

- 180 000 грн. - сума вкладу за договором
строкового банківського вкладу;

- 23 277, 60 грн. - відсотки до договором
банківського вкладу /а.с.4/;

- 1 800, 72 грн. - 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання /а.с.5/;

- 10 980 грн. - інфляційні втрати за
прострочення виконання грошового
зобов'язання /а.с.5/;

- 60 734, 77 грн. - пеня на підставі ч.5 ст. 10 ЗУ
«Про захист прав споживачів» за
прострочення надання банківських
послуг /а.с.6/.

За таких обставин суд дійшов до
висновку про те, що права позивача
щодо належного виконання Банком
зобов'язання за договором строкового
банківського вкладу були порушені і у
відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України
підлягають судовому захисту шляхом
стягнення з Банку на користь позивача
180 000 грн. суму вкладу за договором
строкового банківського вкладу; 23 277, 60
грн. суму процентів; 1 800, 72 грн. - 3% річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання; 10 980 інфляційні витрати за
прострочення виконання грошового
зобов'язання; 60 734, 77 грн. пеню на
підставі ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав
споживачів».

Судові витрати розподілити відповідно
до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» в особі Відділення №
43 публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» про
стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Міський комерційний банк»
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1):

- 180 000 грн. - сума вкладу за договором
строкового банківського вкладу;

- 23 277, 60 грн. - відсотки до договором
банківського вкладу;

- 1 800, 72 грн. - 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання;

- 10 980 грн. - інфляційні втрати за
прострочення виконання грошового
зобов'язання;

- 60 734, 77 грн. - пеня на підставі ч.5 ст. 10 ЗУ
«Про захист прав споживачів» за
прострочення надання банківських
послуг, а всього 276 793, 09 грн.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Міський комерційний банк»
на користь держави судовий збір у
розмірі 2 767, 93 грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
С.О. Демидова