У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Дочірнього підприємства
«Kazameta-Україна» Приватного
підприємства «Лаона» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку з виплати заробітної плати,
за касаційною скаргою Дочірнього
підприємства «Kazameta-Україна»
Приватного підприємства «Лаона» на
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 24 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 23 липня

2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду позовом, в якому зазначала, що вона
перебувала у трудових відносинах з
Дочірнім підприємством «Kazameta-Україна»
Приватного підприємства «Лаона» (далі -
ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона»), які
припинено 14 липня 2009 року. Рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 24 вересня 2012 року з відповідача на
її користь стягнута заборгованість із
заробітної плати за період з 31 жовтня
2008 року по 14 липня 2009 року в сумі 83 946
грн, компенсація за несвоєчасну
виплату заробітної плати за період з
листопада 2008 року по травень 2012 року - 16
592 грн 61 коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні - 70
тис. грн.

Посилаючись на те, що в порушення вимог
трудового законодавства, відповідач до
теперішнього часу не провів з нею
остаточного розрахунку, ОСОБА_4 просила
суд стягнути з останнього на її користь
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 24
вересня 2012 року по 24 березня 2014
року в сумі 353 961 грн 53 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 24 квітня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 23 липня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено.

Стягнуто з ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона»
на користь ОСОБА_4 353 961 грн 53 коп.
середнього заробітку за затримку
розрахунку за період

з 24 вересня 2012 року по 24 березня 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ДП «Kazameta-Україна»
ПП «Лаона» просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, обґрунтовуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до статті 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно зі статтею 117
КЗпП України, в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівнику сум у
строки, зазначені в статті 116 КЗпП
України, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору
про розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на корить працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Результат аналізу
наведених норм матеріального права дає
підстави для висновку, що передбачений
частиною першою статті 117 КЗпП України
обов'язок роботодавця щодо виплати
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні настає за
умови невиплати з його вини належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, при
цьому визначальними є такі обставини,
як невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Невиконання
роботодавцем вимог ст. 116 КЗпП України є
триваючим правопорушенням, тому
звільнений працівник може визначити
остаточний обсяг своїх вимог за ст. 117
зазначеного Кодексу й моментом
припинення правопорушення, яким є день
фактичного розрахунку.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд першої інстанції,
з висновком якого погодився і
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
з того, що судовим рішенням, що має
преюдиційне значення для вирішення
спору встановлено, що при звільнені
ОСОБА_4 остаточного розрахунку із
заробітної плати за період з 31 жовтня
2008 року по 14 липня 2009 року не відбулося.
Станом на 24 березня 2014 року - день
звернення ОСОБА_4 до суду з даним
позовом, відповідач рішення суду не
виконав. За таких обставин суди дійшли
правильного висновку, що на ДП
««Kazameta-Україна» ПП «Лаона», як на
роботодавця, який допустив порушеного,
встановленого ст. 116 КЗпП України
строку розрахунку при звільнені,
покладається відповідальність,
передбачена ст. 117 цього Кодексу.

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Kazameta-Україна»
Приватного підприємства «Лаона»
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 24 квітня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 23 липня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук Т.О.
Писана