Справа № 303/5077/14-ц
Номер рядка стат.звіту - 43
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань в м. Мукачево
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила права користування
житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2014 року позивачі звернулися до
суду з позовом про визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням, а саме будинком в
АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивують тим, що
їм на праві приватної власності по Ѕ
частці належить житловий будинок в
АДРЕСА_1, однак в будинку
зареєстрований ОСОБА_3, який в будинку
не проживає та його місце знаходження
невідоме. Таким чином реєстрація
відповідача в будинку створює
незручності, додаткові витрати на його
утримання, порушує їх право, як
власників, на вільне користування та
розпорядження своїм майном, у зв'язку з
чим просять позов задовольнити.

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, представник позивачів
ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи в
його відсутності, позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити з
наведених підстав у позовній заяві,
проти заочного розгляду справи не
заперечив.

Відповідач в судове засідання не
з'явився за невідомих причин. Про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. Клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача не надходило. Причини
своєї неявки відповідач суду не
повідомив. За таких обставин, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача та за згодою
позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226
ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані у
справі докази, постановляючи рішення
відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК
України, суд вважає, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 25.03.2009 року
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на
праві приватної власності по Ѕ частці
належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Право
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будинок
також підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 22281537 від 25.03.2009 року, виданого
ТзОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО». З
довідки № 297 від 25.03.2014 року, виданої
ТзОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО», також
вбачається, що домоволодіння за
АДРЕСА_1 на праві власності належить
ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Відповідно до довідки № 3191 від 29.07.2014
року, виданої виконкомом
Великолучківської сільської ради,
громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
з погосподарської книги за 2001-2005 роки,
за адресою АДРЕСА_1 не проживає. За
даною адресою зареєстровані та
проживають ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з актом обстеження
матеріально-побутових умов проживання
№ 618/02-06/А від 01.08.2014 року, складеного
комісією в складі діловода сільської
ради ОСОБА_6, депутатів сільської ради
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживає
в ньому з 2000 року.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року №
47597-ВР, якими закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, що означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном, право власника володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном на власний розсуд,
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, незалежно від
волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК
України)

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власнику належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Згідно з ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику вимагати усунення
будь-яких порушень його права хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло-житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України, члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач, втратив
право на користування будинком в
АДРЕСА_1 у зв'язку з його відсутністю за
місцем проживання понад встановлений
законом строк, а тому позов про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням
підлягає задоволенню.

З врахуванням вищенаведеного, вимоги
позивача про визнання ОСОБА_3 таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням, а саме будинком за адресою
АДРЕСА_1, є підставними і такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
необхідно стягнути 243,60 грн. судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223,
224, 225, 294 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 405
ЦК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням, а саме будинком адресою
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 243,60 грн. судових витрат.

На рішення суду відповідачем може бути
подана заява про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через
Мукачівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.М.Заболотний