Номер провадження: 22-ц/785/7858/14
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчук В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» про розподіл майна подружжя, встановлення порядку користування майном, визнання недійсним договору за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суд м. Одеси від 20 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

04.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» та просив розділити майно, що являється спільною сумісною власністю подружжя та виділити йому та ОСОБА_3 у власність:

- по 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 799 300 грн.;

- по 1/2 частини металевого три-футового контейнеру на торговому місті № НОМЕР_3 контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, селище Авангард, 7-й км Овідіопольської дороги, загальною вартістю 399 650, 00 грн.;

- по 1/2 частини автомобіля «Chevrolet Lachetti», держаний номер НОМЕР_1, вартістю 11000,00 грн.;

- 1/2 частину грошових коштів, в розмірі 22 712,00 грн., які зберігалися на депозитному рахунку № НОМЕР_4, відкритому в КБ «Приватбанк» і в загальній сумі складали 45 424,00 грн.;

- 1/2 частину грошових коштів від 110 000 доларів США, які залишилися в користуванні ОСОБА_3, тобто в розмірі 55 000,00 доларів США, що еквівалентно 439 615,00 грн.,

а всього майна на суму 1 116 812,00 гривень.

Крім того, позивач просив встановити порядок користування жилим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1, виділивши йому в користування жилу кімнату площею 19,0 кв.м., а відповідачу з сином - кімнати площею 12,2 кв.м. та 10,0 кв.м., підсобні приміщення - кухню, ванну кімнату, коридор залишити в загальному користуванні. Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні жилою кімнатою площею 19,0 кв.м. та підсобними приміщеннями.

10.06.2013 року, позивач уточнив та доповнив позовну заяву і просив суд визнати недійсним в 1/2 частині договір купівлі-продажу металевого три-футового контейнеру на торговому місті № НОМЕР_3 контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок» від 05.02.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні три-футовим контейнером на торговому місті № НОМЕР_3 контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок».

Позов обґрунтував тим, що 16.02.1996 року був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_3

Після розірвання шлюбу все сумісно нажите майно залишилося у відповідачки і вона використовує це майно за власним бажанням. Зайти в квартиру і контейнер він не може, так як відповідачка встановила додаткові замки (а.с.2-4; 58-62).

Заочним рішенням Київського районного суд м. Одеси від 20.02.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 05.02.2013 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, в частині продажу 1/2 металевого три-футового контейнеру, встановленого на торгівельному місці № НОМЕР_3 на території КП № 2 ТСК № 1 контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок».

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на 1/2 частину квартири № 143 за адресою: м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, 15 та на 1/2 частину металевого три-футового контейнеру, встановленого на торгівельному місці № НОМЕР_3 на території КП № 2 ТСК № 1 контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок».

Виділено у власність ОСОБА_3 1/2 частину спірної квартири.

Виділено у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині автомобіля НОМЕР_2.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1037,20 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2014 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с.201).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить заочне рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_2 в позовних вимогах нею фактично не оскаржується.

В цій частині рішення суду не оскаржується і ОСОБА_2

ОСОБА_5 також рішення суду стосовно визнання частково недійсним договору купівлі-продажу металевого три-футового контейнеру не оскаржує.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, заперечень на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом 1-ої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони з 16.12.1996 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2007 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю.

Згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2007 року ОСОБА_3 придбала трьохкімнатну квартиру, житловою площею 39,00 кв.м. і загальною площею 65,8 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1.

Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 12.10.2007 року.

Згідно письмового договору купівлі-продажу від 21.08.2007 року ОСОБА_3 придбала за 5 000,00 грн. два три-футових металевих контейнера, встановлених на торговому місці № НОМЕР_3 контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок».

Відповідно до угоди №154220 та додатку до цієї угоди від 30.03.2007 року між ЗАТ «АІСЕ» та ОСОБА_3, остання по системі Автоплан придбала автомобіль «Chevrolet Lаcetti», вартістю 77 500, 00 грн. Автомобіль отримав державний номер НОМЕР_1 і зареєстрований за ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2012 року, встановлено, що вищевказане майно набуто під час перебування сторін у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд 1-ої інстанції виходив з того, що спірна квартира, три-футовий контейнер на промтоварному ринку та транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя і кожному з них належить по 1/2 частини вказаного майна.

Договір купівлі-продажу 1/2 частини металевого три-футового контейнера на торговому місці № НОМЕР_3 контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок» укладений ОСОБА_3 з ОСОБА_5 всупереч вимог діючого законодавства, а саме без згоди ОСОБА_2

При розгляді спору по суті, суд керувався вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, ч.1 ст.215-217, ст. 328, ч.ч.1,2,4 ст.369 ЦК України та роз'ясненнями, викладеними у п.п.19, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року.

Колегія погоджується з висновками суду в частині, що стосується квартири і металевого три-футового контейнеру, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи і вищевказаним нормам матеріального та процесуального права.

Між тим, колегія не може погодитись з висновками суду щодо визнання за кожною стороною право власності на 1/2 частину автомобіля «Chevrolet Lаcetti», з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається те, що угода №154220 з «АІСЕ Україна», предметом якої є придбання транспортного засобу, була укладена ОСОБА_3 30.03.2007 року, тобто в період шлюбу сторін, однак у розстрочку, терміном до 30.03.2014 року.

Всього відповідачкою за придбаний автомобіль, з урахуванням суми послуг за Угодою та адміністративних витрат сплачено 121 036, 00 грн.

Представником ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надані: копія договору від 30.03.2007 року, оригінали квитанцій про внесення щомісячних внесків на придбання автомобіля та їх копії для приєднання до матеріалів справи, оскільки справа розглядалась у заочному порядку і відповідачка була позбавлена можливості надати їх до суду 1-ої інстанції.

З вказаних документів вбачається, що в 2007 році, в період шлюбу сторін, ОСОБА_3 сплачена сума в розмірі 36 667,42 грн. Залишок складав 84 368, 58 грн.

Повна вартість транспортного засобу сплачена відповідачкою в березні 2014 року, що підтверджується актом приймання-виконання послуг від 13.03.2014 року.

За таких підстав, колегія вважає доведеним те, що в період шлюбу сторонами внесена тільки частина вартості автомобіля в розмірі 36 667,42 грн.

Не зважаючи на те, що транспортний засіб хоч і визнаний за рішенням суду сумісним майном подружжя, але позивач має право тільки на 1/2 частину грошей, які були внесені подружжям в період шлюбу, а не на 1/2 частину автомобіля. Між тим, з такими вимогами ОСОБА_2 до суду не звертався.

Дані висновки колегію зроблені відповідно до вимог ст.183, ч.2 ст.372 ЦК України.

Доводи скарги про те, що спірна квартира та три-футовий металевий контейнер були придбані після припинення стосунків подружжя, до уваги не приймаються і спростовуються рішеннями суду 1-ої і апеляційної інстанції від 26.04.2012 року та від 18.12.2012 року, які набрали законної сили (а.с.51-55, 119-121).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, встановлені у вказаних рішеннях обставини не підлягають доказуванню.

При викладених обставинах згідно ч.1 ст.309 ЦПК України скасуванню підлягає рішення суду тільки в частині поділу транспортного засобу і визнання права власності по 1/2 його частини за кожною стороною, оскільки рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування іншої частини рішення не встановлено.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суд м. Одеси від 20 лютого 2014 року в частині поділу спільного майна подружжя, а саме, автомобіля «Chevrolet Lаcetti» та визнання за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/2 частини транспортного засобу - скасувати і в цій частині позову ОСОБА_2 - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук