АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2781/2014р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Колісниченка А.Г., Капітан
І.А.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 04 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права власності, визначення
порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовом
зазначаючи, що сторонам на праві
спільної часткової власності належить
квартира АДРЕСА_1 (по 1/2 частці кожному
співвласнику). Відповідач перешкоджає
їй в реалізації права власності на
указану нерухомість - не дозволяє
користуватися квартирою, не дає ключі
від вхідних дверей. Враховуючи
наведене просила зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкоди в
здійсненні права користування
нерухомістю, передати їй ключі від
вхідних дверей та визначити порядок
користування спірною квартирою,
виділивши їй у користування кімнату,
житловою площею 15,7 кв.м., а відповідачу
кімнати, житловою площею 8,9 кв.м. та 10,6
кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату,
вбиральню залишити у спільному
користуванні та усунути перешкоди в
користуванні квартирою шляхом
передання ключів від вхідних дверей та
стягнути судові витрати з ОСОБА_1

Рішенням Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 04 липня 2014
року позовні вимоги задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2
перешкоди в здійсненні нею права
користування квартирою АДРЕСА_1 та
надати останній ключі від замків на
вхідних дверях квартири. Встановлено
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, згідно з яким: ОСОБА_2 виділено
в особисте користування одну
ізольовану житлову кімнату, площею 15,7
кв.м, що становить 45/100 частин
квартири;ОСОБА_1 виділено в особисте
користування дві ізольовані суміжно
розташовані житлові кімнати, площею 8,9
кв.м. та 10,6 кв.м., що становить 55/100
частин квартири; в спільному
користуванні співвласників залишено
підсобні приміщення: кухню, ванну
кімнату, вбиральню, коридор, лоджію та
надвірну будівлю - сарай.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонам на праві спільної часткової
власності належить квартира АДРЕСА_1
(а.с.4, 19 - 20) - по 1/2 частці майна кожному.
ОСОБА_4 не користується спірною
квартирою, оскільки в цьому їй
перешкоджає відповідачка. Зазначені
обставини визнані в судовому
засіданні представником відповідача
та підтверджуються листом
Тавричанського сільського голови від 25
жовтня 2013 року (а.с.10), довідкою від 29
серпня 2013 року (а.с.81). Відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи (а.с.57-70), попри наявності
двох виходів до квартири, житлової та
загальної площі, яка відповідає нормам,
провести розподіл спірної квартири з
організацією двох ізольованих квартир
у складі житлової кімнати та підсобних
приміщень (як мінімум: кухня, ванна
кімната (душова), вбиральня (або
суміщений санвузол), передпокій, комора
чи будована шафа), які б відповідали
діючій нормативно-технічній
документації не представляється
можливим, оскільки конфігурація,
планування та розташування квартири у
багатоквартирному житловому будинку
не дозволяє виконати додаткові
вбиральню, ванну кімнату та кухню.

Виходячи з фактичних обставин справи,
судом першої інстанції встановлено, що
позивачка хоча і має право власності
на спірну квартиру, а відтак, на
проживання у ній, але не може його
реалізувати через перешкоди, які їй
чинить відповідачка.

Відповідно до вимог передбачених ч.3 ст.
319 ЦК усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав, і
якою передбачено, що всі суб'єкти
права власності є рівними перед
законом з точки зору гарантій
рівності умов здійснення власниками
своїх прав. Відповідно до ст. 47
Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового
кодексу України кожен громадянин має
право на житло та ніхто не може бути
обмежений у праві користування жилим
приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з роз'ясненнями, викладених у п. 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04 жовтня1991 року за № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
власності на жилий будинок», якщо виділ
частки будинку в натурі неможливий, суд
має право за пред'явленим позовом
визначити порядок користування
окремими приміщеннями. В цьому випадку
окремі підсобні приміщення (кухня,
коридор та інші) можуть бути залишені у
загальному користуванні учасників
спільної часткової власності.

В даному випадку, судом встановлено
факт неможливості поділу спірної
квартири між сторонами в натурі, згідно
належних їм часток на праві власності в
квартирі.

Суд першої інстанції, оцінюючи наявні в
матеріалах справи докази, неприязну
атмосферу між позивачкою і
відповідачкою, а також план квартири й
розміри житлових кімнат, дійшов
вірного висновку щодо необхідності
визначення порядку користування
спірною квартирою між сторонами.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
обґрунтованість позовних вимог.

Колегією суддів не приймаються до
уваги доводи апеляційної скарги
відносно того, що позивачка вчинила
протиправні дії у спірній квартирі та
завдала відповідачу матеріальні
збитки, а також те, що в спірній
квартирі проживає онука відповідачки
зі своєю сім'єю, і позивачка не ставить
вимоги про їх виселення, оскільки дані
обставини ніяким чином не впливають на
право позивачки користуватися
належною їй на праві власності
частиною квартири.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на належних доказах, і як
такі, що висновки суду не спростовують,
підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 04 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: