У х в а л а

17 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Дербенцевої
Т.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши заяву Пухти Аліни
Олександрівни, яка діє в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 18 червня 2007 року
між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 був
укладений кредитний договір, за яким
позичальник отримав кредит в сумі 26 577
швейцарських франків зі сплатою 8,99%
річних за користування кредитним
коштами. Крім того, ОСОБА_5 передав у
заставу банку належний йому автомобіль
«Renault Megan», державний номер НОМЕР_1.

У забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за вказаним
договором 31 липня 2009 року укладений
договір поруки, відповідно до умов
якого ОСОБА_4 поручився перед банком за
виконання боржником своїх зобов'язань.
За умовами зазначеного договору
поручителю в користування передано
транспортний засіб, який є предметом
застави згідно укладеного між банком
та ОСОБА_5 договору. У подальшому
позивач самостійно здійснював
погашення кредиту з метою в подальшому
набути право власності на вказаний
автомобіль. 10 жовтня 2010 року ОСОБА_5
розірвав досягнуту між ними
домовленість про передачу в
користування транспортного засобу та з
цього ж часу перестав погашати кредит.
Оскільки банк не пред'являв до позивача
вимоги щодо сплати заборгованості, яка
утворилася, і лише в лютому 2014 року
позивачу стало відомо про пред'явлення
позову ПАТ «Дельта Банк» (набув права
вимоги на підставі укладеного з ПАТ
«Укрсиббанк» відповідного договору
купівлі-продажу права вимоги) до ОСОБА_5
і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, просив визнати
договір поруки від 31 липня 2009 року
припиненим.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 4 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Визнано договір поруки від 31 липня 2009
року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ
«Укрсиббанк», припиненим.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 16 травня 2014
року рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 4 жовтня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за
договором поруки від 31 липня 2009 року,
укладений між ним та ПАТ «Укрсиббанк»,
в частині зобов'язань, що виникли
станом на 5 серпня 2012 року.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 липня 2014 року
касаційні скарги ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 відхилено.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 16 травня 2014 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
Пухти А.В., яка діє в інтересах ПАТ
«Дельта Банк», про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справі від 5 лютого 2014
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 23 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
27 листопада 2013 року у справі про
визнання поруку припиненою; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 липня 2014 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 7 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 17 квітня 2014
року у справі про визнання припиненими
зобов'язань за договором поруки.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.

Зміст заяви та додані до неї судові
рішення, постановлені судом касаційної
інстанції 5 лютого 2014 року і 24 липня 2014
року, на які заявник посилається як на
приклади неоднакового застосування
судами ст. 559 ЦК України, мають різний
предмет та підстави позову, містять
різні встановлені судом фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, про перегляд якого просить
заявник.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк», третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», про визнання
поруки припиненою до провадження
Верховного Суду України за заявою
Пухти Аліни Олександрівни, яка діє в
інтересах Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 липня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов Судді:
Т.П.Дербенцева Т.Л.Ізмайлова
С.О.Карпенко М.І.Наумчук