АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2213/14
інстанції Черниш О.Л..
доповідач Слюсаренко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
у складі:

головуючого:Радченка С.В.
суддів:Вербицької Л.І. Слюсаренко О.В.
при секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на заочне рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 07 травня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду зі вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що 10
вересня 2013 року позичила ОСОБА_5 200000
грн., що підтверджується розпискою із
терміном повернення до 05 березня 2014
року, проте остання борг не повернула, а
тому просила стягнути зазначені кошти
в судовому порядку та звернути
стягнення на майно відповідача -
житловий будинок АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 07 травня
2014 року частково задоволені позовні
вимоги ОСОБА_6 Із ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 стягнуто заборгованість за
договором позики у розмірі 200000 грн.,
вирішено питання про розподіл судових
витрат. В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції ,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що 10 вересня 2013 року
ОСОБА_5 написала розписку, з якої
вбачається факт отримання нею у ОСОБА_6
коштів в сумі 200000 грн. із зобов'язанням
повернути до 05 березня 2014 року.

У разі укладення договору позики на
позичальника покладається
зобов'язання повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором, при цьому
позичальнику надається право оспорити
договір позики у зв'язку з тим, що
грошові кошти або речі насправді не
були одержані ним від позикодавця, як
зазначено у частині першій статті 1049 ЦК
України та частині першій статті 1051 ЦК
України.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За правилом статті 1051 ЦК України при
оспорюванні позичальником договору
позики з підстави, що грошові кошти не
були ним одержані від позикодавця, якщо
договір позики укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші насправді
не були отримані позичальником.

За змістом пункту 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" не
може доводитися свідченням свідків
виконання зобов'язань, що виникли з
правочину.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
сукупності, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що між
сторонами виникли договірні
зобов'язання.

Якщо відповідач посилається на
безгрошовість договору, то згідно зі
ст. 1051 ЦК України він має право оспорити
договір позики із цих підстав, однак
такого позову відповідач не
пред'являла . Заперечуючи проти
укладання договору позики, ОСОБА_5 не
надала будь-яких належних та
допустимих доказів на підтвердження
вказаних обставин у розумінні ст. 218,
1051 ЦК України, ст. 58, 59 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
підтверджені належними доказами та
висновків суду не спростовують.

Відповідачем не доведено, що кошти
в сумі 200000 грн. вона не отримувала, а
розписка про їх отримання була
написана під впливом обману,
насильства або іншої тяжкої обставини.

Посилання апелянта на те, що її змусили
написати розписку після того , як на
ТОВ " Меблеві технології" виявили
недостачу, суперечать матеріалам
справи. Вбачається, що розписку про
отримання коштів від ОСОБА_6 ОСОБА_5
написала 10 вересня 2013 року, тоді як
інвентаризацію в ТОВ" Меблеві
технології", де працювала відповідачка,
проведено 18 лютого 2014 року і Товариство
у квітні 2014 року звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми
недостачі. Також вбачається, що ОСОБА_6
не є працівником ТОВ " Меблеві
технології" , і це не спростовано
апелянтом.

Зазначені апелянтом порушення норм
процесуального права не знайшли свого
підтвердження в ході апеляційного
розгляду.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального та
процесуального закону , належним чином
дослідив докази та вмотував висновки ,
а тому не вбачається підстав для
скасування рішення в оскаржуваній
його частині , а відтак і для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 07 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і з цього часу протягом 20
днів може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: