Справа № 390/2093/14-ц
Провадження №2/390/614/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області у
складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Муравському О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

представника відповідача за
довіреністю Галковської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «МИР»
про визнання договору оренди землі
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом у
якому просила визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки від
03.01.2008 року, оскільки його укладено з
порушенням вимог чинного
законодавства України. Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що договір не
відповідає вимогам ст.15 Закону України
«Про оренду землі», оскільки не містить
однієї істотної умови договору, а саме
відсутня умова збереження стану
об'єкта оренди.

Позивач та її представник підтримали
позовні вимоги в повному обсязі та
просили їх задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечила
проти задоволення позову та зазначила,
що спірний договір укладений згідно
вимог чинного законодавства,
відповідає типовому договору оренди
землі, зареєстрований належним чином,
підстави визнання його недійсним
відсутні. Крім цього, минув строк
позовної давності для звернення
позивача із даними позовними вимогами.
За таких обставин, позовні вимоги є
необґрунтованими і не підлягають
задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
необхідно залишити без задоволення,
виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.01.2008 року ОСОБА_4
уклав із СТОВ «МИР» договір оренди
земельної ділянки загальною площею 6,60
га., що розташована на території
Іванівської сільської ради,
Кіровоградського району та області,
яка належала йому на підставі
державного акту на право власності на
землю серія Р1 №336753. Договір укладено
строком на 10 років і зареєстровано
31.03.2008 року Кіровоградським районним
відділом КРФ ДП ЦДЗК при Держкомземі
України за №70 (а.с.4-5). Проте,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, а його
дочка ОСОБА_1 успадкувала за заповітом
вище вказану земельну ділянку, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину (а.с.6). На підставі
вказаного свідоцтва ОСОБА_1 оформила в
порядку спадкування право власності на
вище вказану земельну ділянку, що
підтверджується витягами із
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку та Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (а.с.7-8).
Згідно пункту 3.4 Договору при переході
права власності на землю від власника
землі до іншої особи договір оренди
зберігає чинність для нового власника.

В якості обґрунтування підстав
недійсності договору оренди землі
позивач вказує на те, що договір оренди
не містить умов збереження стану
об'єкта оренди, що є істотною умовою
договору оренди землі, відповідно до
ст.15 ч.1 Закону України «Про оренду
землі». Однак, висновки позивача є
передчасними та необґрунтованими,
виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.3 п.3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору, а
ст.627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно вимог ст.215 ч.1 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

Відповідно до вимог ст.638 ч.1 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом,
як істотні або необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.792 ч.2 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції, яка
діяла на момент укладання договору)
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін. Частино
другою цієї статті визначено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Відповідно до вимог ст.637 ч.2 ЦК України
у разі тлумачення умов договору можуть
враховуватися також типові умови
(типові договори), навіть якщо в
договорі немає посилання на ці умови.

Тлумачення умов договору здійснюється
відповідно до ст.213 ЦК України.

Згідно ст.14 ч.2 Закону України «Про
оренду землі» типова форма договору
оренди землі затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Зі змісту укладеного договору оренди
землі від 03.01.2008 року вбачається, що він
відповідає Типовому договору оренди
землі, затвердженому Постановою КМУ
№220 від 03.03.2004 року. Проте, у типовому
договорі оренди землі пункт 17 «Умови
збереження стану об'єкта оренди»
знаходиться у розділі, який має назву
«Умови використання земельної
ділянки» і який містить три пункти: п.15
«Земельна ділянка передається в оренду
для (мета використання)», п.16 «Цільове
призначення земельної ділянки», п.17
«Умови збереження стану об'єкта
оренди». Таким чином, типовий договір
не містить окремої істотної умови
договору оренди землі, як умови
використання земельної ділянки. Умови
використання земельної ділянки у ньому
розкриваються шляхом узгодження
сторонами договору мети використання
земельної ділянки, її цільового
призначення та умов збереження стану
об'єкта оренди. Не можна погодитися з
доводами позивача про те, що відсутня
істотна умова договору оренди землі -
збереження стану об'єкта оренди,
оскільки у договорі відсутній
відповідний розділ чи пункт договору,
так як вказана умова розкривається у
інших пунктах договору. Зокрема,
пунктом 7.1 Договору сторонами
визначено, що земельна ділянка
підлягає поверненню у стані, не гіршому
у порівнянні з тим, у якому одержана в
оренду, а пунктом 8.2 Договору
передбачено, що орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
дотримуючись вимог земельного і
екологічного законодавства, державних
і місцевих стандартів, норм і правил
щодо використання землі. Наведене
свідчить, що сторони дійшли згоди, що
умови збереження об'єкту оренди
визначаються чинним законодавством
України, яке регулює зазначені
правовідносини. Зокрема, при
встановленні умов збереження стану
об'єкта оренди у необхідних випадках
передбачається проведення
рекультивації - як технічної, так і
біологічної, з дотриманням положень
ст.ст.166,168 ЗК України, постанови РМ СРСР
№407 від 02.06.1976, постанови РМ УРСР №327 від
14.07.1976, ГОСТ 17.5.3.04-83, ГОСТ 17.5.1.01-83, ГОСТ
17.5.4.01-84, ГОСТ 17.5.4.02-84, ГОСТ 17.5.3.05-84, ГОСТ
17.5.1.02-85, ГОСТ 17.7.3.06-85, ГОСТ 17.5.1.03-86 та
інших актів чинного законодавства. У
позові позивач не наводить
запропонованих ним конкретних умов
збереження об'єкта оренди або інших
істотних умов (чи певної їх редакції),
які він наполягав внести до договору, а
відповідач відмовився від цього. Крім
того, оспорюваним договором фактично
передбачено умови збереження стану
землі.

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, судом у судовому засіданні
встановлено, що спірний договір оренди
землі містить всі істотні умови та
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
а тому в задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 213, 215, 627, 638, 792 ЦК
України, ст.ст.14, 15 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до СТОВ «МИР» про визнання
договору оренди землі недійсним -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області
І.М. Гершкул