Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/7665/14-ц

Провадження № 2/185/3096/14

01 жовтня 2014 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючий - суддя Бабій С.О., при
секретарі судового засідання Воротник
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення додаткових витрат на
дитину, -

В С Т А Н О В И В :

31.07.2014 р. позивач звернулась із позовом
до відповідача про стягнення
додаткових витрат на дитину, в якому
зазначила, що з відповідачем вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано рішенням суду. Від
шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Доньки проживають разом з позивачем та
знаходяться на її утриманні. ОСОБА_4
навчалася на стаціонарі в
Дніпропетровському педагогічному
коледжі Дніпропетровського
національного університету імені
О.Гончара на платній контрактній формі
навчання, власних доходів не мала, тому
позивач поніс додаткові витрати за
навчання та проживання ОСОБА_4 у
гуртожитку, половину яких просить
стягнути із відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила позов задовольнити з підстав,
зазначених в позовній заяві, пояснила,
що відповідач має фінансову можливість
сплатити додаткові витрати на
утримання ОСОБА_4, оскільки має
достатні доходи, нещодавно придбав
легковий автомобіль.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні проти позову
заперечував, вказавши, що ОСОБА_4 мала
статус дитини до досягнення нею
повноліття, тому позовні вимоги
позивача про стягнення додаткових
витрат на дитину заявлені всупереч
вимогам закону, у зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

Вислухавши пояснення
учасників процесу, вивчивши та
дослідивши матеріали цивільної справи
у їх сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню за наступних
обставин.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи
або особа, щодо якої встановлено ці
обставини. У відповідності до ч.2 ст.223
ЦПК України після набрання рішенням
суду законної сили сторони та треті
особи із самостійними вимогами, а
також їх правонаступники не можуть
знову заявляти в суді ту саму позовну
вимогу з тих самих підстав, а також
оспорювати в іншому процесі
встановлені судом факти і
правовідносини.

У цивільній справі № 429/96/12 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження
стягнення аліментів на час навчання,
яка перебувала у провадженні
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області як суду
першої інстанції, досліджувалися
обставини, які входять до предмету
доказування у даній справі. Так,
рішенням Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30
жовтня 2012 року було частково
задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
продовження стягнення аліментів на час
навчання, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі
1/6 частини його заробітку (доходу)
щомісяця на весь час її навчання,
починаючи з 24.09.2012 року та до 01 липня 2014
року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в сумі
1691.96 гривень (а.с.4).

Рішенням суду було встановлено, що
сторони по справі в період з 05.03.1994 року
по 17.01.2012 року знаходилися у
зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох доньок ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Рішенням суду від 03.03.2011 року з
відповідача на користь позивача було
стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини
його заробітку (доходу) щомісячно на
утримання доньок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 досягла віку
повноліття і стягнення аліментів на її
утримання припинено. З відповідача на
користь позивача стягуються аліменти
на утримання неповнолітньої доньки
Валерії в розмірі 1/6 частини його
доходу.

Вікторія навчається в
Дніпропетровському педагогічному
коледжі Дніпропетровського
національного університету імені О.
Гончара. Згідно довідки навчального
закладу №327 від 05.09.2012 року, вона
навчається на комерційній основі з
01.09.2010 року по 01.07.2014 року.

Згідно квитанцій від 04.09.2012 року,
позивач оплатила за навчання ОСОБА_3
2172.00 грн., а за проживання в гуртожитку
1211.92 грн.

Приймаючі до уваги те, що на нас
винесення судом рішення відповідач не
працював та і з нього утримувалися
аліменти в розмірі 1/6 частини його
доходу на утримання доньки Валерії, із
відповідача було стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6
частини його доходу заробітку, а в
частині компенсування додаткових
витрат, які позивач понесла на навчання
доньки, позов було задоволено повністю,
стягнуто з відповідача на користь
відповідача 1/2 частину цих витрат в
сумі 1691.96 гривень (2172.00 + 1211.92) : 2.

В подальшому, як вбачається із
квитанцій, виданих банківськими
установами, позивач сплатила на
рахунок Дніпропетровського
педагогічному коледжі
Дніпропетровського національного
університету імені О. Гончара за
навчання 09.09.2013 р. 2172 грн., 03.03.204 р. - 2172
грн., за проживання у гуртожитку 29.08.2013
р. - 1687, 53 грн. (а.с.5-6).

Відповідно до ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, а у
випадках передбачених статтями 198, 199 СК
України і своїх повнолітніх дочку,
сина.

Відповідно ст.185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Відповідно до ст.6 СК України правовий
статус дитини має особа до досягнення
нею повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 виповнилось
вісімнадцять років, а позивач здійснив
платежі Дніпропетровському
педагогічному коледжі
Дніпропетровського національного
університету імені О. Гончара після
вказаної дати, тобто після досягнення
нею повноліття, у зв'язку із чим ОСОБА_3
втратила правовий статус дитини на
момент здійснення витрат позивачем
коштів за її навчання та проживання.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30
жовтня 2012 року з відповідача були
стягнути аліменти на утримання дочки в
зв'язку з навчанням з 24.09.2012 року.
Відповідач виконував обов'язок по
утриманню дочки до досягнення нею
повноліття відповідно до ст.180 СК
України та обов'язок по утриманню
повнолітньої дочки в зв'язку з
навчанням відповідно до ст.199 СК
України на виконання рішень суду.

Витрати позивача на сплату коштів за
навчання в учбовому закладі та
мешкання дочки у гуртожитку після
досягнення останньою повноліття не є
додатковими витратами на дитину в
розумінні ст.185 СК України, за якими
слід розуміти витрати на дитину,
викликані особливими обставинами,
такими як розвиток здібностей дитини
(схильність до музики, живопису, а тому
необхідність придбання музичних
інструментів, предметів живопису),
хворобою (необхідність оздоровлення
або лікування), каліцтво, тобто коли
окрім щоденних витрат на утримання та
виховання дитини, виникла потреба в
додаткових витратах, обумовлених
особливими обставинами. Навчання у
вищому учбовому закладі та мешкання в
зв'язку з цим в гуртожитку є
реалізацією права дочки сторін на
отримання освіти, кваліфікації та
професії у майбутньому. Крім того,
відповідач сплачував аліменти на
утримання ОСОБА_3 як до досягнення нею
повноліття, так і після досягнення
повноліття в зв'язку з навчанням саме в
цьому учбовому закладі.

В зв'язку з не доведенням у
судовому засіданні понесення
позивачем додаткових витрат на дитину,
передбачених ст.185 СК України, підстав
для стягнення коштів, які були
витрачені одним із батьків на
повнолітню особу, у суду немає.

Оскільки позивач звільнений від
сплати судового збору відповідно до п.3
ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий
збір", п.4 ст. 88 ЦПК України судові
витрати по справі слід віднести за
рахунок держави.

Керуючись ст.ст.6, 180, 185 СК України, ст.ст.
10, 11, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на дитину-
залишити без задоволення.

Судові витрати у справі компенсувати
за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С. О. Бабій

Згідно з оригіналом.

Суддя С.О.
Бабій