АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/8104/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Волокітіна
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

11 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 29 квітня
2014 року в справі за заявою ОСОБА_1 про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами в справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

в с т
а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_1
звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в
якому просила стягнути з останнього
аліменти на утримання дітей у твердій
грошові сумі у розмірі по 2 500 грн. на
кожну дитину щомісяця і до досягнення
дітьми повноліття.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 вересня 2012 року
позов задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання двох неповнолітніх дітей у
розмірі Ѕ частини його заробітку
(доходу) щомісячно , починаючи з 02.04.2012
року та до досягнення ними повноліття.

07 листопада 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою, в якій
просила переглянути вказане рішення
за нововиявленими обставинами,
скасувавши його, посилаючись на те, що
після розгляду справи були виявлені
обставини, які свідчать про завідомо
неправдиві свідчення відповідача та
фальшивість наданих суду деяких
документів. Зазначає, що відповідач
одночасно є керівником 4-х товариств, а
тому має більший дохід ніж вказаний ним
при розгляді справи, в зв»язку з чим має
змогу сплачувати аліменти у розмірі по
2 500 грн. на кожну дитину.

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2014
року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким висновком
суду, заявник ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, неповноту з»ясування обставин
справи та їх невідповідність висновкам
суду.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України, підставою для перегляду
ухвали суду у зв"язку з нововиявленими
обставинами є істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі , яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

Постановою № 4 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
роз»яснено, що нововиявлені обставини -
це юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин (частина друга
статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявниковіна час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, існували на час
ухвалення судового рішення, але
залишаються невідомими особам, які
беруть участь у справі, та стали
відомими тільки після ухвалення
судового рішення, є нововиявленими
обставинами.

Судове рішення не може
переглядатись у зв'язку з
нововиявленими обставинами у разі якщо
обставини, передбачені частиною другою
статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави
для перегляду судового рішення в
апеляційному чи касаційному порядку
або Верховним Судом України, а також
якщо обставини, визначені частиною
другою статті 361 ЦПК, були або могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1
частини другої статті 361 ЦПК є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладенів основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Колегія суддів вважає, що вказана
ОСОБА_1 обставина не є істотною та
нововиявленою, оскільки існувала на
час ухвалення судового рішення і була
або могла бути відома заявникові на час
розгляду справи.

Також зазначена ОСОБА_1 обставина не є
такою, яка б змінила зміст ухваленого
судового рішення, оскільки судом
визначено аліменти у розмірі Ѕ частини
заробітку (доходу) ОСОБА_2, тобто усіх
доходів відповідача, а не тільки його
заробітку .

При цьому, колегія суддів звертає увагу
ОСОБА_1 на те, що відповідно до ч. 3 ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження» , рішення про стягнення
періодичних платежів (у справах про
стягнення аліментів, про відшкодування
шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, втратою
годувальника тощо) можуть бути
пред'явлені для виконання протягом
усього періоду, на який присуджені
платежі.

Таким чином, пояснення представника
позивача ОСОБА_3 про пропущення строку
на пред»явлення виконавчого листа про
стягнення аліментів до виконання, не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Крім того, частиною 1 ст. 194 СК України
визначено, що аліменти можуть бути
стягнуті за виконавчим листом за
минулий час, але не більш як за три роки,
що передували пред»явленню
виконавчого листа до виконання, а
відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України,
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення.

Отже всі питання пов»язані зі
стягненням аліментів у розмірі Ѕ
частини заробітку (доходу) ОСОБА_2,
ОСОБА_1 необхідно вирішувати шляхом
пред»явлення виконавчого листа до
виконання.

На підставі викладеного, заява ОСОБА_1
про перегляд у зв»язку з
нововиявленими обставинами рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 вересня 2012 року
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313-315 , 361
ЦПК України,колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 29 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -
Судді -