Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2014 року
Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючої Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Сторожинець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання права власності на майно
бувшого колгоспного двору та права
власності на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання права власності на майно
бувшого колгоспного двору та права
власності на спадщину за
законом,визнання договору дарування
недійсним та скасування державної
реєстрації права власності.

Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими
обставинами.

Двір в якому позивач разом зі своїми
батьками проживали відносився до
категорії колгоспних дворів і там були
прописані станом на 15.04.1991р. позивач та
його батьки - ОСОБА_7, ОСОБА_8. Кожному
належало і належить по 1/3 частині
житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами, яке знаходиться
в АДРЕСА_1 та складається з: житлового
будинку літ. „А-І" вартістю 55080грн.,
прибудови літ. „а" вартістю 17906грн.,
ганку літ. „а1" вартістю 131 грн., ганку
літ. „а2" вартістю 282грн., сараю літ. „Б"
вартістю 11329грн., сараю літ. „В"
вартістю 7554грн., літньої кухні літ. „Г"
вартістю 50462грн., ганку літ. „г"
вартістю 401грн., колодязя №1 вартістю
2585грн., а всього домоволодіння вартістю
145730 грн.

ОСОБА_8 померла 10.01.2003 року. Після її
смерті спадщину прийняв відповідач
ОСОБА_2. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
його смерті спадщину за заповітом
прийняли ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а
ОСОБА_6, ОСОБА_2 подали до нотконтори
заяву про відмову від спадщини за
законом на користь позивача.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на день смерті батька
були пенсіонерами за віком, відповідно
до ст.1241 ЦК України мають право на
обов'язкову частку в спадщині, яка
залишилась після смерті батька - ОСОБА_7
Оскільки вони подали заяву про відмову
від спадщини на користь позивача, а
частка кожного складає 1/10 частину в
спадковому майні, яке залишилось після
смерті батька, тому позивач змушений
звернутися до суду і про визнання права
власності на спадщину, яка складається
з 2/10 частини спадщини, а всього дана
частка складає 2/30 частини всього
будинку з надвірними будівлями та
спорудами.

У судовому засіданні після подання
позовної заяви до суду їм стало відомо
про наявність у відповідача ОСОБА_3
договору дарування спірного житлового
будинку, відповідно до якого ОСОБА_7
21.12.2007 року подарував ОСОБА_3 спірний
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами. Тому позивач в
судовому засіданні збільшив свої
позовні вимоги і також просить визнати
недійсним договір дарування житлового
будинку від 21 грудня 2007 року згідно
якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 житловий
будинок з належними до нього
погосподарськими будівлями та
спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та
скасувати державну реєстрацію права
власності на даний об'єкт.

Підставою для визнання договору
дарування недійсним та скасування
державної реєстрації права власності є
те, що даний договір вчинений під
впливом обману, оскільки рішенням
Сторожинецького районного суду від
05.10.2005 року №2-839/2005 визнано недійсним
рішення виконкому Старожадівської
сільської ради від 06.04.2005 року №35 «Про
оформлення права власності на
домоволодіння, яке знаходиться в
АДРЕСА_1 та свідоцтва на право
власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ
№228469 від 12.04.2005 року виданого на ім'я
ОСОБА_7. В судовому засіданні при
розгляді вищевказаної справи був
присутній сам ОСОБА_7 і він знав про
результати розгляду, але він, при
укладенні договору дарування, приховав
наявність даного рішення, яким
скасовано свідоцтво на право власності
на спірний будинок та рішення
виконкому, на підставі якого видане
свідоцтво. Тобто він ввів в оману не
тільки державного нотаріуса, але й
другу сторону договору - ОСОБА_3.

Враховуючи вищевказані обставини,
позивач просить постановити рішення,
яким: визнати недійсним договір
дарування житлового будинку від 21
грудня 2007 року посвідчений державним
нотаріусом Сторожинецької державної
нотаріальної контори Чернівецької
області та зареєстровано в реєстрі за
№4019 згідно якого ОСОБА_7 подарував
ОСОБА_3 житловий будинок з належними до
нього погосподарськими будівлями та
спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та
скасувати державну реєстрацію права
власності на даний об'єкт від 22.01.2008
року, реєстраційний номер 17445700. Визнати
за позивачем право власності на 2/5
частини житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами вартістю
58292грн., який знаходиться в АДРЕСА_1 та
складається з: житлового будинку літ.
„А-І" вартістю 55080грн., прибудови літ.
„а" вартістю 17906грн., ганку літ. „а1"
вартістю 131 грн., ганку літ. „а2"
вартістю 282грн., сараю літ. „Б" вартістю
11329грн., сараю літ. „В" вартістю 7554грн.,
літньої кухні літ. „Г" вартістю 50462грн.,
ганку літ. „г" вартістю 401грн., колодязя
№1 вартістю 2585грн., а всього
домоволодіння вартістю 145730 грн..

Позивач в судове засідання не
з'явився, його представник позовні
вимоги підтримала повністю просить їх
задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилися, надали заяви у
яких просять справу розглянути у їх
відсутності, позов визнають.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у
судовому засіданні позов не визнали,
просять відмовити у його задоволенні
за безпідставністю, зазначивши, що на
підставі Пленуму Верховного суду
України №7 від 30.05.2008р. на підставі
заяви про прийняття спадщини з якою
особи звертаються до нотаріальної
контори нотаріус вправі видати
свідоцтво про право власності на майно,
а у разі наявності підстав для відмови -
відмовляє, це уповноважує особу
звернутися до суду за захистом свого
права. Позивач не проживав станом на
1991рік у спірному майні, оскільки з 1990р.
після реєстрації шлюбу переїхав
проживати до дружини. Окрім того як
вбачається із витягу з трудової книжки
він на той час працював у
Берегометському лісництві. Окрім того
зазначають, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на день
смерті батька були пенсіонерами за
віком, відповідно до ст.1241 ЦК України
мають право на обов'язкову частку в
спадщині, яка залишилась після смерті
батька - ОСОБА_7 Вони подали заяву про
відмову від спадщини на користь
позивача, але це суперечить закону.
Оскільки право на обов»язкову частку у
ст..1241 ЦК України зумовлене
непрацездатністю, неповноліттям тощо,
тобто особистісними ознаками
конкретного суб»єкта. Тому відмова від
права на спадкування обов»язкової
частки не може бути адресною, тобто на
користь іншої особи. Щодо позовної
вимоги про визнання недійсним договору
дарування житлового будинку від 21
грудня 2007 року та скасувати його
державну реєстрацію просить відмовити
у задоволенні даної вимоги, оскільки
позивач пропустив строк звернення до
суду з даною позовною вимогою, про
договір дарування знали брати, сестри,
позивач. У техпаспорті власником
будинку вказана ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому
засіданні позов не визнала, пояснила,
що вона доглядала за батьками, про
заповіт мами вона не знала. Після
смерті матері спадщину прийняв брат
ОСОБА_2. Вона відмовилася від своєї
частки. Віктор одружився у 1990р. і
переїхав до своєї дружини. Просить не
визнавати договір дарування недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що
двір в якому сторони разом зі своїми
батьками проживали відносився до
категорії колгоспних дворів і там були
прописані станом на 15.04.1991р. позивач та
його батьки - ОСОБА_7, ОСОБА_8. Кожному
належало і належить по 1/3 частині
житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами, яке знаходиться
в АДРЕСА_1 та складається з: житлового
будинку літ. „А-І" вартістю 55080грн.,
прибудови літ. „а" вартістю 17906грн.,
ганку літ. „а1" вартістю 131 грн., ганку
літ. „а2" вартістю 282грн., сараю літ. „Б"
вартістю 11329грн., сараю літ. „В"
вартістю 7554грн., літньої кухні літ. „Г"
вартістю 50462грн., ганку літ. „г"
вартістю 401грн., колодязя №1 вартістю
2585грн..

Окрім того рішенням Сторожинецького
районного суду від 05.10.2010 р. по справі за
№ 2-8392005 встановлено, що житловий
будинок з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 відносився до колгоспного
двору.

ОСОБА_8 померла 10.01.2003року. Після її
смерті спадщину прийняв відповідач
ОСОБА_2. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
його смерті спадщину за заповітом
прийняли ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а
ОСОБА_6, ОСОБА_2 подали до нотконтори
заяву про відмову від спадщини за
законом на користь позивача.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на день смерті батька
були пенсіонерами за віком, відповідно
до ст.1241 ЦК України мають право на
обов'язкову частку в спадщині, яка
залишилась після смерті батька - ОСОБА_7
Вони подали заяву про відмову від
спадщини на користь позивача.

Відповідно до ст..1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням.

Знайшло підтвердження в суді
твердження позивача про те, що договір
дарування будинку укладено з
порушенням прав позивача, оскільки у
ньому є частка позивача, яка не була
врахована при укладенні вказаного
договору, що тягне за собою визнання
недійсним договір дарування житлового
будинку від 21 грудня 2007 року
посвідчений державним нотаріусом
Сторожинецької державної нотаріальної
контори Чернівецької області та
зареєстровано в реєстрі за №4019.

Як зазначено в п. 8 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсним»,
відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України,
саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», згідно ст.ст. 229 - 233 ЦК
України правочин, вчинений під
впливом помилки, обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК
України) мають існувати саме на момент
вчинення правочину. Правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину.

Як вбачається із вищенаведеного
рішенням Сторожинецького районного
суду від 05.10.2005 року №2-839/2005 визнано
недійсним рішення виконкому
Старожадівської сільської ради від
06.04.2005 року №35 «Про оформлення права
власності на домоволодіння, яке
знаходиться в АДРЕСА_1 та свідоцтво на
право власності на нерухоме майно
серії ЯЯЯ №228469 від 12.04.2005 року видане на
ім'я ОСОБА_7. Тобто на день складання
договору дарування будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1 ОСОБА_7
його право власності на той момент на
дане домоволодіння було скасоване.

Щодо строків позовної давності на
оскарження договору дарування, то суд
дійшов висновку, що позивач дізнався
про вказаний договір в судовому
засіданні при розгляді даної справи.

Допитана у судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_3 у якості свідка
пояснила, що позивач - ОСОБА_1 був
прописаний у вказаному будинку, але з
1990р. там не проживав, не надавав
допомогу. Пояснила , що ОСОБА_1 знав про
договір дарування, але що свідчило про
те що він знав не вказала. Окрім цього
її твердження про те що позивач знав
про договір дарування спростовуються
її ж показами. Так вона пояснила , що між
ним і батьком часто були сварки через
будинок. Батько хотів ОСОБА_1 сплатити
кошти за будинок у сумі 10-20тисяч
гривень, проте він відмовився від
грошей і з того часу до батька не
приходив. Із таких пояснень вбачається,
що позивачу не було відомо про
відчуження будинку, він міг думати, що
має право на домоволодіння, оскільки
йому пропонують за це кошти.

Керуючись Пленумом Верховного Суду
України №9 від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», ст.ст.3, 10, 57, 60, 174, 212, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 215, 229, 1216, 1220,
1223, 1261, 1274 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на майно бувшого
колгоспного двору та права власності
на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
житлового будинку від 21 грудня 2007 року
посвідчений державним нотаріусом
Сторожинецької державної нотаріальної
контори Чернівецької області та
зареєстровано в реєстрі за №4019 згідно
якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 житловий
будинок з належними до нього
погосподарськими будівлями та
спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та
скасувати державну реєстрацію права
власності на даний об'єкт від 22.01.2008
року, реєстраційний номер 17445700

Визнати за ОСОБА_1, 08.08.1960р.н. право
власності на 2/5 частини житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами вартістю 58292грн., який
знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з:
житлового будинку літ. „А-І" вартістю
55080грн., прибудови літ. „а" вартістю
17906грн., ганку літ. „а1" вартістю 131 грн.,
ганку літ. „а2" вартістю 282грн., сараю
літ. „Б" вартістю 11329грн., сараю літ. „В"
вартістю 7554грн., літньої кухні літ. „Г"
вартістю 50462грн., ганку літ. „г"
вартістю 401грн., колодязя №1 вартістю
2585грн..

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Сторожинецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: