Справа № 539/2837/14-ц
22 вересня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді -
при секретарі - Павличенко О.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лубнах справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про виселення,
Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк»,
звернувся до ОСОБА_1 про виселення з
будинку за адресою: АДРЕСА_1.
В позові зазначив, що 07.08.2007 року між
банком та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № PLL0G100000140 Крім того,
сторони уклали договір іпотеки №
PLL0G100000140 від 07.08.2007 року, за яким в
забезпечення належного виконання
зобов'язання за кредитним договором
відповідач передала в іпотеку будинок
за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконував, що стало підставою для
звернення банку до суду з позов про
звернення стягнення на предмет
Рішенням Лубенського міськрайонного
Суду Полтавської області від 07.05.2014
року звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме будинок за адресою:
АДРЕСА_1. На цей час відповідач
продовжує проживати в цьому будинку.
Відповідно до ст. 109 ЖК України в зв'язку
з зверненням стягнення на предмет
іпотеки відповідач підлягає виселенню
з цього будинку.

Позивач прохає виселити відповідача з
будинку розташованому : АДРЕСА_1.

В судове засідання представник
позивача не з"явився, звернувшись до
суду з письмовою заявою згідно якої
прохає розглянути справу без нього, на
своїх вимогах наполягає, не заперечує
проти заочного розгляду справи.

Відповідач повторно не з"явився в
судове засідання , повідомлений про
дату час, місце розгляду справи
відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяв
про перенесення розгляду справи,
заперечень на позовну заяву суду не
надав.

Суд , враховуючи думку представника
позивача , достатність матеріалів,
доказів, що відповідач повідомлений в
установленому законом порядку , від
якого не надійшло ніяких заяв про
перенесення розгляду справи, вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали, докази справи,
враховуючи думку позивача суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 07.08.2007 року між
банком та відповідачем було укладено
кредитний договір № PLL0G100000140.

В цей же день сторони уклали договір
іпотеки № PLL0G100000140 від 09.04.2008 року, за
яким в забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором відповідач передала в
іпотеку будинок за адресою: АДРЕСА_1. ,
що підтверджується копіє. договору.
(а.с.9-11).

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконував, що
стало підставою для звернення банку до
суду з позов про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Рішенням Лубенського міськрайонного
Суду Полтавської області від 07.05.2014
року в звернуто стягнення на
заставлене за договором іпотеки №
PLL0G100000140 від 07.08.2007 року майно, а саме:
будинок за адресою: АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_1 (а.с.12-14). Рішення суду
набрало законної сили.

При цьому суд відмовив в задоволенні
позову про виселення мешканців цього
будинку з тих підстав, що відповідно до
ч.3 ст.109 ЖК України у випадку звернення
стягнення на предмет іпотеки банк
повинен був надіслати письмову вимогу
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимог. Такий порядок банком дотриманий
не був.

13.06.2014 року позивач надіслав
відповідачам вимогу від 13.06.2014 року №
30.1.0.0/2-574 про звільнення в місячний
строк будинку за адресою: АДРЕСА_1, в
зв'язку з прийняттям рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, однак відповідачка квартиру
не звільнила.

Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224 -
226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення
задовольнити.

Виселити з будинку за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 243 грн.
60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
через суд першої інстанції. Особи , які
брали участь у справі , але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідачів, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Матвієнко В. М.