Справа № 357/7567/14-ц Головуючий у І
інстанції Буцмак Ю.Є.Провадження №
22-ц/780/5286/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 липня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
звернулося до суду із позовом, який
мотивувало наступним:

10 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №223346961,
згідно умов якого відповідач отримала
кредит у розмірі 44660 дол. США строком на
240 місяців зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 13,5 %
річних. 23 травня 2012 року між ним та
ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №
1 до кредитного договору про зміну умов
погашення кредиту, якою було
встановлено кредитні канікули з 10
червня 2012 року 09 червня 2013 року, крім
того, фактична заборгованість за сумою
кредиту збільшилася на суму
заборгованості за кредитом. 10 липня 2008
року між ним та ОСОБА_2 також був
укладений договір іпотеки майнових
прав, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1. Відповідач не виконувала свої
зобов'язання за договором, чергові
платежі не сплачувала, у зв'язку з чим
за кредитом утворилася заборгованість
в розмірі 52746,73 дол. США, що еквівалентно
по курсу НБУ 421604,62 грн., яку позивач
просив стягнути з відповідача.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 липня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Обґрунтувала скаргу тим, що
судом не було прийнято до уваги, що
умови кредитного договору та
додаткової угоди до нього не
відповідають вимогам Правил надання
банками України інформації споживачу
про сукупну вартість кредиту. Також
зазначає, що покладений на неї ризик
збільшення курсу валюти кредиту по
відношенню до національної грошової
одиниці є незаконним. Вважає, що банком
невірно визначено розмір
заборгованості, так як нею фактично вже
були сплачені кошти за кредитом за
період 2008-2014 роки в розмірі 23000 дол. США.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип
змагальності сторін в цивільному
процесі, який полягає в тому, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, прямо встановлених Законом.
Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях. За
таких умов суд може приймати та
покладати в основу рішення по справі
лише ті обставини, які були доведені
сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
належним чином було доведено факт
надання відповідачу кредиту, як і факт
невиконання останнім прийнятих на себе
зобов'язань щодо його повернення,
внаслідок чого за кредитом утворилася
заборгованість. З даними висновками
суду першої інстанції погоджується ї
колегія суддів апеляційного суду. При
цьому посилання відповідача щодо
порушення позивачем при видачі кредиту
вимог чинного законодавства України та
невідповідності укладеного сторонами
договору положенням Закону України
«Про захист прав споживачів» жодним
чином не буди доведені в ході розгляду
справи, відтак не можуть бути
прийнятими судом. Не були ним доведені
й посилання на невідповідність
наданого позивачем розрахунку
заборгованості за кредитом дійсним
обставинам, оскільки належних доказів
на спростування зазначеного
твердження відповідачем надано не
було. З урахуванням цього суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що вимоги банку в повній мірі
відповідають укладеному сторонами
кредитному договору та положенням
законодавства, відтак підлягають до
задоволення. Не спростовують
обґрунтованості рішення й інші доводи
апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: