АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3220/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3015/14
Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М.,
Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта»

на рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 11
серпня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_4, про захист прав споживача
шляхом стягнення виплати страхового
відшкодування ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_3 з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» про захист прав споживача
шляхом стягнення виплати страхового
відшкодування. Свій позов обґрунтовує
тим, що 05.07.2013 р. в м. Кременчуці на
перехресті вул. Сумська-Горького
ОСОБА_4, керуючи автомобілем
«Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись по другорядній дорозі, не
надав дорогу та допустив зіткнення з
автомобілем «Івеко» д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_5, який рухався по
головній дорозі, в результаті
зіткнення автомобіль «Фольксваген
Гольф» відштовхнуло на автомобіль
«Мітсубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_3 під
його керуванням. Постановою
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 24.07.2013 р. ОСОБА_4 визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України і накладено стягнення у
виді штрафу у розмірі 340 грн.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована у ТДВ «СК
«Провіта», № страхового полісу АВ/7675875
від 01.08.2012 р. Просив суд стягнути з ТДВ
«СК «Провіта» на свою користь 7735, 96 грн.
страхового відшкодування.

21.07.2014 р. позивач надав заяву про
збільшення позовних вимог, в якій
просив захистити його права споживача
шляхом стягнення з відповідача на його
користь страхове відшкодування в
розмірі 7 735,96 грн. з урахуванням
встановленого індексу інфляції та 3%
річних на день ухвалення рішення у
справі, завдану моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн., витрати на оплату
правової допомоги 5 000 грн. (а.с. 48-49).

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 11
серпня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_4, про захист прав
споживача шляхом стягнення виплати
страхового відшкодування - задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на користь ОСОБА_1 7 735 грн. 96
коп. страхового відшкодування, 172 грн. 94
коп. - 3% річних, 500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 2 000 грн.
в рахунок відшкодування витрат на
правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_3 з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» 243 грн. 60 коп. судового збору в
дохід держави.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» просить рішення місцевого
суду змінити, відмовити у задоволенні
3% річних, моральної шкоди та стягненні
витрат на правову допомогу, в частині
стягнення суми страхового
відшкодування у розмірі 7 735,96 грн.
залишити без змін, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
істотне значення для справи, порушення
місцевим судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неправильне застосування
норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 05.07.2013 р. о 11 год. 25 хв. ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Фольскваген Гольф» д.н.з.
НОМЕР_1, на перехресті вул.
Сумська-Горького в м. Кременчуці,
рухаючись по другорядній дорозі, не
надав дорогу, допустив зіткнення з
автомобілем «Івеко» д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_5, який рухався
по головній дорозі, в результаті
зіткнення автомобіль «Фольскваген
Гольф» відштовхнуло на автомобіль
«Мітсубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_1 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 24.07.2013 р. ОСОБА_4
визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України,
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 340, 00 грн. (а.с. 5).

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №362
від 11.07.2013 р. вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Мітсубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_3 в
результаті пошкодження в
дорожньо-транспортній пригоді складає
8 735,96грн. (а.с. 10-12).

Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4
застрахована у ТДВ «СК «Провіта» (а.с.6).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з
заявою про виплату страхового
відшкодування 13.08.2013 р., однак виплати
страхового відшкодування проведено не
було (а.с.7).

Задовольняючи вимоги частково,
місцевий суд виходив з того, що розмір
страхового відшкодування 7 735,96 грн. є
доведеним та підлягає стягненню з
відповідача. 3% річних у розмірі 172,94
грн. підлягає стягненню за період
прострочення виплати страхового
відшкодування з 13.11.2013 р. по 11.08.2013 р., що
становить 272 дні. Щодо стягнення
частково моральної шкоди у розмірі 500
грн., то місцевий суд виходив з того, що
відповідач не сплатив позивачу
страхове відшкодування, то останній
має право на відшкодування моральної
шкоди на загальних підставах. В частині
стягнення частково витрат на правову
допомогу у розмірі 2 000 грн., то місцевий
суд виходив із вимог ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» з
урахуванням складності справи та часу
її розгляду.

Проте, з висновком місцевого суду в
частині стягнення моральної шкоди 500
грн. погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Як вбачається із полісу обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземних
транспортних засобів, укладеного 01.08.2012
р. між ОСОБА_4 та ТДВ «СК «Провіта»,
ліміт відповідальності на одного
потерпілого за шкоду, завдану життю,
здоров»ю визначений 100 тис. грн., за
шкоду, заподіяну майну - 50 тис. грн.,
розмір франшизи - 1 000 грн. (а.с. 6).

Як вбачається із змісту позовних вимог,
позивач визначив спосіб захисту
порушеного права шляхом пред»явлення
вимоги про стягнення моральної шкоди
як завданої споживачу.

Колегія суддів приходить до висновку,
що відсутні правові підстави для
задоволення цієї вимоги, оскільки
порушення відповідачем споживчих прав
позивача з боку відповідача не було
пов»язано з небезпекою для його життя
та здоров»я, оскільки згідно п.5 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про захист прав
споживачів» споживачі під час
придбання, замовлення або використання
продукції, яка реалізується на
території України, для задоволення
своїх потреб мають право на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної небезпекою для життя
та здоров»я людей продукцією у
випадках, передбачених законом.

Отже, виходячи із підстав, заявлених
позивачем про стягнення моральної
шкоди, вона задоволенню не підлягає.

Крім цього, при ухваленні судового
рішення в частині стягнення частково
моральної шкоди, місцевий суд послався
на загальні норми матеріального права,
що регулюють стягнення моральної
(немайнової) шкоди, однак, при цьому
залишив поза увагою те, що
правовідносини, що існують між
сторонами, є зобов»язальними і у разі
порушення зобов»язання моральна шкода
може відшкодовуватися лише тоді, якщо
це встановлено договором або законом
(ст. 611 ЦК). Між сторонами існують
договірні відносини, які врегульовані
спеціальними законами та нормами ЦК
України, які не передбачають такого
виду відповідальності страховика як
відшкодування моральної шкоди,
можливість відшкодування моральної
шкоди у таких правовідносинах не
виключається у випадку, якщо сторони
передбачали таку відповідальність в
укладеному договорі.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення місцевого суду в частині
стягнення моральної шкоди у розмірі 500
грн. підлягає скасуванню з ухвалення
нового рішення в цій частині про
відмову у задоволенні цієї позовної
вимоги.

Щодо ухвалення місцевим судом рішення
про стягнення 3% річних у розмірі 172,94
грн., то в цій частині висновок суду є
вірним, оскільки зобов»язання
страховиків у разі настання страхового
випадку зводиться до здійснення
страхової виплати, таке зобов»язання є
грошовим і в разі прострочення його
виконання настає відповідальність,
перебачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема
сплата страхового відшкодування з
урахуванням 3% річних, що є способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат від знецінення
грошових коштів та отриманні
компенсації за користування грошовими
коштами, тому 3% річних є наслідком
невиконання грошового зобов»язання.

Ухвалюючи рішення про стягнення
частково витрат на правову допомогу у
розмірі 2 000 грн., місцевий суд прийшов
до вірного висновку в цій частині.
Матеріали справи містять квитанцію
від 08.07.2014р. про сплату позивачем
адвокату гонорару у розмірі 5 000 грн.
(а.с. 60). З 17.06.2014 р. по 11.08.2014 р. справа
перебувала у провадженні місцевого
суду, адвокат приймав участь у судових
засіданнях 08.07.2014 р.,21.07.2014 р., 04.08.2014,
11.08.2014 р., подавав до справи пояснення,
розрахунки позовних вимог, заяву про
збільшення позовних вимог, ним надана
довідка - розрахунок про кількість
годин, витрачених на правову допомогу
позивачу (а.с.61-62).

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
матеріалами доводиться факт надання
адвокатом правової допомоги позивачу,
а розмір витрат на правову допомогу,
визначений судом, не викликає сумнівів.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення місцевого суду підлягає
частковому скасуванню з ухваленням
нового по суті позовної вимоги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.4,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» задовольнити
частково.

Рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 11
серпня 2014 року в частині стягнення 500
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди - скасувати та ухвалити нове
рішення в цій частині позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_4, про стягнення моральної
шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д І :