Справа № 559/3607/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської
області,

в особі головуючої судді
Лопухович А.О.,

при секретарі
Федчук А.А.,

за участю представників сторін
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Дубно справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя, зустрічний
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
встановлення факту окремого
проживання та визнання майна
особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування своїх вимог позивачка
ОСОБА_4 посилається на те, що 24 травня 1986
року вона уклала шлюб з ОСОБА_5, який
зареєстрований у відділі реєстрації
актів громадянського стану м.Дубно
Рівненської області, актовий запис №
118. За час шлюбу подружжям було спільно
набуте майно. Після неодноразових змін
і уточнень позовних вимог, вказує на те,
що під час шлюбу ними було придбано
автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», модель «
608D», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1986
року, вартістю 70 999 грн., який просить
визнати спільною сумісною власністю
подружжя та стягнути компенсацію на
відшкодування його вартості ? частини в
розмірі 35 499, 50 грн., стягнути судові
витрати у справі

Відповідач ОСОБА_5 подав зустрічний
позов в обґрунтування якого
посилається на те, що починаючи з
жовтня 1997 року і по даний час вони з
ОСОБА_4 не проживає однією сім»єю, не
веде з нею спільного господарства, не
мають спільного бюджету. Шлюбні
відносини між ними фактично
припинилися з 1997 року і з того часу не
відновлювалися. Майно, відносно якого
ОСОБА_4 заявляє позовні вимоги було
набуте ним вже після настання
вищевказаних обставин, тобто у період
окремого проживання. Свою дитину від
шлюбу він матеріально забезпечував,
надавав кошти для оплати за навчання,
проплачував поїздки на відпочинок, за
кордон. У 2002 році він переписав на
ОСОБА_4 свій будинок по АДРЕСА_1 в
м.Дубно, юридично це було оформлено як
договір купівлі-продажу за мізерну
(символічну) плату. Однак жодних
стосунків із матір»ю дитини - ОСОБА_4
він не підтримує з жовтня 1997 року. За
весь період після фактичного
припинення шлюбних відносин вони не
купували разом об»єктів нерухомості
чи будь-якого іншого цінного майна.
Позивачка за первісним позовом не
вказує про те, що вони ще з 16 років тому
припинили фактичні шлюбні відносини і
не згадує про те, що саме вона була
ініціатором розірвання даних відносин,
пред»явивши до нього вимогу припинити
з нею спільне проживання. Він не
заперечував проти фактичного
припинення шлюбних відносин, оскільки
розумів, що сім»я розпалася і зберегти
її було неможливо. Після цього він став
проживати однією сім»єю у фактичному
шлюбі із іншою жінкою - ОСОБА_6.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилася
дочка - ОСОБА_7, де батьком записаний
він. Це ще додатково підтверджує той
факт, що він давно припинив спільне
життя з ОСОБА_4 як із своєю дружиною і
зараз має іншу сім»ю. Житловий будинок
АДРЕСА_2 в м.Дубно належить йому на
підставі договору купівлі-продажу
будинку, укладеного 11.06.2007 року із
ОСОБА_8. Вказаний будинок він придбав за
свої власні кошти вже після фактичного
припинення шлюбних відносин із ОСОБА_4
Просить встановити факт окремого
проживання з ОСОБА_4 у період шлюбу з 1
жовтня 1997 року по 13 листопада 2013 року,
визнати його особистою приватною
власністю будинок АДРЕСА_2 у м.Дубно
стягнути судові витрати у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її
представник підтримали змінені і
уточнені позовні вимоги. пояснили, що
даний автомобіль був придбаний в час,
коли вони проживали як сім»я, а це
фактично відбувалося до січня 2002 року.
ОСОБА_4 пояснила, що ще у січні 2002 року
вони святкували разом Різдвяні свята, а
тільки після цього перестали жити як
сім»я. Вартість даного автомобіля,
згідно роздруківки із вебсайту
«Авторіа» становить 70 999 грн., така ціна
її влаштовує, проведення експертизи не
бажає ні вона, ні представник. Вважає,
що підтвердженням цього є фотографії,
відеозйомка весілля, де вони були разом
присутні у липні 2001 року. ОСОБА_5 просив
у неї вибачення за народження
позашлюбної дитини, вона пробачила і
жили далі разом ще певний час. Коли було
потрібно допомагала необхідними
речами для цієї дитини в лікарню,
грошима. Також доглядала ОСОБА_5 і
вихожувала після аварії, він у неї жив
тоді. Не визнають зустрічної позовної
заяви повністю з цих підстав.

ОСОБА_5 та його представник первісний
позов не визнали повністю. Пояснили, що
даний автомобіль ним був придбаним,
коли вони не проживали як сім»я. Крім
того він був у занедбаному стані,
вартував недорого. Через деякий час він
його продав приблизно за 1000 грн., а може
і за 500 грн. Не пам»ятає, оскільки це вже
був металобрухт. Не визнав вартості
автомобіля вказаної ОСОБА_4, а тому не
згідний виплачувати таку суму. Витяг із
сайту не може бути підставою для його
оцінки. Просять задоволити їх
зустрічний позов. Починаючи із жовтня
1997 року ОСОБА_5 проживав окремо на
техстанції, де було спеціально
обладнане для цього приміщення і все
необхідне. Туди і прийшла проживати і
його цивільна дружина. Те, що він там
постійно був бачили свідки, проте в
гості додому він особливо нікого не
запрошував. На відео, яке додане ОСОБА_4
він дійсно є, проте там був із-за поваги
до батька нареченої, який є його другом.
Вказує, що з бувшою дружиною разом не
приїздив, не святкував, а лише привітав
і поїхав, не сідаючи навіть за стіл. Не
пам»ятає як позивачка допомагала йому
з грошима і речами для дочки ОСОБА_7, не
пам'ятає щоб вона також допомагала йому
після аварії. Підтвердив, що дійсно
прийшов до свідомості у неї в будинку,
але його не випускали звідти, кололи
заборонені препарати. Через деякий час
звідки забрали додому знайомі. Вказує,
що між ним і позивачкою завжди були
напружені стосунки не було спільного
бюджету, все заробляв він. З другою
дружиною спільно проживають як сім»я з
жовтня 1997 року. У 2000 році у них
народилася дочка ОСОБА_7. Крім того,
ОСОБА_4 та її представник самі вказали і
визнали той факт, що вони не проживають
спільно як сім»я з 2000 року у заяві, яку
подали до суду і яка є в матеріалах
справи. Вважають, що на даний час
поміняли позицію, оскільки отримали
перелік майна, яке є у відповідача і про
яке вона нічого не знала, оскільки
фактично вже не жили разом.

Вислухавши пояснення сторін,
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що первісний позов не
підлягає до задоволення, зустрічний
позов підлягає до часткового
задоволення.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 24 травня 1986 року.(а.с.8)

Із інформації наданої Центром надання
послуг пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів
обслуговування м.Дубно, Дубенського,
Демидівського, Млинівського,
Радивилівського районів вбачається, що
ОСОБА_5 мав у власності автомобіль
марки «MERSEDES-BENZ», модель « 608D», 1986
року,д.н.НОМЕР_1. Дата реєстрації 12
вересня 2001 року, знято з обліку 29 серпня
2011 року. (а.с.182, 186-187)

Згідно з вимогами ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ч.1 ст.70, ч.4 ст.71
СК України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Присудження одному із подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно допускається лише
за його згодою, крім випадків ,
передбачених ЦК України.

Частиною 3 статті 368 ЦК України
встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 21
грудня 2007 року №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з
дійсної його вартості на час розгляду
справи. Вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, з'ясовувати
джерело і час його придбання. До
складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. У
випадку, коли буде встановлено, що один
із подружжя здійснив його відчуження
чи використав на власний розсуд проти
волі іншого і не в інтересах сім»ї, таке
майно враховується при поділі або
враховується його вартість.

В матеріалах справи, має місце витяг із
вебсайту «Авторіа» із зазначенням
подібного автомобіля марки «MERSEDES-BENZ»,
подібної моделі « 608», 1986 року, із
зазначенням його вартості 70 999 грн., що
не може бути визнане судом достатнім і
належним доказом для оцінки вартості
та розподілу спірного майна подружжя.
Клопотання про призначення експертизи
стороною не заявлялося, довідка про
дійсну вартість автомобіля на момент
розгляду справи судом не надана.

Таким чином, позовні вимоги по
первісному позову не підлягають до
задоволення за їх безпідставністю.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Зустрічні позовні вимоги щодо
встановлення факту окремого
проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_4 у період
шлюбу з 1 жовтня 1997 року по 13 листопада
2013 року підлягають до часткового
задоволення та доведені наступним.

Так, допитаний у судовому засіданні як
свідок ОСОБА_10 пояснив, що проживає по
сусідству із техстанцією АДРЕСА_3. Знає
точно, що ОСОБА_5 там проживав з 1999 року,
а може ще й раніше. Бачив його постійно
там вранці і ввечері, проводили інколи
разом час.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_5 у
1997-1998 році вже проживав на техстанції в
районі АДРЕСА_4. Там мав окремий корпус,
де була спальня, кухня і все необхідне.
В цей час він вже мав іншу жінку. Знає це
особисто. Оскільки часто з ним
спілкувався і бачився. Тоді ж і від
нього особисто дізнався, що він
розвівся із першою дружиною. Протягом
цього часу він не повертався до ОСОБА_4

ОСОБА_12 як свідок вказав на те, що він
жив поряд із техстанцією протягом 1994-2005
років. Бачив ОСОБА_5 там постійно,
стверджує, що він вже жив там з 1997-1998
років. Його бувша дружина була подругою
з позивачкою ОСОБА_4 Саме від неї він
дізнався, що ОСОБА_5 покинув ОСОБА_4

Із пояснень свідка ОСОБА_14 вбачається,
що він був сусідом сторін у справі по
АДРЕСА_5. Знає, що вони мали хату, бізнес,
бував у них вдома. Проте, з кінця 90-х
років не бував уже в них вдома. Знає, що
ОСОБА_5 мав житло на базі, заходив до
нього туди. З кінця 90-х років до 2004 року
він не бачив ОСОБА_5 постійно вдома і
тому господарстві. Інколи бачив його на
вихідних. Після аварії деякий час тоже
був там, місяць чи два тижні. Потім
якісь хлопці забрали його звідти.

Допитана судом як свідок ОСОБА_6
вказала на те, що познайомилася із
ОСОБА_5 у кінці червня 1997 року на роботі,
так як з того часу почала працювала у їх
кафе. Між ними виникли стосунки. Коли
ОСОБА_4 дізналася про те, то вигнала її
з роботи, це сталося в кінці вересня 1997
року. Після цього вони почали жити на
техстанції в районі садової в м.Дубно. У
2000 році у них народилася спільна донька
ОСОБА_7, батьком якої є і вказаний
ОСОБА_5 З тих пір вони проживають усі
разом цивільним шлюбом як сім»я.
Чоловік постійно допомагав першій
сім»ї. Знає, що їздив кудись когось
вітати на свята, але з ним особисто не
була, так як це його справи і стосуються
першої сім»ї. У першу сім»ю протягом
всього цього часу він не повертався
жити.

Допитана як свідок ОСОБА_13 вказала на
те, що є донькою сторін. Проживала із
обома батьками до початку 2002 року,
потім батько пішов з сім»ї. Після
народження позашлюбної дитини він
продовжував проживати із ними деякий
час. Вказала, що між нею і батьком
відносини були хороші до 2012 року, потім
в силу певних обставин погіршилися,
хоча телефоном інколи спілкуються.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є рідною
сестрою ОСОБА_5, з яким вже тривалий час
не спілкується. Під час подружнього
життя сторони нажили дуже багато майна,
бо займалися бізнесом. Прожили разом до
2003 року. Були випадки, коли брат
повертався до ОСОБА_4 і деякий час жив з
нею, це було після його аварії.

ОСОБА_16 пояснила, що є кумою сторін у
справі. Знає, що з другою жінкою
зустрівся як та робила у них. Потім
пішов до неї жити. Пояснила, що ОСОБА_15
дізналася про позашлюбну дитину тільки
через рік після її народження. Вказала,
що вони приходили вітати її доньку на
дні народження до 3-х її років.

Суд критично оцінює показання свідків
ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16 оскільки вони
перебувають у родинних та близьких
дружніх стосунках із ОСОБА_4, що самі
підтвердили у судовому засіданні.

У поясненнях позивачки ОСОБА_4 та
письмових заявах поданих суду (у яких
міститься роз»яснення і обґрунтування
у цій справі по суті), мають місце
розбіжності в ствердженні щодо дати
спільного проживання як сім»я. А саме, у
судовому засіданні нею вказана дата -
до січня 2002 року, а при поданні вказаної
заяви від 27 листопада 2013 року (а.с.18)
вказана дата - до початку 2000 року.

Із пояснень допитаних свідків не
вбачається конкретна дата 1 жовтня 1997
року, як така, з якої сторони спільно
перестали проживати як сім»я. Проте,
свідки вказують на 1997-1998 роки. Таким
чином, суд вважає на необхідне
встановити, що саме з кінця 1997 року
наступив факт окремого проживання
сторін як подружжя.

Крім цього, про це свідчить і той факт,
що у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася дочка ОСОБА_7, батьком якої
він вказаний у свідоцтві про
народження. (а.с.28-29,81)

Також, суд вважає, що оглянутий у
судовому засіданні по клопотанню
ОСОБА_4 відеозапис, не може бути
належним і достатнім доказом того, що
подружжя у липні 2001 року спільно ще
проживали як сім»я. Оскільки під час
його відтворення було встановлення, що
на ньому зафіксований лише факт
присутності обох сторін на весіллі та
їх привітання молодих, чого ОСОБА_5 не
заперечував у судовому засіданні.

Позовні вимоги щодо визнання будинку
АДРЕСА_2 в м.Дубно Рівненської області
не підлягають до задоволення, оскільки
вказане майно не є предметом цього
спору.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожний має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

На момент розгляду справи у суді право
власності ОСОБА_5 на будинок АДРЕСА_2 в
м.Дубно Рівненської області оформлене
відповідно до вимог чинного
законодавства (а.с.41-46), ніким не
порушене, не оспорюється, а тому
підстави визнавати його особистою
приватною власністю відсутні.

Статтями 10, 11 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

За таких обставин, з ОСОБА_4
підлягає до стягнення на користь
ОСОБА_5 229,40 грн. судових витрат у
справі, пропорційно до задоволених
позовних вимог за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88,
174, 212, 215 ЦПК України, ст.368 ЦК України,
Постановою Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007
року №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд,-

Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя - за безпідставністю
позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про встановлення факту окремого
проживання та визнання майна
особистою приватною власністю -
частково задоволити.

Встановити факт окремого
проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у період
шлюбу з кінця 1997 року по 13 листопада 2013
року.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 229 грн.40 коп. судових витрат у
справі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубенський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: