Справа № 369/5290/14 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/5012/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 58
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Чижика Андрія
Павловича на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 03 липня 2014 року у
справі за скаргою ОСОБА_3 про
скасування постанови головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Чижика Андрія
Павловича від 14 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із скаргою, яку мотивував
наступним:

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
червня 2013 року задоволено позов ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ПАТ
«Ерсте Банк», ОСОБА_6, про стягнення
вартості автомобіля. 14 серпня 2013 року
він подав виконавчий лист до відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області для примусового виконання. 19
серпня 2013 року було відкрите виконавче
провадження.

23 травня 2014 року скаржник отримав
постанову державного виконавця ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області від 14 лютого 2014 року про
повернення виконавчого документа у
зв'язку з тим, що транспортні засоби,
які були оголошені в рамках виконання
рішення суду у розшук, протягом року з
моменту оголошення у розшук не були
знайдені, іншого майна не виявлено.
Вважає постанову державного виконавця
незаконною, оскільки з моменту
відкриття виконавчого провадження до
винесення постанови про повернення
виконавчого листа (14 лютого 2014 року)
пройшло менше 1 року. Крім того, в рамках
виконання його рішення суду фактично
розшук транспортних засобів боржника
не оголошувався, реальних заходів для
встановлення майна боржника, за
рахунок якого можливо було виконати
рішення суду, не вживалося.

З врахуванням викладеного скаржник
просив суд постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
Чижика А.П. від 14 лютого 2014 року ВП
№39407309 про повернення виконавчого
документа стягувачу скасувати.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
липня 2014 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, головний державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Чижик А.П. подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
і постановити нову, якою відмовити у
задоволенні скарги. При цьому
посилається на порушення судом норм
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
які мають значення для справи.
Обґрунтував скаргу тим, що постанова 14
лютого 2014 року ВП №39407309 про повернення
виконавчого документа стягувачу
винесена у відповідності до вимог ЗУ
«Про виконавче провадження», оскільки
розшук майна боржника вже вчинявся до
цього в рамках зведеного виконавчого
провадження, яке було об'єднане з
провадженням за поданим скаржником
виконавчим листом.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав:

Згідно ст.383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державну виконавчу службу
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

Статтею 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» встановлено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі наявності ряду
обставин, зокрема у разі відсутності у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними; майно боржника,
розшук яких здійснювався органами
внутрішніх справ, не виявлено протягом
року з дня оголошення розшуку. Про
наявність зазначених вище обставин
державний виконавець складає акт. Про
повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Задовольняючи скаргу, суд
обґрунтовував свої висновки тим, що дії
державного виконавця при прийнятті
оскаржуваної постанови суперечать
вимогам ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки з
моменту відкриття виконавчого
провадження (19 серпня 2013 року) до
прийняття оскаржуваної постанови (14
лютого 2014 року) минуло менше 1 одного
року, хоча саме такий строк відсутності
результатів розшуку зазначив
державний виконавець у постанові. За
висновками суду першої інстанції
державним виконавцем не було
здійснено усіх необхідних для розшуку
майна дій. З наведеними висновками суду
першої інстанції в повній мірі
погоджується й колегія суддів
апеляційного суду. При цьому колегія
критично відноситься до посилань
апелянта про можливість зарахування в
термін розшуку майна по даному
конкретному виконавчому документу
строку його розшуку, здійсненому в
рамках об'єднаного виконавчого
провадження, оскільки такі дії не
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства України.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Чижика Андрія
Павловича відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 03 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: