У Х В А Л А

14 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кафідової О.В., суддів:
Журавель В.І.,Завгородньої І.М.,
Кадєтової О.В.,Юровської
Г.В.,розглянувши заяву ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що 30 червня 2010 року вона позичила
відповідачу ОСОБА_7 50 000 грн. На
підтвердження укладеного договору
позики відповідач написала їй
розписку, де зобов'язувалася повернути
борг в строк до 01 липня 2011 року, з умовою
виплати 10 % щомісячно від суми боргу.

12 липня 2010 року позивач знову позичила
відповідачу ОСОБА_7 20 000 грн, на
підтвердження чого відповідач
написала розписку, де зобов'язалась
повернути борг в строк до 12 липня 2011
року, з умовою виплати 10 % щомісячно від
суми боргу.

Однак до теперішнього часу відповідач
ОСОБА_7 борг не повернула, у зв'язку з
чим позивач просила суд стягнути з
відповідача борг в розмірі 70 000,00 грн та
проценти за користування коштами в
розмірі 84 000,00 грн, 3 % річних від
простроченої суми - 9 240,00 грн та
понесені судові витрати.

Заочним рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 70 000,00 грн боргу та 4 200,00 грн - 3 %
річних від простроченої суми. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 березня 2014
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14 листопада 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
що потягнуло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 березня 2014
року яка переглядається, вбачається, що
суд погодився із висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
законних підстав для стягнення
відсотків за користування грошовими
коштами за розпискою від 30 червня 2010
року в сумі 50 000 грн, оскільки ОСОБА_6 не
мала визначених Законом України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
повноважень на надання грошових коштів
на умовах позики зі сплатою процентів.

Як вбачається з ухвал колегій суддів
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 грудня 2011 року, 18 січня 2012
року, 30 січня 2013 року та від 16 квітня 2014
року на які посилається заявник, як на
підставу неоднакового застосування
одних і тих самих норм матеріального
права, суди вирішуючи спори про
стягнення процентів за користування
позикою, виходили з того, що спірні
правовідносини регулюються ст. ст.
1046-1048 ЦК України, в той час як Закон
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» до правовідносин де
сторонами виступають фізичні особи
застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що наведені у заяві
доводи вказують на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме
застосування до вимог про стягнення
процентів за користування позикою
укладеною між фізичними особами Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг», що потягло за собою
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що зазначена справа підлягає
допуску до провадження Верховного Суду
України.

Постанова Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 18
липня 2012 року, на яку також посилається
заявник, як на підставу неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, не
може бути підставою перегляду
відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України», оскільки зазначена
постанова не може бути предметом
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК України, і на неї
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:О.В. Кафідова В.І.
Журавель І.М. Завгородня О.В. Кадєтова
Г.В. Юровська