Справа № 161/4937/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Крупінська СС. Провадження
№ 22-ц/773/1111/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М.М., Матвійчук Л.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Служба у справах дітей Луцької міської
ради Волинської області про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні, визначення способу
участі батька у вихованні дитини за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 30 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, визначення способу участі
батька у вихованні дитини. Свій позов
мотивував тим, що після розірвання
шлюбу між ним та ОСОБА_3 існують
неприязні стосунки, у зв'язку з чим
існують труднощі у можливості побачень
з сином. Врегулювати питання щодо
участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
добровільному порядку, за допомогою
служби у справах дітей Луцької міської
ради не виявилось можливим.

Просив суд, зобов'язати ОСОБА_3 не
чинити йому перешкод у особистому
спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5
та його вихованні, визначити йому
спосіб участі у вихованні дитини
шляхом надання можливості їхнього
спільного відпочинку та проведення
дозвілля під час зимових, весняних та
осінніх канікул ОСОБА_5 кожного року, на
час його відпустки тривалістю 35
календарних днів щорічно, що співпадає
з часом літніх канікул, з 30 квітня по 11
травня щорічно, в останні вихідні з 08.00
п'ятниці по 20.00 неділі один раз на два
місяці з наданням йому права вибору на
власний розсуд місця та форми
спілкування з дитиною без обов'язкової
участі відповідача ОСОБА_3 та членів її
родини.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 30 травня 2014
року позов задоволено частково. Суд
вирішив зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод в особистому спілкуванні
ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та вихованні ним дитини.
Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у
вихованні та спілкуванні з сином в
останні вихідні з 08.00 год. п'ятниці до
20.00 год. неділі один раз на два місяці з
повідомленням відповідача про місце їх
перебування, та встановити спільний
відпочинок батька з дитиною протягом
двох тижнів влітку та одного тижня
взимку в період шкільних канікул.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
просить вказане рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
підтримала апеляційну скаргу з підстав
в ній наведених та просила її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали та
просили її відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційну скаргу
позивача слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі до 21 травня 2012 року, від якого
народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.
6-8).

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 15 листопада 2013
року, визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_5 з матір'ю ОСОБА_3,
яка зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1
(а.с. 16-19, 20-24).

Факт перешкоджання відповідачем у
спілкуванні позивача з їхнім сином
підтверджується постановою судді
Дзержинського районного суду міста
Харків від 25.10.2012 року, яка залишена в
силі постановою апеляційного суду
Харківської області від 26.12.2012 року, а
також актами про недопущення батька до
побачення з дитиною та витягами з
кримінального провадження (а.с. 25, 26-27, 38,
39, 36, 37).

На даний час сторони не досягли між
собою згоди та не уклали договору щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків позивачем як
батьком дитини, який проживає окремо
від дитини.

Судом не встановлено обставин, які б
свідчили, що спілкування ОСОБА_1 з
дитиною буде перешкоджати її
нормальному розвитку. Відповідач не
надала суду будь-яких доказів того, що
спілкування дитини наодинці з батьком
може негативно впливати на дитину.
Позивач має позитивні характеристики з
роботи та стабільний дохід (а.с. 33, 34, 35,
31, 32).

Висновком служби у справах дітей
Луцької міської ради № 88 від 16.05.2014 року
про участь ОСОБА_1 у вихованні дитини,
останньому, як батькові дитини,
визначено спосіб участі у вихованні та
спілкуванні з сином ОСОБА_5: останні
вихідні щомісяця з 08.00 год. п'ятниці до
20.00 год. неділі, спільний відпочинок
батька з дитиною протягом двох тижнів
влітку та одного тижня взимку в період
шкільних канікул (а.с. 61, 62).

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони в шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 153 СК України мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежено законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. Батьки
мають право укласти договір щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини. Договір
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.
Той з батьків, хто проживає з дитиною, у
разі його ухилення від виконання
договору зобов'язаний відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду, завдану
другому з батьків.

Статтею 15 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що дитина яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів.

Згідно ст. 158 СК України, за заявою
матері, батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї.

Положеннями ст. 159 СК України визначено,
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Враховуючи положення наведених норм
закону та встановлені обставини, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що вимоги позивача про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною є законними і обґрунтованими.

Встановлюючи порядок участі позивача у
вихованні дитини, спілкуванні з нею,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, з яким погоджується і суд
апеляційної інстанції, що спілкування
батька і сина повинно бути більш
регулярним, не пов'язаним з постійною
присутністю відповідача як матері
дитини, членів її сім'ї, однак, з
пріоритетним врахуванням інтересів
дитини, її віку, стану її здоров'я,
режиму дня, тощо; спілкування має
обирати батько дитини, однак мати
дитини повинна бути поставлена про це
до відому.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про часткове
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та були предметом розгляду в
суді першої інстанції.

Отже, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції постановив
оскаржуване рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його зміни чи скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 30 травня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: