Справа № 297/1590/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Фейіра О. О., при
секретарі Гоцинець О.Ю., з участю
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Берегово
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення безпідставно
набутих грошових коштів, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в Берегівський
районний суд Закарпатської області із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих грошових коштів
в розмірі 5 945, 00 грн. та відсотків за
користування такими в сумі 1 216, 89 грн. та
судові витрати у справі.

Позовні вимоги позивачем
мотивовано тим, що 30 червня 2011 року вона
передала ОСОБА_3, який
представився агентом з нерухомості
грошові кошти в сумі 500 доларів США як
аванс за придбання житлового будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про
що останній надав відповідну розписку,
а решту 35 500 Доларів США вона повинна
була сплатити при укладенні договору
купівлі-продажу вищевказаного будинку,
який на початку вересня 2011 року був
проданий іншій особі. Дізнавшись про
таке, вона звернулася до ОСОБА_3 з
проханням повернутим сплачений нею
аванс, однак останній погодився, але
просив зачекати, пояснюючи про
відсутність у нього коштів, однак до
сьогоднішнього дня останній коштів їй
не повернув. А тому вважає, що сплачений
нею аванс в сумі 500 Доларів США підлягає
їй поверненню, оскільки договір
купівлі-продажу вищевазаного будинку
укладений з нею не був, і такі кошти
підлягають стягненню з відповідача, як
набуті без достатньої правової
підстави. Крім того, вважає, що ОСОБА_3
внаслідок одержання та неповернення їй
безпідставно отриманого авансу в
розмірі 500 доларів США, користується її
коштами та прострочив термін виконання
грошового зобов"язання щодо їх
повернення, а тому останній повинен
сплати їй також відсотки за
користування чужими грошовими коштами.
Просить суд стягнути з ОСОБА_3 в її
користь 5 945 грн. безпідставно набутих
грошових коштів та відсотки за
користування такими в сумі 1 216, 89 грн. а
також судові витрати у справі.

Позивач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомленою про день, час та
місце судового розгляду справи, в
судове засідання не з"явилася, про
причини своєї неявки суд не повідомила
(а.с. 26).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги своєї
довірительки підтримав, з підстав
зазначених в позовній заяві, просив
позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3, який про день,
час та місце судового розгляду справи
був належним чином повідомлений, в
судове засідання повторно не з"явився,
подав до суду заперечення проти позову,
згідно якого позов є необгрунтованим
та вважає, що позивачем пропущено
строки позовної давності зверненне до
суду, у зв"язку з чим в задоволенні
позову просить відмовити, а справу
розглянути без його участі (а.с. 27-30).

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши повно і
всебічно обставини, на які сторони
посилалися, як на підставу своїх вимог
та заперечень, оцінивши докази сторін
на ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає позов
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Так, як встановлено в судовому
засіданні, 30 червня 2011 року відповідач
ОСОБА_3 отримав у позивача ОСОБА_2
завдаток за продаж житлового будику
житлового будинку АДРЕСА_1 в
сумі 500 доларів США, що стерджується
відповідною розпискою ОСОБА_3 від 30
червня 2011 року (а.с. 6), що не заперечує і
сам відповідач ОСОБА_3 (а.с. 28-30).

Як стверджує позивач ОСОБА_2,
після передання нею відповідачеві
ОСОБА_3 500 доларів США, як
авансу за придбання вищевказаного
житлового будику, такий будинок на
початку вересня 2011 року був проданий
іншій особі.

Згідно ст. 570 ЦК України, -
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як
способу забезпечення виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку наявності зобов'язання, тобто
укладеного між сторонами договору,
яким визначено предмет та істотні
умови.

Однак, оскільки договір
купівлі-продажу вищевказаного будинку
укладений не був, суд вважає, що
відсутні підстави вважати передані
ОСОБА_2 кошти в сумі 500 доларів США
завдатком, незважаючи на те, що в
наданій відповідачем розписці
зазначено, що такі кошти були передані
в якості завдатку (а.с.6).

Така правова позиція закріплена у
рішенні Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6-11081св13 від 10
липня 2013 року.

Статтею 1212 ЦК України
передбачено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:
повернення виконаного за недійсним
правочином; витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні;
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що передані
позивачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_3 в
якості авансу за придбання житлового
будинку за адресою : АДРЕСА_1 грошові
кошти в сумі 500 доларів США, що на день
пред'явлення позову згідно
встановленого Національним банком
України офіційного курсу гривні до
долару США становило 5 945 грн. (а.с. 7-8)
підлягають стягненню з останнього на
підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України,
як такі, що набуті без достатньої
правової підстави.

Обов'язок по поверненню такого
майна не ставиться в залежність від
того, з чиєї вини не був укладений
договір, який сторони мали намір
укласти та в рахунок плати по якому
відповідач отримала аванс.

Таку ж правову позицію висловив
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у рішенні від 10 липня 2013 року в
справі № 6-11081св13; ухвалі від 26 березня
2014 року в справі № 6-52909св13.

Відповідно до статті 387 ЦК
України,- власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК
України, - у разі безпідставного
одержання чи збереження грошей
нараховуються проценти за
користування ними (стаття 536 цього
Кодексу).

Відповідно до ст. 536 ЦК України,- за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України,-
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Враховуючи, що відповідача ОСОБА_3
внаслідок одержання та неповернення
безпідставно отриманого авансу в
розмірі 500 доларів США, що на день
пред'явлення позову згідно
встановленого Національним банком
України офіційного курсу гривні до
долару США становило 5 945 грн. (а.с. 7-8),
користувався чужими грошовими коштами
та прострочив термін виконання
грошового зобов'язання щодо їх
повернення, суд вважає, що останній
відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
зобов'язаний сплатити позивачу ОСОБА_2
також проценти за користування чужими
грошовими коштами в розмірі облікової
ставки НБУ.

Так, розмір облікової ставки НБУ
становив:

з 10.08.2010 року по 22.03.2012 рік - 7.75% річних.

з 23.03.2012 року по 09.06.2013 рік - 7.5% річних.

з 10.06.2013 року по 12.08.2013 рік - 7.0% річних.

з 13.08.2013 року по 14.04.2014 рік - 6.5% річних.

з 15.04.2013 року по 27.06.2014 рік - 9.5% річних (9-11)

Проценти за користування
безпідставно збереженими грошима:

з 01.10.2011 року по 22.03.2012 рік - 174 дні: 5 945,00
гривень (сума безпідставно набутих
грошових коштів) х 7.75% (розмір облікової
ставки НБУ) : 365 днів х 174 дні = 219,63
гривень.

з 23.03.2012 року по 09.06.2013 рік - 445 дні:5 945,00
гривень (сума безпідставно набутих
грошових коштів) х 7.5% (розмір облікової
ставки НБУ) : 365 днів х 445 дні = 543,59
гривень.

з 10.06.2013 року по 12.08.2013 рік - 70 днів: 5 945,00
гривень (сума безпідставно набутих
грошових коштів) х 7.0% (розмір облікової
ставки НБУ) : 365 днів х 70 днів = 79,80
гривень.

з 13.08.2013 року по 14.04.2014 рік - 245 днів: 5 945,00
гривень (сума безпідставно набутих
грошових коштів) х 6.5% (розмір облікової
ставки НБУ) : 365 днів х 245 днів = 259,37
гривень.

з 15.04.2014 року по 27.06.2014 рік - 74 днів: 5 945,00
гривень (сума безпідставно набутих
грошових коштів) х 9.5% (розмір облікової
ставки НБУ) : 365 днів х 74 днів = 114,50
гривень.

Всього процентів за користування
позикою: 219,63 + 543,59 + 79,80 + 259,37 + 114,50 =
1 216,89 гривень.

За таких обставин суд вважає
позовні вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача в її користь 5
945 грн. безпідставно набутих грошових
коштів та процентів за користування
такими в сумі 1 216, 89 грн. доведеними,
такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача 1 000 грн. витрат
на правову допомогу, однак суд вважає в
задоволенні такого відмовити, оскільки
докази укладення угоди про надання
правової допомоги (Договір про надання
правової допомоги) не є підставою для
відшкодування таких витрат, і позивач
не надала суду жодного доказу на
свердження оплати нею правової
допомоги.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3
згідно поданого ним заперечення
просить суд застосувати строки
позовної давності так як спірні
правовідносини виникли 24 червня 2011
року і на виконання зазначених
зобов"язань 30 червня 2014 року позивач
ОСОБА_2 надала йому 500 доларів США, а
позивач звернулася з позовом в суд
тільки 27 червня 2014 року, тобто після
спливу строку позовної давності (а.с.
28-30).

Однак, суд з такими висновками
погодитись не може, виходячи з
наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України, -
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч 1. ст. 261 ЦПК
України, - перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Враховуюч що згідно розписки
ОСОБА_3 від 30 червня 2011 року, грошові
кошти в сумі 500 доларів США були
передані останньому саме 30 червня 2011
року (а.с. 6), суд приходить до висновку,
що відповідачем безпідставно заявлено
про застосування строків позовної
давності, оскільки такий строк на день
звернення позивача з позовом до суду (27
червня 2014 року) не сплив (а.с. 1).

Суд також вважає, відповідно до ч.
1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з
відповідача в користь позивача 243, 60
грн. судового збору, що був сплачений
позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Керуючист ст.ст. 387, 509, 536, 570, 1048, 1212,
1214 ЦК України, ст.ст.15, 57-60, ч. 1 ст. 88,
208, 209, 218,292, 294 ЦПК України,-

рішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 5 945
(п"ять тисяч дев"ятсот сорок п"ять) грн. 00
коп. безпідставно набутих грошових
коштів та 1 216 (одна тисяча двісті
шістнадацять) грн. 89 коп. процентів за
користування безпідставно набутими
грошовими коштами.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору, що був сплачений позивачем при
зверненні до суду.

В решті позовних вимог позивача
відмовити.

З повним тексом рішення сторони
можуть ознайомитись 01 серпня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення-
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Суддя: Фейір О. О.