Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2441/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ревуцький
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 07 квітня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
У позові зазначив, що 14.12.2005 року між
ним та відповідачкою був укладений
договір №SAMDN№0897, у відповідності
до якого відповідачка отримала кредит
в сумі 2400 грн. у вигляді встановленого
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач порушує
умови договору, не сплачує
заборгованість за кредитом та
відсотками. Сума заборгованості
відповідача перед банком станом на
31.07.2013 року склалає: заборгованість за
кредитом - 7389 грн. 64 коп., заборгованість
по відсоткам за користування кредитом -
16480 грн. 38 коп., а всього - 23870 грн. 02 коп. .
Саме цю суму позивач просив стягнути з
відповідачки, а також судові витрати в
сумі 238 грн. 70 коп.

В судовому засіданні представник
позивача Бучакчийський С.В. позовні
вимоги підтримав, дав пояснення,
аналогічні викладеним в позові, а також
додав, що строк вказаного кредитного
договору відповідає строку дії
платіжної картки, тобто два роки, нова
картка після закінчення дії первинної
картки відповідачу не видавалась, але
за відсутності заперечень зі сторони
відповідача, строк дії договору
автоматично продовжувався кожен раз на
12 місяців. Тому вважав, що вказаний
договір діє до теперішнього часу,
посилаючись при цьому на п.9.12 Умов та
правил надання банківських послуг, з
якими відповідач була ознайомлена
усно. Проценти, вказані у позові,
стягувались в розмірі 72% річних після
прострочення платежів у відповідності
до банківських тарифів, з якими
відповідач також була ознайомлена
усно. Просив позов задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_5 позовні вимоги не
визнала та пояснила, що строк дії
договору, зафіксований у п. 1.1.1 договору
№SAMDN№0897 від 14.12.2005 р. дорівнює
строку дії платіжної картки, тобто 2
роки. Нову картку відповідачка не
отримувала, тому вважала строк дії
вказаного договору закінченим 14.12.2007
року. Позивач звернувся до суду 11.09.2013
року, тобто з пропуском строку позовної
давності. Крім того, відповідачка після
закінчення строку дії платіжної картки
повністю погасила заборгованість за
кредитом і тому вважала, що нічого не
винна позивачу. Просила в задоволенні
позову відмовити.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 07 квітня
2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
14.12.2005 між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3
укладено кредитний договір, шляхом
приєднання (частина перша статті 634 ЦК
України), згідно з яким остання
отримала у кредит у розмірі 2400 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, за умови
сплати 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов
і правил надання банківських послуг у
разі незгоди зі змінами правил чи
тарифів обов'язок клієнта пред'явити
банку письмову заяву про розірвання
цього договору та погасити
заборгованість, яка утворилась перед
банком, у тому числі й заборгованість,
яка утворилась упродовж 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам.

На порушення умов укладеного між
сторонами договору відповідачка своїх
зобов'язань за цим договором не
виконала, що призвело до утворення
заборгованості, яка за розрахунком
банку станом на 31.07.2013 року становить
23870 грн. 02 коп. та складається з: 7389 грн. 64
коп.. - заборгованість за кредитом; 16480
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (частина четверта
статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Для
окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Колегія судів не погоджується із
доводами апеляційної скарги про дію
договору на даний час, оскільки
відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH), а
дія картки закінчилась у грудні 2007
року.

Оскільки позивач звернувся за захистом
своїх прав лише 11.09.2013 року, отже з
пропуском строку позовної давності,
передбаченого статтею 257 ЦК України
на застосуванні якого наполягав
відповідач, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволені
позову за пропуском строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги про постійну
лонгацію договору на підставі п.9.12
Умов і правил надання банківських
послуг суперечать правовій позиції,
яка висловлена Верховним Судом України
в постанові від 19 березня 2014 року
справа № 6- 14 цс 14 в аналогічній справі,
де зазначено, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Отже доводи та обставини, на які
посилається в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків суду, колегія
судів не вбачає порушень норм
матеріального та процесуального при
ухвалені судом першої інстанції
рішення, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволення.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 07 квітня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: