РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
Волноваський районний суд Донецької
області

в складі: головуючого - судді
Троян Л.Г.

при секретарі
Жигай О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Волноваха
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014 позивач звернувся до суду з
названим позовом. Просив визнати
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що
втратили право на житлову площу
належного йому на праві приватної
власності домоволодіння АДРЕСА_1.
Посилався на те, що 10.11.1987 його син
ОСОБА_5 передав йому вказаний будинок
за договором дарування. 16.07.1993 він
зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 та
зареєстрував її доньку ОСОБА_4 в своєму
будинку. Від шлюбу мають спільну доньку
ОСОБА_3 В січні 2007 року вони припинили
шлюбні стосунки та відповідачі виїхали
на постійне місце проживання в
м.Докучаєвськ. 15.05.2007 шлюб між ними
розірвано. Він неодноразово просив
відповідачок виписатися з його
будинку, але вони відповідали відмовою.

20.03.2014 позивач надав заяву про
уточнення позовних вимог. Просив також
визнати таким, що втратив право на
житлову площу сина відповідачки ОСОБА_4
- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був
зареєстрований в будинку без його
відома.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву про розгляд справи у його
відсутність, на позові наполягав.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, у відповідності з ч.8 ст.76 ЦПК
України про час та місце судового
розгляду вважаються повідомленими
належним чином, оскільки відмовилися
одержати судову повістку, про що
уповноваженою особою зроблена
відповідна помітка на рекомендованому
відправленні.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.156 ЖК України
припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє
колишніх членів сім'ї права
користуватись жилим приміщенням.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад 1 рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивач є
власником будинку АДРЕСА_1, що
підтверджено договором дарування від
10.11.1987 та свідоцтвом про право
приватної власності на житловий
будинок від 12.06.1990 (а.с.4-5)

16.03.1993 року позивач зареєстрував у
вказаному будинку ОСОБА_2, з якою 16.07.1993
зареєстрував шлюб, про що свідчать
відповідні штампи в їх паспортах (а.с.7,
26)

Від шлюбу сторони мають спільну доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку позивач в той
же день 17.06.1996 року зареєстрував у
вказаному будинку, що підтверджено
свідоцтвом про народження НОМЕР_1 та
відповідним штампом в паспорті (а.с.6, 27)

15.05.2007 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірвано, про що відділом РАЦС
Волноваського РУЮ в книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено відповідний
актовий запис за №128 (а.с.8)

Згідно довідки Андріївської сільської
ради за №53 від 12.03.2014 в будинку АДРЕСА_1
зареєстровані за місцем проживання:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6
(а.с.18)

Згідно акта Андріївської сільської
ради за №126 від 20.03.2014 в будинку АДРЕСА_1
на даний момент проживають ОСОБА_1
ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.30-31)

Ніяких доказів того, що відповідачка з
дітьми виїхали з будинку АДРЕСА_1 у
січні 2007 року на інше місце проживання,
та не проживають в ньому без поважних
причин, позивачем суду не надано.

З рішенням Волноваського районного
суду від 22.08.2011 року, де розглядалися
аналогічні вимоги позивача,
вбачається, що відповідачі
заперечували проти їх задоволення, так
як в січні 2007 року відповідач вигнав її
з будинку та вивіз їх речі. Вони змушені
були піти жити в будинок матері ОСОБА_2,
декілька разів намагалася повернутися
до спірного будинку, але позивач їх не
впускав, оскільки з травня 2007 року живе
в цьому будинку з іншою жінкою (а.с.38,39)

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач не довів обставини, на які
він посилається як на підставу своїх
вимог, та не надав належних доказів для
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, тому в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити за
необґрунтованістю.

На підставі ст.88 ЦПК України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі ст. 405 ЦК України, ст.156 ЖК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214,
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання їх такими,
що втратили разом з малолітнім ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення подається
до Апеляційного суду Донецької області
через Волноваський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Л.Г.Троян26.08.2014