Справа № 203/310/13- ц
Провадження № 2/0203/60/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Науменко
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання поруки припиненою,

у с т а н о в и в:

14 січня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що 17.12.2007 р. між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, а згодом -
додатковий договір № 3 до нього, за
умовами яких відповідач отримав
грошові кошти, зобов'язавшись
повернути їх у порядку та на умовах,
визначених договорами. На забезпечення
виконання ОСОБА_2 договірних
зобов'язань позивач уклав з ОСОБА_1
договір поруки. Відповідачі не
виконують свої зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим у
позивача виникло право вимагати
повернення заборгованості у судовому
порядку. Позивач просить суд (з
урахуванням уточнень) стягнути з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором,
а саме: основна заборгованість - 1 549 432,00
доларів США, комісія - 70 560,00 доларів США,
пеня - 43 769 562,41 грн., штраф - 2 920 629,79 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість за додатковим
договором № 3 до кредитного договору, а
саме: основна заборгованість - 105 612,58
грн., пеня - 1 583 824,78 грн. (т. 1 а.с.а.с. 1 - 6, 143
- 146).

24 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання поруки
припиненою. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що порука
припилилася в силу закону, оскільки ПАТ
КБ "ПриватБанк" порушило строк
пред'явлення вимог поручителю (т. 1
а.с.а.с. 163 - 168, т. 3 а.с.а.с. 7, 8).

Того ж дня ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про розірвання
кредитного договору, який за заявою
позивача ухвалою суду від 29.05.2013 р. було
залишено без розгляду (т. 1 а.с.а.с. 180 - 183,
т. 2 а.с.а.с. 13, 62).

24 травня 2013 року ОСОБА_2 повторно
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
розірвання кредитного договору (т. 2
а.с.а.с. 23 - 26).

04 серпня 2014 року суд своєю ухвалою у
зв'язку з повторною неявкою
представника без поважної причини
залишив зустрічний позов ОСОБА_2 без
розгляду.

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ "ПриватБанк" первісний позов
підтримав, заперечував проти
задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 у судовому
засіданні підтримав зустрічний позов,
заперечував проти задоволення
первісних позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 до суду повторно не
з'явився, був повідомлений належним
чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що первісний
позов необхідно задовольнити, а
зустрічний - залишити без задоволення,
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2007 р. між
Закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк»
(правонаступником якого є позивач) та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ DNHLGK00000814, за умовами якого ЗАТ КБ
"ПриватБанк" надало відповідачу кредит
в сумі 1 634 850,00 доларів США під 11,04 %
річних строком до 15.12.2017 р. (т. 1 а.с.а.с. 18 -
24).

Того ж дня на забезпечення виконання
ОСОБА_2 договірних зобов'язань між ЗАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки № DNHLGK00000814, за
яким останній зобов'язався солідарно
зі ОСОБА_2 відповідати за своєчасне
повернення кредитних коштів за
кредитним договором (т. 1 а.с.а.с. 31 - 34).

26 листопада 2010 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
додатковий договір № 3 до кредитного
договору № DNHLGK00000814, за умовами якого
ЗАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачу
кредит в сумі 340 000,00 грн. під 22,08 % річних
строком до 25.11.2011 р. (т. 1 а.с. 25).

Відповідачі неналежно виконують свої
зобов'язання з повернення кредитних
коштів та відсотків за ними, і у них
перед позивачем утворилася
заборгованість у сумі 61 328 225,62 грн. (т. 1
а.с.а.с. 148 - 154), а саме:

1. За кредитним договором:

- основна заборгованість - 1 549 432,00
доларів США;

- комісія - 70 560,00 доларів США;

- пеня - 43 769 562,41 грн.;

- штраф (пункт 4.3 кредитного
договору) - 2 920 629,79 грн.

2. За додатковим договором № 3:

- основна заборгованість - 105 612,58
грн.;

- пеня - 1 583 824,78 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші
правочини.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором ПАТ КБ
"ПриватБанк" передав ОСОБА_2 грошові
кошти, про що свідчать матеріали справи
(т. 1 а.с.а.с. 26 - 30), отже вказаний
правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було
укладено.

У відповідності зі статтею 610 ЦК
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ураховуючи той факт, що ОСОБА_2 дотепер
неналежно виконує свої обов'язки з
повернення позичених коштів та
відсотків за ними, таке невиконання
(неналежне виконання) є порушенням його
зобов'язань у розумінні приведеної
норми.

За правилами частини 1 статті 553 ЦК за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом було встановлено, що основне
зобов'язання за кредитним договором
було забезпечене договором поруки,
укладеним з ОСОБА_1, отже, зважаючи на
те, що дотепер боржник за кредитним
договором не виконав свої зобов'язання,
позивач вправі одночасно (солідарно)
звернути свої вимоги й до поручителя.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
неналежно виконують свої обов'язки за
кредитним договором, що полягає у
простроченні сплати заборгованості, а
також відсотків за кредитним
договором, суд вважає обґрунтованим
звернення позивача до суду з цим
позовом.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання
повинні виконуватися потрібним чином
згідно з умовами договору та вимогами
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов та вимог - за звичаями ділового
обороту або інших вимог, які звичайно
пред'являються.

У відповідності зі статтею 611 ЦК у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Таким чином, суд доходить висновку про
те, що первісний позов необхідно
задовольнити.

Суд критично ставиться до заяв
представників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про
застосування правил позовної давності,
оскільки вона неодноразово
переривалася вчиненням дій, що
свідчать про визнання заборгованості
(т. 1 а.с.а.с. 148 - 153, т. 2 а.с. 22).

Вирішуючи зустрічний позов
ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Згідно із зустрічними позовними
вимогами вони базуються на двох
доводах, що суперечать одне одному:

- порука припинена після закінчення
строку, визначеного договором поруки;

- порука припинена, оскільки кредитор
протягом шести місяців після настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явив вимоги
поручителю.

За правилами частини 4 статті 559 ЦК
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Пунктом 12 договору поруки
передбачено, що порука припиняється
після закінчення п'яти років з дня
настання терміну повернення кредиту за
кредитним договором.

Відтак, оскільки термін
повернення коштів за кредитним
договором ще не настав, підстав
вважати, що порука припинилася, не
існує.

Суд також вважає суперечливими
доводи ОСОБА_1, викладені у зустрічній
позовній заяві.

Так, позивач за зустрічним
позовом, посилаючись на приписи пункту
12 договору поруки, стверджує, що порука
припинилася 28.01.2013 р.

Між тим, ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернулося до суду з позовом до
боржника та поручителя до настання
цього терміну - 17.01.2013 р., отже висновок
ОСОБА_1 про припинення поруки є також
помилковим.

Посилання ОСОБА_1 на те, що порука
також припинена, оскільки кредитор
протягом шести місяців після настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явив вимоги
поручителю, є безпідставним, оскільки
це правило поширюється лише на випадки,
коли договором поруки не визначено
відповідний строк.

У порядку статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2
та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк"
у рівних частках судовий збір у сумі 3
670,40 грн. (по 1 777,85 грн.).

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 79, 88,
169, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити.

Стягнути у солідарному порядку з
ОСОБА_1 (ІН - НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІН - НОМЕР_2)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570)
заборгованість за кредитним договором
№ DNHLGK00000814 від 17 грудня 2007, а саме:
основна заборгованість - 1 549 432,00
доларів США; комісія - 70 560,00 доларів США;
пеня - 43 769 562,41 грн.; штраф - 2 920 629,79 грн.

Стягнути у солідарному порядку з
ОСОБА_1 (ІН - НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІН - НОМЕР_2)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570)
заборгованість за додатковим
договором № 3 від 26 листопада 2010 року до
кредитного договору № DNHLGK00000814 від 17
грудня 2007, а саме: основна
заборгованість - 105 612,58 грн.; пеня - 1 583
824,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН - НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) судовий
збір у сумі 1 777,85 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІН - НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) судовий
збір у сумі 1 777,85 грн.

ОСОБА_1 у зустрічному позові до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання поруки припиненою відмовити.

Рішення набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК
України, і може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його постановлення. У разі якщо
рішення було постановлено за
відсутності особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 08 серпня
2014 року.

Суддя
М.О. Католікян