Справа №442/1952/14-ц
Провадження №2/442/959/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 липня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області в
складі :

головуючого судді - Гайдука
А.М.

при секретарі - Чолавін
Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до
відповідача та просить визнати
останнього таким, що втратив право на
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що їй, на
підставі свідоцтва про спадщину від
27.06.2006 року, яке зареєстровано 29.06.2006
року в Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО (№1642,
книга №11) на праві приватної власності
належить ? ідеальних частини житлового
будинку АДРЕСА_1, про свідчить витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Малолітній ОСОБА_2 на підставі договору
дарування від 06.07.2006 року, який
зареєстрований 08.07.2006 року в
Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО (№1642, книга
№11) на праві приватної власності
належить інші ? ідеальних частини
житлового будинку АДРЕСА_1, про
свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Після набуття стороною позивачки права
власності на вищевказаний будинок у
нього вселився відповідач ОСОБА_3,
набув права користування цим житлом та
був зареєстрований у даному будинку,
відповідач являвся чоловіком
позивачки. 03.09.2012 року шлюб між
сторонами було розірвано. Після
розірвання шлюбу відповідач 1,5 року не
проживає у вищезгаданому будинку,
обіцяв добровільно знятися з
реєстрації, однак цього не зробив. А
тому позивачка змушена нести додаткові
витрати по оплаті комунальних послуг,
також такі дії відповідача
перешкоджають вільному користуванню
та розпорядженню своїм майном стороною
позивача. Позивачка також зазначає, що
приходи відповідача до оспорюваного
будинку з метою побачення з дітьми
супроводжуються сварками,
систематичним пошкодженням та
псуванням ОСОБА_3 жилого приміщення.

Позивачка в судове засідання з'явилася,
позовні вимоги підтримала повністю, з
підстав викладених у позовній заяві та
долучила до справи акти обстеження
житлового будинку АДРЕСА_1 на предмет
проживання відповідача в останньому.

Відповідач будучи належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України,
у судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, а тому
суд розглянув справу за його
відсутності на підставі наявних у ній
доказів, постановивши заочне рішення.

Небажання відповідача надавати докази
в обґрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причин ухилення від
участі в судових засіданнях, дає суду
право при заочному розгляді справи
обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши сторону позивача,
розглянувши матеріали справи, дав
оцінку зібраним доказам, вважає, що
неявка відповідача не є перешкодою для
розгляду справи, оскільки в матеріалах
справи достатньо доказів про права та
взаємовідносини сторін і позов слід
задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про спадщину від
27.06.2006 року № 885, на праві власності
належить ? ідеальних частини житлового
будинку АДРЕСА_1 з приналежними до
нього будівлями та спорудами, про
свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 29.06.2006
року.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 06.07.2006 року на праві приватної
власності належить інші ? ідеальних
частини житлового будинку АДРЕСА_1, про
свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 08.07.2006
року.

Відповідно до будинкової книги виданої
для прописки громадян у будинку
АДРЕСА_1, вбачається, що відповідач
ОСОБА_3 числиться зареєстрованим у
вищевказаному будинку.

Беззаперечно встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 з травня 2013 року
вказаним будинком не користується, не
проживає в ньому, а його реєстрація у
будинку носить формальний характер.

Відповідно до актів перевірки
паспортного режиму проживання АДРЕСА_1,
складених комісією Стебницького КП
«МВУЖКГ» та КП «Стебниккомунсервіс»
вбачається, що перевірками які
проводились 30.05.2013 року, 12.09.2013 року та
12.02.2014 року, встановлено, що ОСОБА_3, не
проживає АДРЕСА_1, з 2013 року по даний
час.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
кожен має право на повагу до свого
приватного і сімейного життя, до свого
житла і кореспонденції. Органи
державної влади не можуть втручатись у
здійснення цього права, за винятком
випадків, коли втручання здійснюється
згідно із законом і є необхідним у
демократичному суспільстві в
інтересах національної та громадської
безпеки чи економічного добробуту
країни, для запобігання заворушенням
чи злочинам, для захисту здоров'я чи
моралі або для захисту прав і свобод
інших осіб.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, особа
може бути визнана такою, що втратила
право на житло, якщо вона не проживає в
жилому приміщенні понад шість місяців
без поважних причин.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи
захисту цивільних прав та інтересів
осіб. Виходячи із загальних положень
права власності, власнику належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Стаття 47 Конституції України
закріплює право кожного на житло, яке є
однією з головних матеріальних умов
існування людини. Конституційне право
на житло означає насамперед право
громадянина мати житло для власного
проживання і проживання членів його
сім'ї. За змістом вказаної статті ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду. В контексті
конституційного положення частина 4
вказаної статті встановлює додаткові
гарантії щодо права користування
житлом, зокрема те, що ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном, тому наявність реєстрації
відповідача в даному будинку
перешкоджає позивачці в користуванні
будинком та впливає на її права, як
власника щодо володіння, користування
та розпорядження належним їй майном.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право
користування цим житлом. Право
користування житлом втрачає член сім'ї
власника у разі відсутності без
поважних причин понад один рік.

Беручи до уваги наведене та те, що
відповідач добровільно залишив спірне
житло і в ньому не проживає понад
встановлені чинним законодавством
терміни, не сплачує комунальних послуг,
суд приходить до висновку про те, що
такі його дії свідчать про втрату
інтересу до вказаного житла. Окрім
цього, будь-яких доказів щодо наявності
домовленостей щодо порядку
користування житлом між позивачкою та
відповідачем суду не надано, а з
наданих доказів вбачається, що він
добровільно залишив жиле приміщення.

Відтак, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
понад рік не проживає у АДРЕСА_1 без
поважних причин, будь-яких даних, про
те, що відповідач не проживає в даному
будинку з поважних причин судом не
встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов до
висновку про необхідність визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 15, 60, 209, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
на користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в порядку
апеляції через суд першої інстанції,
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його постановив,
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Гайдук А.М.