Справа № 500/4224/14-ц
Провадження № 2/500/2106/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

при секретарі: Івановій Ю.П.

представник позивача:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання права власності на
спадкове майно та зустрічним позовом
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання за ним, як спадкоємцем за
законом, права власності на спадкове
майно, яке залишилося після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 та складається
із 1/2 частини житлового будинку
АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що нотаріальною конторою йому
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за тих підстав, що
відсутні документи на ім'я померлого,
які підтверджують право власності або
право користування земельною ділянкою
для створення об'єкту нерухомого майна,
проектно-кошторисна документація,
документи, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва.

16.07.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_3, яким просили визнати за ОСОБА_4
право власності на спадкове майно, яке
залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_7, та складається з 1/4 частини
житлового будинку АДРЕСА_1; за ОСОБА_5 -
право власності на спадкове майно, яке
залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
року ОСОБА_8, та складається з 1/4 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
нотаріальною конторою їм відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки відсутні документи на ім'я
померлого, які підтверджують право
власності або право користування
земельною ділянкою для створення
об'єкту нерухомого майна,
проектно-кошторисна документація,
документи, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва.

16.07.2014 року ухвалою суду зустрічна
позовна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно прийнята до спільного
розгляду з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання права власності на
спадкове майно (а.с.66).

Позивач, будучи своєчасно та належним
чином повідомленим про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, направивши
представника з належним чином
посвідченими повноваженнями.

У судовому засіданні представник
позивача, не обмежена у повноваженнях,
позовні вимоги підтримала та
наполягала на їх задоволенні,
зустрічний позов та обставини позову
визнала у повному обсязі. Наслідки
визнання позову їй роз'яснено
відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зустрічну
позовну заяву підтримали та наполягали
на її задоволенні, первісний позов та
обставини позову визнали у повному
обсязі. Наслідки визнання позову їм
роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК
України. В останнє судове засідання не
з'явилися, звернувшись із заявою про
розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд на підставі фактів,
встановлених у судовому засіданні,
дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, 24.06.1965 року між
відділом комунального господарства
виконкому Ізмаїльської міської ради
депутатів трудящих та ОСОБА_7 укладено
договір про надання у безстрокове
користування вищезазначеної земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності (а.с.13 звор.,
14).

Подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
земельній ділянці, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, побудовано житловий
будинок з надвірними спорудами, які на
час розгляду справи не здані в
експлуатацію (а.с.11-13).

Згідно ст.125 СК УРСР 1926 р. майно, нажите
подружжям спільною працею в період
шлюбу, вважається належним обом членам
подружжя на засадах спільної власності
(ст.61-65 Цивільного кодексу УРСР) в
рівних частках. Інакше ж майно складає
окрему власність кожного з них.

Таким чином, незавершений будівництвом
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, належав в рівних
частинах подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 22.09.2004 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану Ізмаїльського міського
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, яке складається з 1/2
частини незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру
№26334762 від 10.03.2011 року ОСОБА_7 залишив
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Ізмаїльського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 за №2523,
яким все своє майно заповів ОСОБА_9 та
ОСОБА_4 (а.с.15, 16 звор.).

Відповідно до ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину. Спадкоємець, який
не проживав разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, повинен подати
в нотаріальну контору заяву про
прийняття спадщини, якщо протягом
строку, встановленого ст.1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 на час
відкриття спадщини проживав разом із
спадкодавцем ОСОБА_7, що підтверджено
будинковою книгою на житловий будинок
АДРЕСА_1. ОСОБА_4 у встановлений законом
строк звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, що підтверджено нотаріально
посвідченою заявою від 19.03.2005 року
(а.с.27, 28, 54).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 12.03.2008 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_8 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, яке складається з 1/2
частини незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишала, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) №26334847 від 10.03.2011 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_8 відсутня (а.с.19, 57).

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_8 стали: син ОСОБА_9, що
підтверджено Витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про реєстрацію народження за
№4 від 08.10.2010 року; син ОСОБА_5, що
підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3, виданого
міським бюро РАЦС м. Ізмаїла 22.03.1963 року
(а.с.20, 21, 58).

Судом встановлено, що ОСОБА_9 на час
відкриття спадщини проживав разом із
спадкодавцем ОСОБА_8, що підтверджено
будинковою книгою на житловий будинок
АДРЕСА_1. ОСОБА_5 у встановлений законом
строк звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, що підтверджено нотаріально
посвідченою заявою від 11.09.2008 року
(а.с.27, 28, 56).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4 від 15.07.2010 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.22).

Після смерті ОСОБА_9 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, яке складається з 1/2
частини незакінченого будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 26334903 від 10.03.2011 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_9 відсутня (а.с24).

Спадкоємцем за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_9 став син ОСОБА_6, що
підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_7 від 01.10.1985 року,
виданим Саф'янською сільською радою
Ізмаїльського району Одеської області
(а.с.26).

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 у встановлений законом строк
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, що
підтверджено нотаріально посвідченою
заявою від 29.09.2010 року (а.с.25).

08.04.2011 року КП «Ізмаїльське міжміське
бюро технічної інвентаризації»
виготовлена технічна документація на
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_5 від 10.01.2013 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.31).

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст. 1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/2
частина житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованими за адресою:
АДРЕСА_2, та 1/2 частина незавершеного
будівництвом житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_3.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) №33853497 від 23.04.2013 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_6 відсутня (а.с.34).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків встановлених статтею 1259 цього
Кодексу.

Спадкоємців за законом першої черги
після смерті ОСОБА_6 немає.

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу
чергу право на спадкування за законом
мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як збоку
батька, так і з боку матері.

Спадкоємцем за законом другої черги
відповідно до ст.1262 ЦК України після
смерті ОСОБА_6 є його рідний брат
ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_7, виданим
виконкомом Саф'янської сільської ради
01.10.1985 року, а також свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_6 від 16.08.1978 року,
виданим Ізмаїльським відділом РАЦС
(а.с.26, 32).

Позивач ОСОБА_3, як спадкоємець за
законом другої черги після смерті
спадкодавця ОСОБА_6, у встановлений
строк звернувся до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 із заявою
про прийняття спадщини, що
підтверджено нотаріально посвідченою
заявою від 23.04.2013 року за №1057.

Письмовими відповідями Ізмаїльської
державної нотаріальної контори за
№2081/2-21 від 30.09.2010 року та приватного
нотаріуса Ізмаїльського районного
нотаріального округу ОСОБА_12 від 15.10.2013
року за №286/2013 сторонам відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки відсутні документи на ім'я
померлого, які підтверджують право
власності або право користування
земельною ділянкою для створення
об'єкту нерухомого майна,
проектно-кошторисна документація,
документи, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва (а.с.37).

16.05.2011 року рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
за ОСОБА_6 визнано право власності
на 1/2 частину, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/4
частині незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.30).

23.10.2013 року рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2
частину незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.38).

За змістом листа КП «Ізмаїльське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 21.07.2014 року за
вих.№263 житловий будинок АДРЕСА_1
побудований у 1967 року, є завершений
будівництвом, не підлягає прийняттю в
експлуатацію та не належить до
самочинного будівництва (а.с.72).

Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду
України, викладеними у п.8 постанови
Пленуму «Про судову практику у справа
про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року,
якщо будівництво здійснювалося згідно
із законом, то у разі смерті
забудовника до завершення будівництва
його права та обов'язки як забудовника
входять до складу спадщини.

Пунктом 3 Тимчасового порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, споруджених без
дозволу на виконання будівельних
робіт, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України за №1035 від
09.09.2009 року, який втратив чинність 02.06.2011
року, передбачалося, що підставою для
оформлення права власності на приватні
житлові будинки садибного типу, дачні
та садові будинки з господарськими
спорудами і будівлями, споруджені до
5 серпня 1992 року, є висновок про
технічний стан будинку (будівлі),
складений бюро технічної
інвентаризації за формою, встановленою
Міністерством з питань
житлово-комунального господарства за
погодженням з Міністерством
регіонального розвитку та будівництва,
і документ, що засвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій розташовані
зазначені об'єкти будівництва.

Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення I
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України за №95 від 19.03.2013 року, який
набув чинності 29.04.2013 року, встановлює
процедуру та умови прийняття в
експлуатацію збудованих без дозволу на
виконання будівельних робіт та
механізм проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, збудованих у період з 05
серпня 1992 року до 12 березня 2011 року (п.1
розділ І).

За змістом п.2 наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України за №95 від 19.03.2013 року звіти про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, складені після 05 січня 2013 року, є
чинними при поданні документів для
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року та громадських будинків I і II
категорій складності, які збудовані до
12 березня 2011 року.

Згідно з п.3.2 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року за №127, не належать до самочинного
будівництва: індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
5 серпня 1992 року.

Стаття 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за
№1952-IV державна реєстрація прав
проводиться на підставі: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відтак, враховуючи, що спадковий
житловий будинок з надвірними
спорудами завершений будівництвом у 1967
році, відповідно, не підлягає введенню
в експлуатацію та не є самочинним
будівництвом, а також зважаючи на те, що
іншої форми захисту прав на спадкове
майно, окрім визнання права власності
на нього, позивачі не мають, суд дійшов
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Приймаючи до уваги, що іншої форми
захисту прав на спадкове майно, окрім
визнання права власності на нього,
сторони не мають, а також ту обставину,
що вони безумовно визнали позови і їх
визнання не порушує права свободи чи
інтереси інших осіб, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги за
первісним та зустрічним позовами
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4
частину житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4
частину житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1.

Копію рішення надіслати для відома
сторонам.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: