У х в а л а

іменем україни

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в своїх
інтересах та інтересах малолітньої
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до виконавчого комітету
Красногвардійської у м.
Дніпропетровську ради, Дорожньої
клінічної лікарні на станції
Дніпропетровськ медичної служби
Придніпровської залізниці, ОСОБА_10,
третя особа - управління служби у
справах дітей Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про визнання права користування
житловим приміщенням, зобов'язання
змінити договір найму житла, визнання
незаконними рішень виконавчого
комітету, визнання недійсним ордеру, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Красногвардійського районного суду
м. Дніпропетровська від
10 червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року позивачі звернулися до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що вони проживають у
комунальній квартирі АДРЕСА_1.
Зазначений будинок перебуває на
балансі Дорожньої клінічної лікарні
на станції
Дніпропетровськ. Спірна квартира
складається з трьох кімнат, наймачем
двох з яких є ОСОБА_4 та члени її сім'ї,
якій зазначені кімнати було надано у
користування як працівнику Дорожньої
клінічної лікарні на станції
Дніпропетровськ. Наймачем кімнати
площею 15,2 кв. м була ОСОБА_11,
яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті
ОСОБА_11 позивачі звернулися з заявою до
балансоутримувача про переоформлення
вільної кімнати на їх ім'я, оскільки
вони потребували покращення житлових
умов. З відповіді, наданої
балансоутримувачем, позивачам стало
відомо, що рішенням виконавчого
комітету Красногвардійської у м.
Дніпропетровську ради № 151 від 28 січня
2005 року кімната площею 15,2 кв. м у
спірній квартирі включена до списків
службової житлової площі та на
підставі ордеру від 18 листопада 2005 року
надана у користування ОСОБА_10 Позивачі
вважали, що рішення виконавчого
комітету Красногвардійської у
м. Дніпропетровську ради № 151 від 28
січня 2005 року та виданий ОСОБА_10 ордер є
незаконними, оскільки відповідно до
ст. ст. 54, 58 ЖК, якщо в квартирі
проживає два чи більше наймачі, то
кімната, яка звільнилася передається у
користування намайчів, які проживають
у цій квартирі. Посилаючись на
зазначені обставини, уточнивши позовні
вимоги, просили визнати незаконними
рішення виконавчого комітету
Красногвардійської у м.
Дніпропетровську ради № 151 від 28 січня
2005 року та рішення виконавчого
комітету Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради № 343
від 18 листопада 2005 року; визнати
недійсним ордер на ім'я ОСОБА_10 на право
зайняття спірної кімнати; визнати за
ними право користування кімнатою
площею 15,2 кв. м у квартирі АДРЕСА_1;
зобов'язати Дорожню клінічну лікарню
на станції Дніпропетровськ змінити
договір найму житла, визнавши ОСОБА_4
наймачем трьох кімнат у спірній
квартирі.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 лютого
2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять скасувати
зазначені судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_8, ОСОБА_9 не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 54 ЖК України,
якщо в квартирі, в якій проживає два або
більше наймачі, звільнилося
неізольоване жиле приміщення, воно
надається наймачеві суміжного
приміщення. Ізольоване жиле
приміщення, що звільнилося в квартирі,
в якій проживає два або більше наймачі,
на прохання наймача, що проживає в цій
квартирі і потребує поліпшення
житлових умов (стаття 34), надається
йому, а в разі відсутності такого
наймача - іншому наймачеві, який
проживає в тій же квартирі. При цьому
загальний розмір жилої площі не
повинен перевищувати норми,
встановленої статтею 47 цього Кодексу,
крім випадків, коли наймач або член
його сім'ї має право на додаткову жилу
площу. Якщо розмір ізольованої кімнати,
що звільнилася, є меншим за
встановлений для надання одній особі,
зазначена кімната у всіх випадках
передається наймачеві на його
прохання.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9,
суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, обґрунтовано
виходив з того, що на момент звільнення
спірної кімнати сім'я наймача
складалася з трьох осіб та на час
надання спірного жилого приміщення
ОСОБА_10 не потребувала поліпшення
житлових умов. Правильним є посилання
суду на те, що ст. 47 ЖК України не може
бути застосована до спірних
правовідносин, оскільки регулює розмір
жилого приміщення при його наданні
особам, які перебувають на житловому
обліку.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

В.О. Савченко