У х в а л а

іменем україни

17 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_7, третя особа -
приватний нотаріус Броварського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду Київської
області від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що 31 липня 2012 року між нею та
ОСОБА_7 було укладено договір
купівлі-продажу Ѕ частини житлового
будинку з відповідними
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1. Під час укладення
даного договору їй стало відомо, що на
житловий будинок АДРЕСА_1 накладено
заборону відчуження з 01 січня 1956
року, про що 11 серпня 2004 року
реєстратором Броварської міської
державної нотаріальної контори на
підставі архівних документів внесено
запис до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.
Вважала, що продаж житлового будинку за
умов існуючого обтяження не відповідає
вимогам чинного законодавства.

У зв'язку з цим позивач просила суд
визнати недійсним вказаний договір
купівлі-продажу; скасувати реєстрацію
права власності ОСОБА_7 на Ѕ
частину житлового будинку з
відповідними господарсько-побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1;
поновити за нею реєстрацію права
власності на Ѕ частину житлового
будинку з відповідними
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05
березня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу Ѕ частини житлового
будинку з відповідними
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, укладений 31 липня 2012
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7,
посвідчений приватним нотаріусом
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_6; скасовано реєстрацію
права власності ОСОБА_7 на Ѕ частину
житлового будинку з відповідними
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1; поновлено за ОСОБА_4
реєстрацію права власності на Ѕ
частину житлового будинку з
відповідними господарсько-побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1;
застосовано правові наслідки
недійсності правочину та стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошові кошти
у розмірі 154 054 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 13 травня 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України),
дійшли до правильного висновку про те,
що підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК
України, для визнання недійсним
договору купівлі-продажу немає. При
цьому існуюче обтяження (заборона на
відчуження з 11 листопада 2004 року)
скасоване ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2012 року саме за заявою
позивача, а крім того, ця заборона, яка,
як достовірно встановлено, була
накладена помилково, взагалі не
стосувалась прав та обов'язків чи
законних інтересів позивача, тобто її
права не порушувались при продажі нею
нерухомості.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 13 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта