АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1606/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 57 Побережна Н. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. УХВАЛА
08 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЄльцова В.
О.суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Департаменту соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації на рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 07 квітня 2014
року по справі за позовом прокурора
Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області в інтересах
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації до ОСОБА_6 про
повернення та вилучення предмету
гуманітарної допомоги.
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
Департамент соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про повернення
та вилучення предмету гуманітарної
допомоги, а саме автомобіль марки «VAZ
легковий НОМЕР_1. об'ємом двигуна 1499 см3,
бензиновий, номер двигуна НОМЕР_2, колір
передати його Департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 06 лютого 2004 року ГУ СЗН Черкаської
обласної державної адміністрації
надало ОСОБА_7. інваліду війни І групи,
зазначений автомобіль з правом
передачі членам його родини, а саме
онуку ОСОБА_6, керувати даним
автомобілем. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.
Автомобіль у відповідності до вимог
чинного законодавства України
відповідачем до Головного управління в
добровільному порядку не повернутий, а
тому право позивача на володіння цим
автомобілем є порушеним. Тому позивач
змушений звернутись до суду з даним
Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
07 квітня 2014 року в задоволенні позовних
вимог Департаменту соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації було
відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації просить рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 07 квітня 2014
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так місцевим судом було встановлено, що
13 грудня 2007 року згідно із вимогами
Порядку № 999, інвалід війни І групи
ОСОБА_7 взятий на облік Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації, як такий, що
підлягає забезпеченню автомобілем на
пільгових умовах, з правом передачі
керування цим автомобілем членам своєї
сім'ї.

Згідно наявного в матеріалах
справи свідоцтва про дарування (а.с.7),
Медвінська Ціля, що проживає в
Німеччині (Гамбург), 09 жовтня 2003 року
подарувала Головному управлінню, як
гуманітарну допомогу, автомобіль «VАZ
21093», 1997 року випуску, для передачі його
інваліду ОСОБА_7.

ОСОБА_7 06 лютого 2004 року письмово
звернувся до Головного управління про
передачу йому подарованого автомобіля.
Постановою колегії Головного
управління від 24 грудня 2003 №12-10 у
зв'язку з неспроможністю керувати
автомобілем, право керування надано
його онуку ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3, виданого Відділом РАЦС
Корсунь-Шевченківського районного
управління юстиції Черкаської області
ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №174, ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 17).

Згідно Постанови №999 «Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями», в редакції, що діяла на
час смерті інваліда (28.06.2008 року) із
змінами, внесеними згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 17.04.2008
року №387, а саме абзацом 7 п. 41
передбачено, що Після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, крім випадків, зазначених в
абзацах першому - п'ятому пункту 16 цього
Порядку, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

З листа Головного управління праці та
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації від 21 січня 2009 року №31-05
вбачається, що відповідачу ОСОБА_6
позивачем надсилався лист з вимогою
повернути спірний автомобіль. Проте, на
час звернення позивача до суду з даним
позовом спірний автомобіль повернуто
не було.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
відповідно до ст. 257 ЦК України

Частиною І ст. 261 ЦК України визначено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

ОСОБА_6 звернувся з заявою про
застосування строку позовної давності.
В заяві відповідач вказав, що 21 січня 2009
року позивач в письмовій формі
звернувся до нього з вимогою повернути
автомобіль, а тому йому було відомо про
смерть ОСОБА_7 ще в 2009 році. З того часу
та на день подачі позову 19 лютого 2014
року трирічний термін позовної
давності сплив ще у 2012 році.

Статтею 267 ЦК України визначено, що
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Місцевий суд прийшов до вірного
висновку про спростування тверджень
позивача стосовно того, що про смерть
ОСОБА_7 йому стало відомо лише у 2013 році.
Таке твердження спростовується
наявним в матеріалах справи листом
ГУПСЗН №31-05 від 21 січня 2009 року (а.с.100) з
якого вбачається, що позивач дійсно
звертався до відповідача з вимогою
повернути автомобіль після смерті
інваліда та зазначав, що буде в разі не
повернення такого звертатися до суду.

Врахувавши, що позивач пропустив строк
позовної давності, поважних причин
пропуску ним не було наведено, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог..

На думку колегії суддів, помилковим є
твердження прокурора, як на підставу
скасування оскаржуваного рішення, а
саме на те, що суд першої інстанції мав
би відмовити у задоволенні позову по
суті, а не з мотивів пропуску позивачем
строку позовної давності оскільки,
відмовляючи у задоволення позову, у
зв'язку із пропуском строку позовної
давності місцевий суд не врахував, що
фактично не було порушено суб'єктивне
право сторін, оскільки відповідно до
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, який діяв на момент
отримання ОСОБА_7 автомобіля, останній
мав би залишатись у розпорядженні
членів його сім»ї.

Так, дійсно відповідно до п. 37 Порядку
від 8 вересня 1997 року в редакції, чинній
на час прийняття рішення про надання
спірного автомобіля (лютий 2004 рік),
після смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім»ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Наведений Порядок від 8 вересня 1997 року
був визнаний таким, що втратив чинність
на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
№999 «Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями».

Правовою позицією Верховного Суду
України, викладеної за наслідками
винесення постанови від 16 травня 2012
року визначено, що питання щодо
вилучення після смерті інваліда в
членів його сім»ї автомобіля,
отриманого як гуманітарна допомога,
повинно вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, а не на час надання
такого автомобіля інваліду.

Отже, на час смерті ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_1), якому автомобіль був
наданий як гуманітарна допомога, тобто
на момент виникнення спірних
правовідносин і заявлення вимог про
повернення спірного автомобіля діяв
Порядок від 19 липня 2006 року №999, що
набув чинності 09 серпня 2006 року. Згідно
з п.41 цього Порядку автомобіль,
отриманий як гуманітарна допомога,
після смерті інваліда повертається
(вилучається) головному управлінню
праці та соціального захисту населення
і здається підприємству, що здійснює
заготівлю та переробку металобрухту,
або видається в порядку черговості
інваліду, який перебуває не обліку.

З мотивувальної частини оскаржуваного
рішення суду першої інстанції
вбачається, що місцевий суд вірно
застосував п.41 Порядку, який діяв на час
смерті інваліда, а тому прийшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність відмови у задоволення
позову саме з підстав пропуску
позивачем строку позовної давності.

Також, колегія суддів не вважає
поважною причиною пропуску строку
позовної давності департаментом
соціального захисту населення
Черкаської обласної адміністрації з
підстав плинності трудових кадрів
департаменту, на що під час
апеляційного розгляду послався
представник департаменту Маврєнкова
С.А.

Таким чином, вірно встановивши факти і
відповідно їм правовідносини,
постановивши рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги ретельно
перевірені судом апеляційної
інстанції і є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації - відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
07 квітня 2014 року по справі за позовом
прокурора Корсунь-Шевченківського
району Черкаської області в інтересах
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації до ОСОБА_6 про
повернення та вилучення предмету
гуманітарної допомоги - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий :

Судді :