АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2480/2014р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 14 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І.,
Слюсаренко О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 25 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом посилаючись на те, що
28.02.2013 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Chery Amulet», здійснив наїзд
на позивача, в результаті чого він
отримав тяжкі тілесні ушкодження та
тривалий час проходив лікування.
Цивільно-право відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто». У зв'язку з тим, що
відповідачі відмовляються
відшкодовувати заподіяну шкоду
добровільно, просив стягнути на його
користь з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» на
відшкодування матеріальної шкоди 23991,3
грн та з ОСОБА_2 200000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 25 липня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої ушкодження здоров'я 23991,3 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодження здоров'я, 10000 грн.
Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду в частині
стягнення на його користь моральної
шкоди в сумі 10000 грн скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції не було оцінено в повному
обсязі ступінь фізичного болю,
душевних та моральних страждань, яких
він зазнав в результаті отриманих
тілесних ушкоджень, та часу і
додаткових зусиль для відновлення
попереднього стану.

В письмових запереченнях, які надійшли
на адресу суду, ОСОБА_2 просив
апеляційну скаргу відхилити, як
необґрунтовану.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позов в
частинні стягнення моральної шкоди,
суд першої інстанції виходив з того, що
заявлені позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди є явно
завищеними, а тому розумним,
справедливим та достатнім для
відшкодування такої шкоди є
необхідність стягнути на користь
позивача 10000 грн.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов до нього на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, та наявних в ній
доказів, яким дана відповідна оцінка.
Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Із матеріалів справи вбачається, що
28.02.2013 року близько 22.30 год. ОСОБА_2,
керуючи технічно справним автомобілем
«Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись по пр. 200-річчя Херсона зі
сторони вул. Некрасова в м. Херсоні, в
районі перехрестя з вул. Некрасова,
здійснив наїзд на пішохода - позивача,
який переходив проїжджу частину пр.
200-річчя Херсона по пішохідному
переходу (а.с.5-6). Внаслідок ДПТ згідно
висновку судово-медичної експертизи №
425 від 16.04.2013 року позивачу було
заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за
критерієм небезпеки для життя (а.с.7-8).
Після отриманих травм позивач
неодноразово перебував на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, що підтверджується
долученими до матеріалів справи
письмовими доказами (епікризами,
листками непрацездатності,
квитанціями про оплату ліків та
лікування, рецептами про призначення
ліків) (а.с.13-19, 22-50). За фактом ДТП було
розпочато і проводилось досудове
розслідування у кримінальному
провадженні № 0000145, за
результатами якого 19.12.2013 року слідчим
винесено постанову про закриття
кримінального провадження у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.
Слідчим було встановлено те, що ОСОБА_2
не мав технічної можливості уникнути
наїзду на пішохода, а також те, що сам
пішохід (позивач) в порушення ПДР не
вжив заходів для забезпечення
своєчасного його виявлення на дорозі в
темний час доби та перебував у стані
алкогольного сп'яніння.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Моральною шкодою визначаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України 31 березня 1995 року N 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (зі змінами) судам роз'яснено, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Так, при визначенні розміру моральної
шкоди суд першої інстанції врахував
конкретні обставини її заподіяння, а
саме те, що досудовим слідством було
встановлено грубу необережність
позивача, ступінь тяжкості отриманих
позивачем ушкоджень, характер та
ступінь пов'язаних з цим моральних і
фізичних страждань, порушення
нормального укладу життя та
необхідність докладання додаткових
зусиль для організації свого життя.
Враховуючи при цьому вимоги розумності
та справедливості суд завдану моральну
шкоду оцінив в 10000 грн, вважаючи, що саме
наведена сума повинна бути стягнута з
відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не в повному
обсязі було оцінено ступінь фізичного
болю, душевних та моральних страждань,
яких зазнав позивач в результаті
отриманих тілесних ушкоджень, є
безпідставними, оскільки суд дійшов
даного висновку на підставі доказів,
поданих сторонами, які належним чином
оцінені, і прийшов до правильного
висновку щодо розміру грошового
відшкодування моральної шкоди. Крім
того, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження в
суді першої інстанції, отримали
належну оцінку і висновків суду не
спростовують.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, а тому перегляду судом
апеляційної інстанції не підлягає.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 25 липня 2014 року в частині,
оскарженій апелянтом, залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: