АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Ковтюк Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
представників позивача, ОСОБА_5 -
представника відповідачки,
перекладача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 28 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилався на те, що 08 серпня 2003 року він
уклав шлюб з ОСОБА_2, який
зареєстрований відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
зроблено запис №1065. Від цього шлюбу у
сторін є двоє дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказував на те, що протягом останніх
років сімейне життя між ними поступово
погіршувалося, що в кінцевому
результаті призвело до фактичного
припинення шлюбних відносин.

Стверджував, що кожен з них має
діаметрально протилежні погляди на
шлюб та сім'ю , відповідачка не
проявляє належної поваги до нього, як
до чоловіка та батька, до його звичок та
уподобань, у них абсолютно відсутнє
почуття любові, поваги та довіри один
до одного.

Зазначав, що ще з 2009 року між ними
припинені шлюбні відносини, а
починаючи з січня 2013 року вони
проживають окремо. В подальшому, він
має намір створити сім'ю, а тому даний
шлюб суперечить його інтересам.

№22-ц/794/898/14
Головуючий у 1 інстанції Мілінчук С.В.

Категорія 46/47
доповідач Перепелюк Л.М.

Просив суд розірвати шлюб між ним та
ОСОБА_2, який зареєстрований відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, про що в книзі реєстрації
актів про одруження зроблено запис
№1065.

Рішенням Садгірського районного суду
м. Чернівці від 28 березня 2014 року позов
задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрований 08.08.2003 року у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис №1065, розірвано.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати його та надати їй з
чоловіком шестимісячний строк на
примирення, оскільки вона бажає
зберегти сім'ю, у зв'язку з чим зупинити
провадження у справі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального
права, та є незаконним.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційних скарг, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, який був
зареєстрований 08 серпня 2003 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, про що в книзі реєстрації
актів про одруження зроблено запис
№1065.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 2003 року, який
зареєстрований відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
зроблено запис №1065. Від цього шлюбу у
сторін є двоє дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. З, 4 ст. 56 СК України
передбачено, що кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканність і може мати наслідки,
встановлені законом.

При розгляді справ про розірвання
шлюбу суд, за правилами ст. 112 СК
України, з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає
заходів щодо примирення подружжя, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику
застосування судами законодавства

при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу,

визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них.

Із цією метою суди повинні уникати
формалізму при вирішенні позовів про
розірвання шлюбу, повно та всебічно
з'ясовувати фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, враховувати
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя, забезпечувати участь у
судовому засіданні, як правило, обох
сторін, вживати заходів до примирення
подружжя.

Суд прийшов до правильного висновку
про те, що сім'я сторін розпалася
остаточно у січні 2013 р. і зберегти її
неможливо.

Такий висновок суду ґрунтується на
поясненнях позивача, який заявив, що
подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечить його
інтересам, він категорично заперечив
можливість збереження шлюбу,
посилаючись на те, що примирення між
ними неможливе і він має намір створити
іншу сім'ю, так як він з іншою жінкою
чекають на народження дитини.

Крім того, в суді апеляційної
інстанції, відповідачка ОСОБА_2,
зазначивши, що любить позивача і не
бажає розривати шлюб, підтвердила, що
дійсно не проживає з позивачем з січня
2013 року і те, що ніяких дієвих заходів
для примирення та збереження сім'ї не
приймала, хоча намагалась
підтримувати з ним контакт через
інтернет - зв'язок.

Ухвалюючи рішення про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції, з
дотриманням норм ст. ст. 213, 214 ЦПК
України, повно встановив обставини
справи та фактичні взаємини подружжя,
причини розірвання шлюбу і дійшов
обґрунтованого висновку про
неможливість збереження шлюбу та
наявність правових підстав для його
розірвання.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не були
порушені норми процесуального права,
рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального права і відповідає
встановленим обставинам справи, а тому
підстав для його скасування немає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції при виготовленні
повного рішення допустив описку,
зазначивши дату ухвалення рішення 17
березня 2014 року замість 28 березня 2014 р.

Факт описки підтверджується
наявністю вступної та резолютивної
частини рішення, де датою ухвалення
рішення є 28 березня 2014 р. та протоколом
судового засідання від 28.03.2014 р., а також
змістом мотивувальної частини
повного рішення, де є посилання на лист
відповідачки ОСОБА_2, який надійшов до
суду 25.03.2014 р.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 28 березня 2014 року залишити
без змін.

Виправити описку у повному рішенні
Садгірського районного суду м.
Чернівці, зазначивши дату ухвалення
рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці 28 березня 2014 року замість 17
березня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: