Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/7377/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Коренюк
Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 14 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом, в я кому
зазначила, що під час перебування у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ними за
спільні кошти були придбані автобус
ПАЗ 32054-07, та легковий автомобіль
Опель-Вектра, право власності на які
зареєстроване на ім'я її чоловіка.

6 серпня 2011 року ОСОБА_2 без
отримання від неї письмової згоди
продав ОСОБА_4 автомобіль
«Опель-Вектра». Окрім того, 23 жовтня 2011
року без згоди позивачки він здійснив
продаж автобуса ПАЗ 32054-07 ОСОБА_3 Факт
укладення вказаних договір
підтверджується довідками - рахунками
№826274 та №069461. В подальшому рішенням
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 4 березня 2013
року зазначені транспортні засоби
визнано спільною сумісною власністю
подружжя та стягнуто на її користь
вартість ? частини вказаного майна в
розмірі 35400 грн.

Оскільки відчуження вказаних
транспортних засобів відбулось з
порушенням вимог цивільного та
сімейного законодавства, позивачка
просила визнати недійсними
вищезазначені договори
купівлі-продажу.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 14 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
за безпідставністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення та
постановити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги.

Апелянт, зокрема, зазначає, що
наявність рішення суду про визнання за
нею права власності на ? частину
спірного майна, є підставою для
звернення до суду з позовом про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу зазначених
транспортних засобів.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи, викладені
в апеляційній скарзі, зауваживши, що
рішення суду про стягнення на користь
ОСОБА_1 компенсації за належну їй
частку у праві спільної сумісної
власності на спірні транспортні
засоби, на даний час не виконане.
Вказана обставина свідчить про
порушення прав останньої, що й було
підставою для звернення до суду з
позовом про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу автомобіля
«Опель-Вектра» та автобуса ПАЗ 32054-07.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні зазначив, що апеляційна
скарга є безпідставною, оскільки
питання щодо правомірності продажу
вказаних транспортних засобів вже було
предметом судового розгляду та з цього
приводу існує рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 4 березня 2013 року.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 16 ЦК
України кожна особа вправі звернутись
до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Статтею 4 ЦПК України, зокрема,
передбачено, що, здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб у спосіб, визначений
законами України.

Звертаючись до суду з даним
позовом, ОСОБА_1 вказувала на порушення
її майнових прав й посилалась на ту
обставину, що спірні транспортні
засоби були відчужені колишнім
чоловіком без її згоди, тому просила
визнати недійсними угоди
купівлі-продажу.

При вирішенні спору суд першої
інстанції виходив з того, що рішенням
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 4 березня 2013
року встановлений факт реалізації
ОСОБА_2 зазначених автомобіля та
автобуса, а також встановлена вартість
відчуженого майна. Проте, звернувшись
до суду з даним позовом, ОСОБА_1 оспорює
факти і правовідносини, встановлені
судом в іншому процесі, що не
узгоджується з нормами цивільного
процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком.

Матеріали справи свідчать, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2003 року
по 21 липня 2009 року. За час шлюбу
подружжям за спільні кошти були
придбані автобус ПАЗ 32054-07, державний
номерний знак НОМЕР_1, а також
автомобіль «Опель-Вектра», державний
номерний знак НОМЕР_2, право власності
на які зареєстроване на ім'я ОСОБА_2

24 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом, в якому просила,
зокрема, визнати вказані транспортні
засоби спільним сумісним майном
подружжя та поділити його.

В ході розгляду зазначеної справи
судом встановлено, що спірні
автомобіль та автобус були продані
ОСОБА_2 без згоди позивачки. Так, згідно
з довідкою-рахунком №826274 від 6 серпня
2011 року останній продав ОСОБА_4
автомобіль «Опель-Вектра» за суму 36000
грн., а 23 жовтня 2011 року він продав
ОСОБА_3 автобус ПАЗ 32054-07 за суму 34800
грн., що підтверджується
довідкою-рахунком №069461.

З метою захисту порушених прав
ОСОБА_1 Коростенський міськрайонний
суд Житомирської області 4 березня 2013
року ухвалив рішення, яким визнав
зазначені транспортні засоби спільним
сумісним майном подружжя та стягнув з
ОСОБА_2 на користь позивачки 35400 грн.
вартості ? частини вказаного майна.

Отже, будучи співвласником
спірних транспортних засобів,
позивачка скористалась одним із
передбачених законом способів захисту
свого порушеного майнового права та в
судовому порядку було визнано, що
відчуження спільного сумісного майна
подружжя відбулось з порушенням вимог
ч.3 ст. 65 СК України, у зв'язку з чим права
ОСОБА_1 були поновлені судом шляхом
стягнення на її користь грошової
компенсації вартості її частки у
спільному сумісному майні.

З огляду на вищезазначене, суд
першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Посилання представника апелянта
на ту обставину, що рішення суду про
стягнення грошової компенсації
вартості ? частки у спільному сумісному
майні досі не виконане, не спростовують
висновків суду першої інстанції,
оскільки питання, пов'язані з
виконанням судових рішень чітко
регламентовані положеннями розділу VI
ЦПК України, а також нормами Закону
України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищезазначене,
підстави для скасування чи зміни
рішення суду відсутні. Рішення
постановлене з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308, 313-315,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 14 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуюча
Судді: