Справа № 335/6373/14-ц 4-с/335/40/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевській районний суд
м. Запоріжжя в складі: головуючого
судді Воробйова А.В., при секретарі
Зубович А.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні скаргу Концерну
„Міськи теплові мережі" на дії
державного виконавця Ленінського
відділу держаної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, зацікавлена особа ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн „Міськи теплові мережі"
звернувся до суду із скаргою на дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції.

В скарзі зазначило, що 07.06.2012 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Запоріжжя, було винесено рішення по
справі №335/5052/13-ц, яким зобов'язано
ОСОБА_1 укласти договір
„купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді" „203277 від 01.07.2009 року з
Концерном „МТМ" та стягнути суму
судового збору у розмірі 107,30 грн.. На
виконання рішення 24.07.2013 року видано
виконавчий лист №335/5052/13-ц, який 24.04.2014
року стягувачем направлений на
примусове виконання до Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції.

13.05.2014 року державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції було
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відому в прийнятті до провадження
виконавчого документу) на підставі п.6
ч.1 ст.26 Закону України „Про виконавче
провадження".

В вищевказаній постанові, було
зазначено, що всупереч вимогам п.3 ч.1
ст.18 Закону України „Про виконавче
провадження" в редакції, що набрала
чинності 08.08.2012 року згідно із Законом
України від 04.07.2012 року №5037-VІ „Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо вдосконалення та
спрощення процедури державної
реєстрації земельних ділянок та
речових прав на нерухоме майно", у
виконавчому документі зазначено дві
резолютивні частини, не зазначено в
якій частині необхідно виконувати
рішення.

Заявник вважає, що постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
13.05.2014 року є незаконною, оскільки без
достатніх правових підстав державний
виконавець відмовив у відкритті
виконавчого провадження.

Заявник просить: визнати
неправомірними дії державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції з приводу винесення постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
13.05.2014 року за виконавчим провадженням
на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України
„Про виконавче провадження"; визнати
незаконною та скасувати постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
13.05.2014 року за виконавчим провадження
про примусове виконання виконавчого
листа Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя виданого 24.07.2013 року
по справі №335/5052/13-ц; зобов'язати
Ленінський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції відкрити
виконавче провадження про примусове
виконання виконавчого листа
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя виданого 24.07.2013 року по
справі №335/5052/13-ц в порядку вимог ст.19
Закону України „Про виконавче
провадження".

В судове засідання представник
заявника не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за відсутності їх
представника.

Представник Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції в судове засідання не з'явився.
Суду надав письмові заперечення проти
скарги, у яких в задоволенні скарги
просить відмовити у зв'язку з її
необґрунтованістю.

Зацікавлена особа ОСОБА_1, в судове
засідання не з'явилася, причину неявки
суду не повідомила.

Перевіривши обставини справи і вимоги
заявника суд вважає, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 384 ЦПК України, скаргу
може бути подано до суду безпосередньо
або після оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ч. 2 ст. 384 ЦПК України, скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Відповідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод.

Судом встановлено, що 07.06.2012 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Запоріжжя, було винесено рішення по
справі №335/5052/13-ц, яким зобов'язано
ОСОБА_1 укласти договір
„купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді" „203277 від 01.07.2009 року з
Концерном „МТМ" та стягнути суму
судового збору у розмірі 107,30 грн.. На
виконання рішення 24.07.2013 року видано
виконавчий лист №335/5052/13-ц, який 24.04.2014
року стягувачем направлений на
примусове виконання до Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції.

Судове рішення, яке набрало законної
сили, є обов'язковим до виконання на
всій території України (ст. 124 ч. 5
Конституції України, ст. 14 ч.ч. 1, 2 ЦПК
України). Примусове виконання судового
рішення покладено на державну
виконавчу службу і здійснюється
відповідно до Закону України „Про
виконавче провадження"

13.05.2014 року державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції було
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відому в прийнятті до провадження
виконавчого документу) на підставі п.6
ч.1 ст.26 Закону України „Про виконавче
провадження".

В вищевказаній постанові, було
зазначено, що всупереч вимогам п.3 ч.1
ст.18 Закону України „Про виконавче
провадження" в редакції, що набрала
чинності 08.08.2012 року згідно із Законом
України від 04.07.2012 року №5037-VІ „Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо вдосконалення та
спрощення процедури державної
реєстрації земельних ділянок та
речових прав на нерухоме майно", у
виконавчому документі зазначено дві
резолютивні частини, не зазначено в
якій частині необхідно виконувати
рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів,
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України "Про виконавче
провадження" від 21.04.99 № 606-XIV з
наступними змінами (далі Закон).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення, зазначеного в ст. 3 цього
Закону, за заявою прокурора у випадку
представництва інтересів громадянина
або держави в суді, в інших
передбачених законом випадках.

В ст. 3 цього Закону зазначено, що
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі документів, визначених цим
Законом. Відповідно до цього Закону
державною виконавчою службою
підлягають виконанню такі виконавчі
документи, як виконавчі листи, що
видаються судом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі повинні бути зазначені також
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до відділу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Згідно частини 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд вважає, що виконавчий лист
відповідає вимогам закону, тому доводи
заявника є обґрунтованими, а тому
скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 378, 383, 387 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Концерну „Міськи теплові
мережі" на дії державного виконавця
Ленінського відділу держаної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції,
зацікавлена особа ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 13.05.2014 року за виконавчим
провадження про примусове виконання
виконавчого листа Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя виданого
24.07.2013 року по справі №335/5052/13-ц.

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції відкрити виконавче
провадження про примусове виконання
виконавчого листа Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя виданого
24.07.2013 року по справі №335/5052/13-ц в
порядку вимог ст.19 Закону України „Про
виконавче провадження".

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
А.В.
Воробйов