Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/947/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.07.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Суржика М.М.,

Савченко С. О.

при секретареві - Гончар О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5, від імені
якої діє представник ОСОБА_6, до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АгроДар-Україна»,
третя особа: управління
Держземагенства у Знам'янському
районі, про визнання недійсним
договору оренди землі, додаткових угод
до договору №1 і №2, акту
прийому-передачі земельної ділянки в
оренду та зобов'язання повернути
земельну ділянку за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на
рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 04
лютого 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_6, який за
довіреністю діє в інтересах ОСОБА_5,
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що договір оренди
належної позивачці земельної ділянки,
площею 4,01 га, яка знаходиться на
території Казарнянської сільської
ради Знам'янського району, укладений
між нею та відповідачем 01.01.2003 р., а
також додаткові угоди №1 від 23.07.2007 р. та
№2 від 01.10.2010 р. є недійсними, оскільки
підписані від імені орендодавця не нею
особисто, а іншою особою. Крім того,
договір оренди землі не має державної
реєстрації.

Рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 04 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено .

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
через неповне з'ясування обставин
справи, порушення норм процесуального
права, яке призвело до ухвалення
незаконного рішення. Суд не розглянув
позов з усіх заявлених підстав, не
навів висновку щодо наявності чи
відсутності підстав для визнання
договору оренди землі недійсним через
відсутність його державної реєстрації,
не роз'яснив сторонам право заявити
клопотання про призначення додаткової
експертизи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6, представника
відповідача ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню з ухваленням нового рішення
з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
послався на те, що позивач не довів, що
договір оренди, додаткові угоди та
акт-прийому передачі підписані не нею,
а іншою особою. Наявний в матеріалах
справи висновок експерта №41 від 03.06.2013
р. (а. с. 50-55) не є допустимим доказом,
оскільки виконаний особою, яка не
внесена до Державного реєстру
атестованих судових експертів.

Відповідно до ст.13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до частини першої
статті 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Підстави для визнання договорів
недійсними визначені й статтею 15
Закону України "Про оренду землі".

Згідно частини першої статті 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що між
позивачем, який має у приватній
власності земельну ділянку НОМЕР_1 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю КР №001172
площею 4,01 га, яка розташована на
території Казарнянської сільської
ради Знам'янського району
Кіровоградської області та ЗАТ
«АгроДар», правонаступником якого є
ТОВ «Агродар Україна», 01.01.2003 р.
укладено договір оренди землі,
зареєстрований у Казарнянській
сільській раді 25.06.2003 р. за №1009, згідно
якого позивач передав зазначену
земельну ділянку у користування
орендарю на п'ять років, та у тексті
якого зазначені всі умови, які
передбачено ст.15 Закону України «Про
оренду землі» (а. с. 6-7).

23.07.2007 р. укладено додаткову угоду
№1 до договору оренди земельної
ділянки, зареєстровану у Знам'янському
міськрайонному відділі
Кіровоградської регіональної філії
державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру при
Держкомземі України» 10.08.2007 р. за №166,
якою строк дії договору оренди
продовжено до 1 серпня 2013 року (а. с. 8).

1 жовтня 2010 року укладено
додаткову угоду №2 до договору оренди
земельної ділянки, зареєстровану у
відділі Держкомзему у Знам'янському
районі 27.09.2012 р. за №02184, якою строк
дії договору оренди продовжено до 31
грудня 2016 року та збільшено розмір
орендної плати (а.с.10).

Доводи позивача про те, що
оспорювані договір оренди землі, та
додаткові угоди до нього не пройшли
державну реєстрацію не відповідають
дійсності, оскільки з наданих самою ж
позивачкою документів видно, що
договір оренди та зміни до нього
зареєстровані у передбаченому чинним
на час вчинення правочину
законодавством порядку.

Відмовивши у задоволенні позову
про визнання договору оренди землі
недійсним з підстав недоведеності
позовних вимог щодо невідповідності
його вимогам ч.3ст.203 ЦК України, суд
першої інстанції, в порушення вимог
ч.4ст.10 ЦПК України не сприяв всебічному
і повному з»ясуванню обставин справи,
внаслідок чого прийшов до передчасного
та необґрунтованого висновку про
недоведеність позивачем своїх
позовних вимог. Неповне з»ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм процесуального права є,
відповідно до пп.1,4 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і для ухвалення
нового рішення в апеляційному порядку.

Як видно з матеріалів справи,
судова почеркознавча експертиза була
призначена судом першої інстанції за
клопотанням позивача
Науково-дослідній лабораторії
експертних досліджень ПП «Агенція 007».
Висновок було надано експертом Мухою
О.Г., який не внесений до Державного
реєстру атестованих судових експертів,
а тому з урахуванням ч.2ст.53,59 ЦПК
України суд правильно не визнав
допустимим доказом факту непідписання
позивачкою оспорюваних документів
висновок експерта №41 від 3.06.2013 року
(а.с.50).

Проте, за таких обставин суд мав
вирішити питання про залучення іншого
експерта, який би відповідав вимогам
ст.53 ЦПК України, в порядку,
передбаченому ст.143, 147 ЦПК України, на
що обґрунтовано посилається позивач в
апеляційній скарзі.

Згідно із висновком №116 від 16.06.2014
року судової почеркознавчої
експертизи, призначеної в ході
апеляційного провадження у цій справі,
відповісти на питання, ким виконані
підписи у графі «орендодавець» на
договорі оренди землі від 01.01.2003 року,
ОСОБА_5 чи іншою особою, - експерту не
представилось можливим, оскільки
досліджуваний підпис і порівняльні
зразки підпису ОСОБА_5 є неспівставні
за транскрипцією, а на додатковій
угоді №1 від 23.07.2007 року та додатковій
угоді №2 від 1.10.2010 року - через
ненадання експериментальних та
вільних зразків її почерку у достатній
кількості.

Ухвалою апеляційного суду від
29.05.2014 року, з урахуванням заявленого
представником позивача клопотання, на
вирішення судової почеркознавчої
експертизи були винесені лише питання
щодо справжності підпису ОСОБА_5 на
додаткових угодах.

Судом було роз»яснено позивачу
необхідність подання експерту вільних
зразків її почерку та підпису,
максимально наближених за часом
виконання до досліджуваних підписів, у
належній кількості, однак таких
документів до суду було надано
недостатньо.

За таких обставин, згідно із ст.ст.
57-60,ч.1 ст.146 ЦПК України, апеляційний суд
приходить до висновку про
недоведеність позивачкою факту не
підписання нею оскаржуваних
правочинів, а отже про недоведеність
недійсності договору оренди та
додаткових угод до нього з підстав,
передбачених ч.1ст.215, ч.3 ст.203 ЦК
України, що є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Крім того, суд бере до уваги ту
обставину, що орендні відносини, що
виникли з договору оренди землі від
1.01.2003 року із наступними змінами,
існували між сторонами майже 10 років,
протягом яких позивачка приймала
виконання договору орендарем.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.303, 304, 143, 144, 202, 203 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 04 лютого 2014 року скасувати
і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_5 до ТОВ «АгроДар Україна» про
визнання недійсними договору оренди
землі, додаткових угод №1 і №2, акту
приймання-передачі земельної ділянки в
оренду, та про повернення земельної
ділянки.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: