Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов
Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства «Житомирський
військовий лісгосп» про поновлення
трудового стажу та стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою державного
підприємства «Житомирський військовий
лісгосп»

на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 05 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
державного підприємства «Житомирський
військовий лісгосп» (далі - ДП
«Житомирський військовий лісгосп»).
Остаточно просив поновити йому
трудовий стаж із 08 січня 2013 року по 27
лютого 2014 року та стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 08 січня 2013
року по 27 лютого 2014 року. В
обґрунтування позову посилався на те,
що 08 січня 2013 року був незаконно
звільнений із посади лісничого ДП
«Житомирський військовий лісгосп».
Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 27 лютого 2014
року наказ від 08 січня 2013 року №1-к, на
підставі якого його звільнили із
посади лісничого, був визнаний
незаконним та поновлено його на роботі
із 27 лютого 2014 року. Зазначає, що
відповідач не протабелював та не
оплатив робочий день 08 січня 2013 року,
який він відпрацював. Внаслідок таких
дій відносно директора відповідача
ОСОБА_2 був складений протокол про
адміністративне правопорушення та
притягнуто його до адміністративної
відповідальності за порушення
трудового законодавства.

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 05 червня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ДП «Житомирський військовий лісгосп»
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 37 310
грн. без врахування податків і
обов'язкових платежів. У задоволенні
решти вимог відмовлено. Вирішено
питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ДП «Житомирський
військовий лісгосп» подало апеляційну
скаргу. Просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити. Вважає, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
постановою судді Богунського
районного суду м. Житомира від 04 квітня
2013 року у справі про адміністративне
правопорушення факт порушення
трудових прав саме ОСОБА_1 встановлений
не був. Крім того, рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 27 лютого 2014 року про
поновлення на роботі ОСОБА_1 було
скасовано ряд наказів та залишився
чинним наказ від 29 грудня 2012 року про
те, що позивач звільнений з 02 січня 2013
року, одночасно апеляційний суд вказав,
що ОСОБА_1 поновлений на роботі з 27
лютого 2014 року, а тому не було підстав
для стягнення середнього заробітку за
період з 09 січня 2013 року по 27 лютого 2014
року.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Стягуючи з державного
підприємства «Житомирський військовий
лісгосп» середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період із 09 січня 2013 року по 27 лютого 2014
року, суд першої інстанції виходив із
того, що відповідач не виплатив ОСОБА_1
заробітну плату за останній день його
роботи - за 08 січня 2013 року, а
відмовляючи у поновленні трудового
стажу за період із 08 січня 2013 року по 27
лютого 2014 року, - з того, що позивача
поновлено на роботі рішенням
апеляційного суду Житомирської
області з 27 лютого 2014 року.

Погодитися з висновками суду
першої інстанції в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні колегія
суддів не може з огляду на наступне.

Підставою відповідальності
підприємства (роботодавця) відповідно
до статті 117 КЗпП України є склад
правопорушення, який включає два
юридичних факти - порушення власником
строків розрахунку при звільненні
(ст.116 КЗпП України) та вину власника.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 27 лютого 2014
року визнано незаконним наказ від 08
січня 2013 року №1-к, виданий директором
державного підприємства «Житомирський
військовий лісгосп», про звільнення
ОСОБА_1 з посади лісничого
Корбутівського військового лісництва
з 08 січня 2013 року за угодою сторін, за
п.1 ст.36 КЗпП України, та поновлено
останнього на роботі з 27 лютого 2014 року
(а.с.67).

Таким чином, стягуючи середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, суд першої інстанції не
врахував положень статті 117 КЗпП
України, які передбачають матеріальну
відповідальність підприємства
(роботодавця) при порушенні ним
трудового законодавства при
звільненні працівника, та не надав
належної правової оцінки тій
обставині, що рішенням суду ОСОБА_1
поновлений на роботі, що виключає
відповідальність (санкцію),
передбачену ст.117 КЗпП України.

У разі поновлення працівника на роботі
доречно обговорювати питання про
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, але вимога про поновлення на
роботі не є предметом розгляду цієї
справи.

Окрім того, заявою від 03 червня 2014 року
позивач попросив суд першої інстанції
залишити вимогу про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу без розгляду, яка ухвалою суду
першої інстанції від 05 червня 2014 року
задоволена (а.с.85,98). Таким чином,
ОСОБА_1 розпорядився своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд
(диспозитивність цивільного
судочинства).

Вимоги про стягнення заборгованості по
заробітній платі не заявляв.

Залишення вимоги без розгляду не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з відповідним позовом.

Оскільки суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, то колегія суддів
скасовує рішення суду першої інстанції
в частині стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та ухвалює в
цій частині позову нове рішення, яким
відмовляє позивачу у задоволенні цієї
вимоги.

Наявність певного стажу роботи
визначається у порядку, передбаченому
законодавством, що регулює
правовідносини, з якими пов'язана
необхідність встановлення цього стажу,
а тому рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні вимоги
про поновлення трудового стажу
залишається без змін.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України суд
апеляційної інстанції змінює розподіл
судових витрат, оскільки ухвалює нове
рішення в скасованій частині, яким
відмовляє позивачу у задоволенні
позовної вимоги про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Житомирський військовий
лісгосп» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 05 червня 2014 року
скасувати в частині стягнення з
державного підприємства «Житомирський
військовий лісгосп» середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні і судового збору та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
вимог до державного підприємства
«Житомирський військовий лісгосп» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: