Справа № 309/1923/14-ц
Провадження № 2/309/1067/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого - судді
Довжанин М. М.

при секретарі
Попадинець Я. В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
заборону проводити будівництво на
земельній ділянці, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що вона є
власником будинку, що розташований в м.
Хуст по АДРЕСА_1.

Відповідач по справі є її сусідом і має
у власності будинок за АДРЕСА_2. Будинки
сторін знаходяться у одному дворі.

Позивачка стверджує, що відповідач без
відповідних дозвільних документів
розпочав будівельні роботи на
земельній ділянці, яка перебуває у її
користуванні, чим порушує її права та
інтереси.

За таких обставин позивачка просить
суд заборони відповідачу проводити
будівництво на земельній ділянці по
АДРЕСА_1, де розташовані житлові
будинки № 22 та № 22 «А», а також
зобов'язати відповідача зарити
траншеї, викопані ним для облаштування
фундаменту та провести земельну
ділянку у попередній стан.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, посилаючись
на наведені в заяві обставини.

Відповідач позов заперечив. Пояснив
суду, що він на однакових правових
підставах із позивачкою є
землекористувачем земельної ділянки,
на якій проводиться спірне
будівництво, а тому вважає доводи
позивачки безпідставними та просить
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка та відповідач проживають по
сусідству і їхні будинки розташовані у
одному дворі в АДРЕСА_1 відповідно.

Суд констатує, що жодна із сторін не
представила документів, які б
визначали розміри, площу та межі
належних їм земельних ділянок та плани
забудови останніх.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2
розпочав будівельні роботи без
відповідної дозвільної документації
на проведення таких в уповноважених на
це державних органах.

ОСОБА_3 вважає, що такими діями ОСОБА_2
порушує її законні права та інтереси як
землекористувача, оскільки забудова
відповідачем частини земельної
ділянки призведе до зменшення
загальної площі земельної ділянки, що
належить позивачці.

Однак, суд вважає, що в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, яка передбачає, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
обов'язок щодо доведеності факту
зменшення площі земельної ділянки, яка
належить позивачу, в результаті
будівництва котельні відповідачем,
покладається на ОСОБА_3 і приписів
вказаної норми закону позивачка не
дотрималася.

Представник позивачки вірно
посилається на п. 33 постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав від
07.02.2014 року.

Однак, останній не взяв до уваги той
факт, що вимагати в судовому порядку
заборони відповідачу проводити
будівництво, а також заcипати викопані
останнім траншеї на земельній ділянці,
що знаходиться в АДРЕСА_2 позивач має
право тільки у тому випадку, коли
доведе, що він є власником чи особою,
яка володіє майном з підстав,
передбачених законом або договором і
такими діями відповідача порушено його
право власності чи законного
володіння, що випливає із ч. 1 ст. 152 ЗК
України.

В даному випадку позивачка не надала
суду доказів того, що саме вона є
власником земельної ділянки, на якій
проводиться будівництво і таким
будівництвом порушено її право,
зокрема зменшено розмір належної їй
частини земельної ділянки.

Суд також вважає, що заслуговують на
увагу твердження позивачки відносно
порушення відповідачем встановленого
законом порядку процедури проведення
будівництва, однак вирішення питання
про правомірність такого будівництва
та притягнення відповідача до
встановленої законом відповідальності
покладається на уповноважені державою
органи, які і повинні реагувати на
неправомірні дії, пов'язані з
будівництвом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в даному випадку позивачка не довела
суду належними та допустимими доказами
факт порушення її прав як власника
земельної ділянки чи землекористувача.

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України
судові витрати по справі слід покласти
на позивачку.

За наявних обставин та керуючись ст. ст.
10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 152 ЗК
України, суд -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову про заборону
ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_2 проводити
будівництво на земельній ділянці по
АДРЕСА_1, на якій розташовані житлові
будинки № 22 та № 22 «а», а також
зобов'язання ОСОБА_2 засипати траншеї,
викопані ним для облаштування
фундаменту і проведення земельної
ділянки у попередній стан - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Закарпатської
області.

Суддя Хустського

районного суду:
підпис Довжанин М. М.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду
Довжанин М. М.