АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5274/14
Головуючий 1 інст. - Зінченко Ю.Є.
Категорія :право власності
Доповідач - Бобровський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Пономаренко Ю.А.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
м.Харкова від 24 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Правління АГК «Гігант», треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання рішень
правління АГК «Гігант» незаконними та
визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до правління
автогаражного кооперативу «Гігант»,
треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання права приватної власності на
гаражний бокс НОМЕР_1 і погреб НОМЕР_2
після смерті її батька ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилалась на те, що спадщину на все
майно, що належало батькові, прийняла
лише вона, брат та мати ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовились від
спадщини на її користь подавши
відповідну заяву до нотаріальної
контори.

За пропозицією матері, яку вона
доглядала до її смерті, оформити
батьківський гараж на себе, при
зверненні до голови правління у
березні 2012 року та у наступний період
було з'ясовано, що без дотримання
Статуту кооперативу, чинного
законодавства спільним рішенням
правління і ревізійної комісії АГК
«Гігант» від 13 грудня 2005 року, згідно
витягу із протоколу № 3 за заявою
матері гараж і погреб переоформили на
брата, який після її намагання оформити
на себе в порядку спадкування подав 29
березня 2013 року заяву про надання
дозволу на продаж гаражу і погреба
ОСОБА_5, що й було задоволено спільним
рішенням правління та ревізійної
комісії 23 квітня 2013 року .

Зазначивши , що за життя батьком було у
повному обсязі здійснені внески, він
був фактично власником гаражного
боксу, але належним чином не оформив
право власності на нього, що
перешкоджає оформити спадщину в
нотаріальному порядку, ОСОБА_3 також
просила суд визнати її право приватної
власності на гаражний бокс та погреб в
порядку спадкування та зобов'язати
правління кооперативу оформити це
майно на її ім'я.

Представники відповідача та третіх
осіб заперечували проти позову з
посиланням на його безпідставність та
необґрунтованість.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 24 червня 2014 рок позов
задоволено частково.

Визнані рішення правління АГК «Гігант»
від 13 грудня 2005 року в частині
переоформлення гаражу НОМЕР_1 та від 23
квітня 2013 року в частині надання
дозволу ОСОБА_4 продати гараж ОСОБА_5
незаконними та такими, що порушують
чинне законодавство, статут, права та
інтереси ОСОБА_3

Правління АГК «Гігант» зобов'язано
переоформити гараж на ОСОБА_3. Стягнуто
на її користь з відповідача 243, 60 грн.
судових витрат.

У задоволенні позовних вимог про
визнання права приватної власності на
гараж та погреб ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на підставність позову про
її право на спірний гараж, порушення
судом вимог матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи, рішення районного суду просить
змінити, новим рішенням позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія
вирішила, відповідно до положень ст..308
ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, рішення районного суду
залишити без змін з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, та під час ухвалення рішення
відповідно до ч.1 ст.214 цього Кодексу,
вирішує питання про наявність
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно наданих доказів встановлено, що
гаражний бокс НОМЕР_1 в АГК «Гігант»
належав ОСОБА_6 вартість за який була за
його життя у повному обсязі сплачена.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину на
все майно померлого батька, згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 26 липня 2006 року прийнято
його донькою ОСОБА_3 у зв'язку з
відмовою дружини померлого ОСОБА_7 та
його сина, ОСОБА_4 третя особа у справі,
від спадщини на користь позивача
відповідно їх заяви до нотаріальної
контори 22 вересня 2005 року.

Проте в подальшому за заявою ОСОБА_7,
матері позивача гараж і погреб були
оформлені відповідачем 13 грудня 2005
року на ОСОБА_4, а 23 квітня 2013 року за
його згодою ОСОБА_4 продані ОСОБА_5

Ухвалою апеляційного суду від 17 липня
2014 року рішення районного суду в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 про визнання незаконними
рішення відповідача про
переоформлення гаражного боксу на
ОСОБА_4 та про надання йому дозволу на
відчуження ОСОБА_5 та про зобов'язання
правління АГК «Гігант» оформити гараж
на ОСОБА_3 залишено без змін, апеляційну
скарги ОСОБА_5, та представника ОСОБА_4
відхилені.

Переглядаючи рішення районного суду в
порядку, встановленому ст..318 ЦПК
України за апеляційною скаргою ОСОБА_3
в частині залишення без задоволення її
позовних вимог про визнання права
приватної власності на гараж та погреб
колегія вважає, що відмовляючи у цьому
позові до АГК «Гігант» суд дійшов
правильного висновку про
недоведеність її вимог про
незаконність рішень правління
кооперативу стосовно погребу № НОМЕР_2
за відсутністю належних доказів
виплати внесків ОСОБА_6 за цей погреб та
про надання його в користування, а
стосовно гаражного боксу у зв'язку з
недотриманням позивачем нотаріального
порядку оформлення права на спадщину у
відповідності положень глави 89 ЦК
України та ст..67 Закону України «Про
нотаріат» з урахуванням пояснень
ОСОБА_3 про те, що з цих питань до
нотаріальної контори вона не
зверталась.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що вона є єдиним спадкоємцем, що
прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 у
зв'язку з відмовою інших спадкоємців на
її користь та про безпідставність
висновку суду про відмову у визнанні її
права власності на гараж та погреб,
колегія залишає поза увагою, як такі, що
не спростовують правильності висновку
суду, оскільки за нормою ч.1 ст.1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
мано,зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме майно
та набуває право власності на це майно
у відповідності до ст..1299 цього Кодексу
з моменту реєстрації права на спадщину
в органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (ст..182 ЦК
України).

З огляду на викладене, колегія вважає,
що рішення судом в частині оскарження
ОСОБА_3 ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави до його зміни або скасування,
задоволення апеляційної скарги у
справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду
м.Харкова від 24 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді