АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22Ц/796/9540/14
Головуючий у 1 інстанції - Мальцев Д.О.
Доповідач - Панченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

cуддів -
Барановської Л.В., Кирилюк Г.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім»Еліт» на рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 24 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім»Еліт»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки видачі трудової книжки та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім»Еліт» (далі - ТОВ «Торговий
Дім»Еліт») і, керуючись ч.4 ст.235 КЗпП,
просив винести рішення, яким, стягнути
з відповідача на свою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
зв»язку з затримкою видачі трудової
книжки, у сумі 44.380 грн. 84 коп., просив
відшкодувати моральну шкоду у сумі 22.500
грн. та витрати на правову допомогу у
сумі 2.500 грн. /а.с.2-8/.

Зазначав, що він в період з 2.03.2009
року працював на посаді начальника
відділу торгівлі на складі
Харківського регіонального
структурного підрозділу ТОВ «Торговий
Дім»Еліт» в м.Запоріжжі, звідки був
звільнений за прогули з 1.10.2012 року.

Однак, рішенням Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2013
року змінено формулювання причин
звільнення позивача за прогули, на
звільнення за власним бажанням, та
визнано позивача звільненим з 15.03.2012
року, а також стягнуто середній
заробіток за фактично відпрацьований
час з 7.03.2012 року по 15.03.2012 року у сумі
409грн.40коп.

Між тим, оскільки відповідач
повернув позивачу трудову книжку лише
6.12.2013 року, останній звернувся з даним
позовом до суду.

Рішенням Шевченківського
районного суду м.Києва від 24 квітня 2014
року позов задоволено частково
/а.с.139-142/.

Судовим рішенням стягнуто з
ТОВ«Торговий Дім»Еліт» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки видачі трудової книжки у сумі
44.380 грн.84 коп. та моральну шкоду у сумі
2.000 грн., а в решті позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі
ТОВ «Торговий Дім»Еліт» просить
скасувати рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 24 квітня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові /а.с.151-154/.

Скаржник послався на відсутність його
вини в тому, що відповідачем своєчасно
не отримана трудова книжка, оскільки
підприємство повідомляло його про
необхідність з»явитись на
підприємство та отримати трудову
книжку.

Колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить відхилити,
а рішення залишити без змін з таких
підстав.

Задовольняючи частково позов, та
стягуючи середній заробіток за
вимушений прогул у зв»язку з затримкою
видачі трудової книжки, суд першої
інстанції обґрунтовано керувався ч.4
ст.235 КЗпП, згідно якої у разі затримки
видачі трудової книжки з вини власника,
або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу, та виходив з того, що, будучи
звільненим за власним бажанням з 15.03.2012
року, позивач ОСОБА_1 отримав трудову
книжку лише 6.12.2013 року.

Як слідує із матеріалів справи і
таке встановлено судом, ОСОБА_1 з 2.03.2009
року був працевлаштований на посаді
начальника відділу торгівлі на складі
Харківського регіонального
структурного підрозділу ТОВ «Торговий
Дім»Еліт» в м.Запоріжжі.

У зв»язку з незаконним
звільненням позивача за прогули з 1.10.2012
року, рішенням Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2013
року, яке залишене без змін ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області
від 5.06.2013 року, змінено формулювання
причин звільнення позивача за прогули
на звільнення за власним бажанням, за
ст.38 КЗпП, та визнано звільненим
позивача з 15.03.2012 року, а також стягнуто
середній заробіток за фактично
відпрацьований час з 7.03.2012 року по
15.03.2012 року у сумі 409грн.40коп.

Відповідно до ст.47 КЗпП власник
або уповноважений ним орган
зобов"язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Між тим, оскільки відповідач
повернув позивачу трудову книжку лише
6.12.2013 року, останній звернувся з даним
позовом до суду.

Наполягаючи на своїх доводах в
тій частині, що вина відповідача у
несвоєчасній видачі позивачу трудової
книжки відсутня, відповідач не навів
суду доказів того, що він повідомив
позивача про необхідність з»явитись
для отримання трудової книжки.

В той же час, позивач навів
докази того, що він неодноразово,
письмово звертався 22.04.2013, 17.06.2013, 14.11.2013
про пересилання йому поштою його
трудової книжки, на що відповідач не
відреагував.

Відповідно до п.4.2. Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України від 29.07.1993
року №58 зазначено, що пересилання
трудової книжки поштою з доставкою на
зазначену адресу допускається тільки
за письмовою згодою працівника.

У зв»язку з цим, суд розглядає,
як безпідставні посилання скаржника на
те, що він вимагав, лише особистої
присутності позивача при видачі
трудової книжки.

Вираховуючи середній заробіток,
належний для виплати позивачу за
вимушений прогул у зв»язку з затримкою
видачі трудової книжки у сумі 44.380 грн.84
коп., колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правомірно взяв до
уваги одноденний заробіток позивача у
розмірі 102грн.26 коп., визначений
рішенням Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 18.04.2013 року за
січень-лютий 2012 року, а також правильно
визначив тривалість вимушеного
прогулу у кількості 434 робочих дні за
період з часу звільнення - 15.03.2012 року по
день видачі трудової книжки - 6.12.2013 року

Частково задовольняючи позовні
вимоги щодо стягнення моральної шкоди,
та визначивши її розмір у сумі 2.000 грн.,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правомірно керувався ст.237-1
КЗпП, та виходив з того, що в результаті
затримки з вини відповідача видачі
позивачу трудової книжки, позивач не
мав можливості працевлаштуватись на
іншу роботу та матеріально
забезпечувати себе і свою сім»ю, що
викликало у нього моральні страждання
та психічні переживання.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначений судом
першої інстанції відповідає ступеню
моральних страждань та переживань
позивача.

З урахуванням вище зазначеного,
колегія суддів вважає, що рішення судом
першої інстанції постановлене на повно
з»ясованих обставинах з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права, а доводи, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім»Еліт» відхилити, а рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді