АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Бреславського О.Г.,
Савчук М.В.

секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «ім. О.Кобилянської» про
визнання договору недійсним,
скасування державної реєстрації та
повернення земельні ділянки за
апеляційною скаргою
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «ім.О.Кобилянської» на
рішення Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 2 червня 2014
року,

встановила:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 у квітні 2014 року
звернулися до суду з позовом до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «ім.О.Кобилянської» про
визнання договору недійсними,
скасування державної реєстрації та
повернення земельні ділянки.

Зазначали, що між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
укладено договір оренди земельної
ділянки 27 лютого 2009 року, за яким ОСОБА_2
передав сільськогосподарському
виробничому кооперативу
«ім.О.Кобилянської» право на оренду
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка знаходиться в
адміністративних межах Слобідської
сільської ради Новоселицького району
Чернівецької області, площею 1,62 га під
кадастровим номером :02:008:0047.

Також між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
укладено договір оренди земельної
ділянки 27 лютого 2009 року, за яким ОСОБА_3
передала сільськогосподарському
виробничому кооперативу
«ім.О.Кобилянської» право

№22ц-1083 2014 рік
Головуючий у 1 інстанції Ляху Г.О.

Категорія 19/23
Доповідач Половінкіна Н.Ю.

на оренду земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться в адміністративних
межах Слобідської сільської ради
Новоселицького району Чернівецької
області, площею 1,62 га, під кадастровим
номером :02:008:0048.

Посилаючись на надання права
користування земельної ділянки третім
особам без згоди орендодавців,
закінчення строку дії договору,
просили визнати договір між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року, договір між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року недійсними та розірвати угоду,
зобов'язати сільськогосподарський
виробничий кооператив
«ім.О.Кобилянської» передати ОСОБА_2,
ОСОБА_3 земельні ділянки.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 змінивши позовні вимоги,
вказували на відсутність у договорі
між ОСОБА_2 та сільськогосподарським
виробничим кооперативом
«ім.О.Кобилянської» оренди земельної
ділянки від 27 лютого 2009 року, у
договорі між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року істотної умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкоджен6ня або знищення
об»єкта оренди чи його частини.

Просили визнати договір між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року, договір між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року недійсними, скасувати їх
державну реєстрацію, зобов»язати
сільськогосподарський виробничий
кооператив «ім.О.Кобилянської»
повернути земельну ділянку.

Рішенням Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 2 червня
2014 року позов задоволено, постановлено
визнати договір між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року, договір між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року недійсними, скасувати їх
державну реєстрацію, зобов»язати
сільськогосподарський виробничий
кооператив «ім.О.Кобилянської»
повернути ОСОБА_2 земельну ділянку для
ведення
товарно-сільськогосподарського
виробництва площею 1,62 га, що
розташована на території Слобідської
сільської ради Новоселицького району
Чернівецької області, кадастровий
номер :02:008:0047, повернути ОСОБА_3
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 1,62га, що розташована на
території Слобідської сільради
Новоселицького району Чернівецької
області, кадастровий номер
:02:008:0048.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Сільськогосподарський виробничий
кооператив «ім.О.Кобилянської» в
апеляційній скарзі просить рішення
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 2 червня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга сільськогосподарського
виробничого кооперативу
«ім.О.Кобилянської» підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору
недійсним, суд першої інстанції
керувався положеннями ст.15 Закону
України «Про оренду землі» та дійшов
висновку про те, що відсутність у
договорі між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року, у договорі між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року істотної умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкоджен6ня або знищення
об»єкта оренди чи його частини, є
підставою для визнання правочинів
недійсними.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ОСОБА_2 та сільськогосподарським
виробничим кооперативом
«ім.О.Кобилянської» укладено договір
оренди земельної ділянки 27 лютого 2009
року, за яким ОСОБА_2 передав
сільськогосподарському виробничому
кооперативу «ім.О.Кобилянської» право
на оренду земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться в адміністративних
межах Слобідської сільської ради
Новоселицького району Чернівецької
області, площею 1,62 га під кадастровим
номером :02:008:0047.

Також між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
укладено договір оренди земельної
ділянки 27 лютого 2009 року, за яким ОСОБА_3
передала сільськогосподарському
виробничому кооперативу
«ім.О.Кобилянської» право на оренду
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка знаходиться в
адміністративних межах Слобідської
сільської ради Новоселицького району
Чернівецької області, площею 1,62 га, під
кадастровим номером :02:008:0048.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» (чинної на час укладення
Договору) істотними умовами договору
оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Пунктом 3.1 договору між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року та п.3.1 договіру між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року передбачено право орендодавця
вимагати від орендаря використання
земельної ділянки відповідно до мети,
визначеної у пункті 2.1. договору,
додержання вимог чинного земельного і
природоохоронного законодавства,
державних і місцевих стандартів, норм і
правил щодо використання землі.

Відповідно до п.14 Перехідних положень
ЗК України (чинного на час укладення
Договору) до набрання чинності законом
про обіг земель
сільськогосподарського призначення,
але не раніше 1 січня 2012 року,
забороняється внесення права на
земельну частку (пай) до статутних
капіталів господарських товариств.

Наступними змінами до Земельного
кодексу України зазначений мораторій
продовжено до 1 січня 2016 року.

Пунктом 15 Перехідних положень ЗК
України також встановлена до 1
січня 2016 року заборона на укладення
угод щодо земельних ділянок
сільськогосподарського призначення та
передбачено, що угоди (у тому числі
довіреності), укладені під час дії
заборони на купівлю-продаж або іншим
способом відчуження земельних ділянок
та земельних часток (паїв), визначених
підпунктами «а» та «б» цього пункту в
частині їх купівлі-продажу та іншим
способом відчуження, а так само в
частині передачі прав на відчуження
цих земельних ділянок та земельних
часток (паїв) на майбутнє є недійсними з
моменту їх укладення (посвідчення).

За таких обставин вважати, що у
договорі між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року та у договорі між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року відсутні умови щодо передачі
права оренди земельної ділянки до
статутного капіталу господарського
товариства та права передачі у заставу
не можна, оскільки передача права
оренди земельної ділянки до статутного
капіталу господарського товариства та
у заставу прямо заборонені законом,
домовленість сторін у договорі оренди
землі про можливість передачі права
оренди земельної ділянки до статутного
капіталу господарського товариства та
у заставу суперечила б вимогам закону.

Крім того, п 3.2 договору між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року та п.3.2 договіру між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року визначає обов»язок орендаря
відшкодувати орендодавцеві заподіяну
ним шкоду стану земельної ділянки.

Ураховуючи наведене, висновки суду
першої інстанції про наявність підстав
для визнання договору між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року та договору між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року недійсними не відповідають
обставинам справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Тому судове рішення суд лягає
скасуванню з підстав, передбачених п.3
ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, звертаючись до суду з
позовом, та під час розгляду справи, не
вказували на порушення прав
орендодавців у зв»язку із відсутністю
в договорах оренди земельних ділянок
умов передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, визначення сторони,
яка несе ризик випадкового
пошкоджен6ня або знищення об»єкта
оренди чи його частини.

У матеріалах справи відсутні такі
докази.

З огляду на викладене порушення прав
ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладенням оспорюваних
договорів оренди земельної ділянки не
доведено.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року та договір між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року містять зазначення про
відповідальність сторін договору,
вважати, що відсутні умови щодо
передачі права оренди земельної
ділянки до статутного капіталу
господарського товариства та права
передачі у заставу не можливо.

За таких обставин підстав для визнання
договору між ОСОБА_2 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року та договору між ОСОБА_3 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом «ім.О.Кобилянської»
оренди земельної ділянки від 27 лютого
2009 року такими, що не відповідають
вимогам ст.15 Закону України «Про оренду
землі» немає.

Керуючись до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «ім.О.Кобилянської»
задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 2 червня 2014
року скасувати.

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «ім.О.Кобилянської» про
визнання договору недійсним,
скасування державної реєстрації та
повернення земельні ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: