АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5122/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновськой Г. В. Доповідач -
Лаченкова О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014
року за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного Комерційного Банку
«Приватбанк» про стягнення грошових
коштів за договором депозиту,
відшкодування моральної шкоди -

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Публічного акціонерного
Комерційного Банку «Приватбанк» про
стягнення грошових коштів за договором
депозиту, відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014
року за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного Комерційного Банку
«Приватбанк» про стягнення грошових
коштів за договором депозиту,
відшкодування моральної шкоди -
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на
користь ОСОБА_3 грошові кошти за
договором № SAMDN4684 від 14 жовтня 2013
року у сумі 6 646 (шість тисяч шістсот
сорок шість ) Євро 00 євроцентів, що є
еквівалентом 89 743,00 грн. та судовий збір
у сумі 897 (вісімсот дев'яносто сім) грн..
43 коп.

У задоволені решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, та порушення норм
матеріального права і норм
процесуального права, які призвели до
не правильного вирішення по справи по
суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що що
14 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«Приватбанк» був укладений договір №
SAMDN4684, за умовами якого позивач
передав відповідачу грошові кошти у
сумі 14 490,00 Євро із відсотковою ставкою
6,5 % річних із зарахуванням їх на
рахунок/карту, періодом нарахування
відсотків за вкладом - 1 місяць та
строком дії договору - до 17 жовтня 2014
року включно. Викладене
підтверджується зазначеним договором,
копія якого наявна в матеріалах справи
(а. с. 9), а також квитанцією № 3 від 14
жовтня 2013 року (а. с. 18) та не
заперечувалось сторонами у судовому
засіданні.

Відповідно до п. 9 договору № SAMDN4684
від 14 жовтня 2013 року у ОСОБА_3 та у банку
є право достроково розірвати даний
договір, повідомив про це один одного
за два банківських дні до дати
розірвання договору.

Пунктом 11 цього договору передбачено,
що у разі, якщо вкладник вимагає
розірвати договір, а 6 місяців з дати
його оформлення ще не минули, вкладнику
повертається сума вкладу. За неповні 6
місяців відсотки виплачуються за
ставкою вкладу «До запитування» (з
урахуванням п. 8 договору) за фактичну
кількість днів, що сплили з дати
оформлення або подовження його строку
до дня розірвання договору. Якщо за ці
неповні 6 місяців вкладник отримав
відсотки, нараховані за повною ставкою,
то надлишкові виплачені відсотки
вираховуються із суми вкладу.

Також, з тексту письмових заперечень,
наданих представником відповідача,
договір № SAMDN4684 від 14 жовтня 2013
року, укладений між сторонами, був
розірваний за ініціативою позивача.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на пластиковій картці
№ НОМЕР_1, виданої на ім'я ОСОБА_3,
наявний залишок грошових коштів,
покладених на депозитний рахунок
позивачем, у сумі 6 646,98 Євро (а. с. 25).

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами ЦК
України.

Згідно із ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог
позивача і правомірно стягнув з
відповідача грошові кошти за договором
депозиту № SAMDN4684 від 14 жовтня 2013
року у сумі 6 646,00 Євро (що є еквівалентом
89 743,00 грн.)

Крім того, в суді як першої так і
апеляційної інстанції встановлено , що
позивач позбавлений можливості
безперешкодно зняти грошові кошти з
відповідної пластикової картки, про що
свідчить саме звернення позивача до
суду з даним позовом і витрачати
зусилля та час на відновлення своїх
порушених прав.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Вирішуючи вимоги позивача щодо
відшкодування моральної шкоди суд
виходить з того, що ОСОБА_3 не було
надано доказів на підтвердження
завдання йому відповідачем шкоди
нематеріального характеру, у зв'язку з
чим вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Стосовно, щодо розподілу судових
витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України,
приймаючи до уваги результат вирішення
справи, суд дійшов вірного висновку за
можливе стягнути з відповідача на
користь позивача документально
підтверджені судові витрати
пропорційно задоволеним позовним
вимогам, а саме: 897,43 грн. (а. с. 2).

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку
задовольнивши частково у позовних
вимогах ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного Комерційного Банку
«Приватбанк» про стягнення грошових
коштів за договором депозиту,
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином судова колегія вважає, що
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк»- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді