УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Вінницького
національного медичного університету
імені М.І. Пирогова до ОСОБА_4 про
стягнення вартості навчання за
касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником - ОСОБА_5, на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 3 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Вінницький
національний медичний університет
ім. М.І. Пирогова звернувся в суд із
указаним позовом, посилаючись на те, що
ОСОБА_4 1 серпня 2004 року була зарахована
до Вінницького національного
медичного університету ім.. М.І.
Пирогова на денну форму навчання за
державним замовленням на
спеціальність «Лікувальна справа».
Згідно угоди, укладеної з вузом ОСОБА_4
взяла на себе зобов'язання після
закінчення вищого навчального закладу
відпрацювати за направленням не менше
трьох років, а у випадку відмови їхати
за призначенням відшкодувати вартість
навчання. У червні 2011 року ОСОБА_4
успішно, закінчивши навчання та
отримавши диплом за спеціальністю
«Лікувальна справа», не з'явилась на
роботу на посаду патологоанатома у
Вінницьке обласне патологоанатомічне
бюро, куди вона була роз приділена.
ОСОБА_4 також не виконала вимогу про
повернення навчальному закладу
68 869 грн. 87 коп. витрат,
понесених на її навчання. З урахуванням
викладеного позивач просив суд позов
задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 3 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 13 березня 2014 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Вінницького національного медичного
університету ім. М.І. Пирогова 68 869 грн. 87
коп. у рахунок відшкодування витрат на
навчання. Вирішено питання про судовий
збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, з висновками якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що відповідач, закінчивши
бюджетну форму навчання у державному
вищому навчальному закладі
Вінницького національного медичного
університету імені М.І. Пирогова,
відмовилася працювати за місцем
направлення, що у силу вимог чинного
законодавства є підставою для
стягнення з неї витрачених державою
коштів на її навчання.

Судами встановлено, між сторонами було
укладено типову угоду про підготовку
фахівців з вищою освітою № 394, згідно з
умовами якої позивач після закінчення
вищого навчального закладу
зобов'язується забезпечити
відповідачеві місце працевлаштування
в державному секторі народного
господарства після закінчення
навчання та одержання відповідної
кваліфікації, а відповідач
зобов'язується прибути після
закінчення вищого навчального закладу
на місце призначення і відпрацювати не
менше 3 років (а. с. 4).

Згідно з направленням на роботу № 107,
виданим Міністерством охорони здоров'я
України, ОСОБА_4 направляється в
розпорядження Управління охорони
здоров'я Вінницької області, в обласне
патологоанатомічне бюро для роботи на
посаді лікаря-паталогоанатома (а.с. 48).

З доповідної декана медичного
факультету № 1 на ім'я ректора
Вінницький національний медичний
університет ім.. М.І. Пирогова
встановлено, що ОСОБА_4 не виконала
взяті на себе зобов'язання «Угоди про
підготовку лікаря» і не з'явилася на
роботу за місцем призначення (а.с. 9).

Згідно довідки від 1 вересня 2013 року про
стан заборгованості станом на
1 вересня 29013 року загальна сума
заборгованості по оплаті вартості
навчання складає 68 869 грн. 87 коп. (а.с. 11).

Вінницький національний медичний
університет імені М.І. Пирогова
звернувся до суду з позовом про
відшкодування витрат, пов'язаних із
навчанням студента ОСОБА_4

Обов'язок випускника відшкодувати до
державного бюджету повну вартість
навчання встановлений ст. 2 Указу
Президента України від 23 січня 1996 року
№ 77/96 «Про заходи щодо реформування
системи підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів», відповідно до
якого особи, які навчаються за рахунок
державних коштів, укладають з
адміністрацією вищого навчального
закладу угоду, за якою вони
зобов'язуються після закінчення
навчання та одержання відповідної
кваліфікації відпрацювати в
державному секторі народного
господарства не менше ніж три роки. У
разі відмови працювати в державному
секторі народного господарства
випускники відшкодовують в
установленому порядку до державного
бюджету повну вартість навчання.

Виходячи із положень п. п. 8, 14 Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від
22 серпня 1996 року № 992, випускник вищого
навчального закладу зобов'язаний
відпрацювати за місцем призначення не
менш трьох років, а в разі неприбуття за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його за
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання.

З огляду на викладене, суди дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_4 повинна відшкодувати вартість
навчання на користь позивача, оскільки
не з'явилася на роботу за місцем
призначення.

Доводи ОСОБА_4 про те, що Вінницький
національний медичний університет ім..
М.І. Пирогова є неналежним позивачем,
оскільки останній не наділеним правом
на подання позову про відшкодування
вартості навчання до державного
бюджету не заслуговують на увагу,
оскільки договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
Міністерства охорони здоров'я України
укладався між вищим навчальним
закладом в особі його ректора і особою,
зарахованою на навчання - ОСОБА_4, який є
цивільно-правовим договором, при цьому
Міністерства охорони здоров'я України
стороною угоди не було. Розпорядником
коштів, які виділяються із бюджету для
підготовки спеціалістів управління
охорони здоров'я є університет, а кошти,
які просить стягнути позивач з
відповідача, відшкодовуються
Міністерства охорони здоров'я України
або підпорядкованим йому підрозділам,
яким у даному випадку виступає
університет.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи, зміст оскаржуваних судових
рішень, не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, які
передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, поданою
представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 3 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 13 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О.Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко