У х в а л а

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В.,
Дем'яносова М.В., Касьяна О.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Яцківська
сільська рада Васильківського району
Київської області, про визнання
недійсним заповіту, за касаційними
скаргами ОСОБА_4 та Яцківської
сільської ради Васильківського району
Київської області на рішення
Шевченківського районного суду
м. Києва від 30 січня 2014 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 2000 року до дня
смерті ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1
року) вони проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. Після його смерті
відкрилася спадщина, яка складається з
двокімнатної квартири АДРЕСА_1. При
зверненні до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини вона
дізналася, що 16 січня 2006 року ОСОБА_7
склав заповіт, яким усе своє майно
заповів ОСОБА_5, а 18 січня 2006 року
секретар Яцьківської сільської ради
Васильківського району Київської
області посвідчила новий заповіт, яким
ОСОБА_7 заповів все належне йому майно
ОСОБА_6 Заочним рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва від 27
березня 2009 року заповіт від 18 січня 2006
року, складений від імені ОСОБА_7
на ім'я ОСОБА_6 та посвідчений
секретарем Яцьківської сільської ради
Васильківського району Київської
області, визнано недійсним. Позивач
вважає, що заповіт від 16 січня 2006 року,
складений від імені ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_5, відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК
України є також недійсним, оскільки не
відповідає волі спадкодавця.
Посилаючись на викладене, позивач
просила визнати заповіт від 16 січня 2006
року, складений від імені ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_5 та посвідчений
приватним нотаріусом Попільнянського
районного нотаріального округу
Житомирської області ОСОБА_8,
недійсним.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 30 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
14 травня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, в задоволенні
позову відмовлено з інших підстав.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та
Яцківська сільська рада
Васильківського району Київської
області просять скасувати рішення
судів першої й апеляційної інстанцій,
ухвалити нове рішення, яким указаний
позов задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_4 й ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні цього позову
з інших підстав, апеляційний суд,
дослідивши докази у справі і надавши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212, 303, 304 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з того, що позивачем не надано належних
доказів на підтвердження того, що вона
проживала однією сім'єю зі
спадкодавцем не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, з огляду на що
- дійшов правильного висновку про те, що
позивач не набула права на спадкування
згідно зі ст. 1264 ЦК України як
спадкоємець четвертої черги, а відтак -
не входить до кола заінтересованих
осіб, які відповідно до вимог ст. 1257 ЦК
України мають право на оскарження
заповіту та подачу позову про визнання
його недійсним.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази,
правильно встановив обставини справи,
в результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Доводи апеляційних скарг, які
аналогічні доводам касаційних скарг,
про преюдиційність обставин,
встановлених заочним рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27 березня 2009 року, мотивовано
відхилені апеляційним судом.

Наведені в касаційних скаргах доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів, отже, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Яцківської
сільської ради Васильківського району
Київської області відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
14 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян