АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1006/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30, 34 Бассак Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. РІШЕННЯ
13 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЄльцова В. О.суддівКарпенко
О. В. , Нерушак Л. В. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 на рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 27 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_6 згідно уточнених позовних вимог
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Свої вимоги
обґрунтувала тим, що 03 червня 2012 року
близько 13 год.20 хв. відповідач ОСОБА_6,
керуючи автомобілем ЗАЗ 110377-40
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
рухаючись в напрямку с. Шостакове, біля
будинку 79 по вул. Жовтневій в смт.
Катеринопіль скоїв наїзд на ОСОБА_8, яка
переходила проїзну частину дороги,
внаслідок чого їй були спричинені
тяжкі тілесні ушкодження за ознаками
небезпеки для життя у вигляді
закритого уламкового перелому правої
стегнової кістки в середній третин зі
зміщенням уламків, розрив зв'язок
лівого колінного суглоба, травма
голови зі струсом головного мозку,
множинними ранами та саднами голови,
обличчя, множинні рани нижніх кінцівок.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 27 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_8 було частково
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_8 9844,16 грн. матеріальної
шкоди та 8000 грн. моральної шкоди та
судові витрати у вигляді сплати
судового збору 321,90 грн. та витрати на
правову допомогу 2500 грн., всього
20666,06грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 27 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено, що 03 червня 2012 року
відповідач ОСОБА_6 керуючи автомобілем
ЗАЗ 110377-40 реєстраційний номер НОМЕР_1 в
смт. Катеринопіль скоїв наїзд на
пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_10, внаслідок
чого позивачу ОСОБА_8 були спричинені
тяжкі тілесні ушкодження з ознаками
небезпеки для життя.

Звертаючись до суду з позовом,
позивачка вказувала, що
вищезазначеними обставинами,
відповідач внаслідок нанесення їй
тілесних ушкоджень завдав
матеріальної та моральної шкоди, а тому
повинен відшкодувати дану шкоду у
відповідному розмірі, зазначеному у
позовній заяві та в заяві про уточнення
позовних вимог.

Вироком Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 17 серпня 2012
року ОСОБА_6 визнано винним та
засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до 3
років позбавлення волі. На підставі ст.
75 КК України засудженого ОСОБА_6
звільнено від відбування покарання з
випробуванням і встановлено йому
іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому Кодексом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, яка відшкодовується одноразово,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК
України і полягають у її відшкодування
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року зі змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» моральна
шкода може полягати в порушенні права
власності, порушенні нормальних
життєвих зв'язків через не можливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди,
районний суд виходив з тих підстав, що
позивач своїми діями дійсно завдав
позивачці моральних страждань, її
життя після скоєного ДТП змінилося і
потребує додаткових зусиль для його
організації. Погоджується колегія
суддів і з визначенням розміру шкоди,
що підлягає відшкодуванню, оскільки
сума 8 000 грн. в даному випадку
відповідатиме принципу розумності та
виваженості, ґрунтуватиметься на
нормах чинного законодавства
визначення розміру заподіяної шкоди. В
своїй апеляційній скарзі апелянт не
навів обгрунтованих доказів, які б дали
змогу змінити чи скасувати рішення в
цій частині.

Перевіряючи законність рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
наявних матеріалів справи, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та дійшов до вірного висновку, що
відповідач повинен відшкодувати
позивачу й матеріальну шкоду,
заподіяну внаслідок створеної ним ДТП.

Стаття 22 ЦК визначає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому у даному
випадку відповідно до ч.1 даної статті
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до норм ЦК України якщо сторона вважає
себе потерпілою та виявила бажання
стягнути збитки, вона має довести їх
наявність та розмір. Однією з
необхідних умов цивільно-правової
відповідальності є наявність
безпосереднього причинного зв'язку між
протиправною поведінкою
правопорушника і збитками потерпілої
сторони, як вже зазначалося вище. Для
притягнення особи до цивільно-правової
відповідальності потрібен повний
склад правопорушення, що складається з
чотирьох елементів (протиправність,
шкода, причинний зв'язок, вина). За
відсутності хоч би одного з цих
елементів (крім випадків безвинної
відповідальності) цивільна
відповідальність не настає.

Колегія суддів вважає, що позивачкою
доведеним в установленому порядку факт
нанесення їй шкоди.

Вина ОСОБА_6 підтверджена матеріалами
справи, а саме вироком
Катеринопільського районного суду
Черкаської області, він свою вину
визнав і під час судового засідання
,тому висновок районного суду про
часткове задоволення позовних вимог є
правильним.

Однак, колегія суддів вважає, що
вирішуючи справу, районний суд
задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення матеріальної шкоди
помилково визначив суму стягнення - 9
844,16 грн..

Так, перевіряючи надані позивачем
квитанції на придбання медикаментів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції помилково зарахував до суми
відшкодування матеріальної шкоди
квитанції, які не можливо
ідентифікувати, а саме суми зазначені у
чеках №№ 4, 13, 23, 28, 40, 49, 55 в розмірі 429,69
грн. В вищезазначених доказах, наданих
позивачкою в підтвердження позовних
вимог неможливо визначити напрямок
витрат коштів, тобто фактично не
доведено, що вони витрачалися на
придбання ліків і це є наслідком
заподіяння шкоди, а тому суму 429,69 грн.
необхідно виключити із стягуваної суми
на придбання ОСОБА_8 ліків.

Також, погоджується колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги про
безпідставність задоволення позовної
вимоги про відшкодування вартості
пального в розмірі 535 грн., оскільки
позивачем ні в суді першої, ні в суді
апеляційної інстанції не було надано
належних доказів, що такі витрати
відбулися, а тому дана обставина
визнається колегією суддів як
недоведена і задоволенню не підлягає.

Крім того, доводи апеляційної скарги
щодо виключення матеріальних витрат на
придбання імплантів задоволенню не
підлягає, оскільки з обставинами
придбання імплантів ОСОБА_6 в суді
першої інстанції погоджувався, в цій
частині позовні вимоги визнавав.
Згідно із ч.1 ст.61 ЦПК України обставини
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для відмови в
задоволенні цієї частини позовних
вимог, оскільки вони були доведені
позивачем і відповідач повністю їх
визнав.

У свою чергу, на думку колегії суддів,
висновок місцевого суду про стягнення
з відповідача на користь позивача
витрати на правову допомогу у розмірі 2
500 грн., є передчасним.

Так як, згідно положень п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК
України до судових витрат належать,
зокрема, й витрати на правову допомогу.

Правова допомога може надаватись
відповідно до ст. 59 Конституції
України, ЗУ «Про безоплатну правову
допомогу» від 02 червня 2011 року, ЗУ «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 року, ЗУ «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» від 05 липня 2012
року, ЗУ «Про адвокатуру» від 19 грудня
1992 року (втратив чинність 19 листопада
2012 року).

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір в частині стягнення витрат на
правову допомогу, суд першої інстанції
помилково задовольнив позов в цій
частині в сумі 2500 грн. виходячи із
наданої стороною квитанції про оплату
допомоги на вказану суму.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу а)
у судовому засіданні, б) під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням, в) під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

У наданому розрахунку за надання
правової допомоги адвоката ОСОБА_11
позивачу ОСОБА_8 вказано наступний
характер правової допомоги яка була
надана:

- за попередню консультація щодо
характеру спірних правовідносин та
ознайомлення з наявними у клієнта
процесуальними документами тривалістю
30 хв. - 243,60 грн.;

- за написання заяви на ознайомлення з
матеріалами справи та ознайомлення з
матеріалами справи, вивчення та
правовий аналіз матеріалів справи
тривалістю 1 год. - 487,20 грн.;

- за складання письмового заперечення
на заяву про перегляд заочного рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 02 квітня 2013 року тривалістю
1 год. - 487,20 грн.;

- за участь у судовому процесі при
слуханні заяви про перегляд заочного
рішення тривалістю 40 хв. - 324,80 грн.;

- за складання уточненої позовної
заяви від 15 січня 2014 року тривалістю 1
год. - 487,20 грн.;

- за участь у судовому процесі при
розгляді уточненої позовної заяви,
ознайомлення з процесуальними
документами тривалістю 2 год. - 974,40 грн.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», досліджуючи розрахунок суми
гонорару за надану правову допомогу,
колегія суддів вважає за можливе
стягнути судові витрати на правову
допомогу на суму 1786,40 грн. врахувавши
оплату коштів за ознайомлення з
матеріалами справи - 487,20 грн., участь у
судових засіданнях у суді першої
інстанції на суму 324,80 грн. та за участь
у судовому процесі при розгляді
уточненої позовної заяви, ознайомлення
з процесуальними документами 2 год. -
974,40 грн.

Тому, за таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню, а
оскаржуване рішення суду зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 27 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди змінити, зменшивши
суму матеріальної шкоди до 8 879,47 грн., а
судові витрати на правову допомогу до 1
786,40 грн..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :