АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1926/2014
Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 25 дня
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 30 квітня
2014 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію і гаряче
водопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 травня 2013 року публічне
акціонерне товариство "Херсонська
теплоелектроцентраль" (далі - ПАТ
"Херсонська ТЕЦ", позивач) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за спожиту теплову енергію в сумі
14362грн.01коп. та 243грн.60коп. судових
витрат.

На обґрунтування позову вказало, що
надає відповідачці послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, яка в свою
чергу зобов'язана своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки і на умовах,
передбачених договором чи законом.
Письмова угода між ними оформлена
розрахунковою книжкою, яка ведеться
відповідачкою та підтверджується
квитанціями про оплату за опалення або
гаряче водопостачання. Відповідачка є
опікуном недієздатного власника
квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, на яку
відкритий особовий рахунок в службі
збуту теплової енергії, а
заборгованість за опалення та
постачання гарячої води з жовтня 2005
року по січень 2014 року складає
14362грн.01коп. згідно розрахунку.

Рішенням суду від 30 квітня 2014 року
позов було задоволено частково, з
відповідачки на користь позивача
стягнуто заборгованість за спожиту
теплову енергію за період з квітня 2009
року по січень 2014 року у розмірі
10320грн.48коп. Вирішено питання про
судові витрати. В іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить вказане рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
зазначила, що суд не звернув увагу на
те, що: між нею та позивачем не існує
договірних правовідносин через
відсутність письмового договору про
надання послуг; розрахунок
заборгованості належним чином не
обґрунтований і не може бути доказом
заборгованості; послуга не надавалась,
про що свідчать акти, складені
позивачем; ціни на тепло, які поклав в
основу розрахунку позивач не
відповідають цінам, затвердженим НКРЕ
України. Також вказала, що суд
неправильно застосував позовну
давність, необґрунтовано не допитав її
свідків, які можуть дати необхідні по
справі пояснення.

Таким чином, рішення суду не
оскаржується в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію і гаряче водопостачання за
період з жовтня 2005 року по квітень 2009
року.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

З довідки №540699 від 03.04.2014 року, яка
видана ПАТ "Херсонська ТЕЦ" на ім'я
ОСОБА_3, яка проживає АДРЕСА_1
вбачається, що по розрахунках за
опалення в період з жовтня 2005 року по
січень 2014 року включно загальна
заборгованість становить 14362грн.01коп.
(а.с.7).

Відповідно до наданих позивачем
довідок - в будинку, в якому знаходиться
спірна квартира, опалення за вказаний
період періодично виключалось (а.с.48-10).

Проте, з розрахунку заборгованості
вбачається, що в періоди відсутності
опалення нарахування за
теплопостачання не проводилися.

З копії посвідчення, виданого
виконкомом Суворовської районної у
м.Херсоні ради, ОСОБА_2 є опікуном
ОСОБА_3 згідно судового рішення від
14.09.2006 року (а.с.8).

Судом першої інстанції встановлено і
сторонами не оспорюється, що
відповідачка є дочкою недієздатної
ОСОБА_3, обидві вони зареєстровані у
вказаній квартирі, що також
підтверджується довідкою
адресно-довідкового відділу (а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету
Херсонської міської ради №390 від 19.08.2008
року було затверджено рішення
громадської комісії з житлових питань
від 13.08.2008 року, яким було задоволено
прохання ОСОБА_2 визнати її наймачем
вказаної квартири (а.с.101).

Ухвалою Суворовського районного суду
м.Херсона від 15.06.2012 року було скасовано
судовий наказ від 04.04.2012 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
заборгованості за спожиту теплову
енергію (а.с.6).

У провадженні суду знаходилась інша
цивільна справа за позовом позивача у
цій справі до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання. Мова йшла про оплату
за тепло, що поставлялось за той самий
період і в ту саму квартиру, належну
недієздатній ОСОБА_3

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 11.10.2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 02.12.2013 року, в
задоволенні позову було відмовлено з
тих підстав, що позов заявлено до
неналежного відповідача, оскільки на
ОСОБА_3 не може бути покладена цивільна
відповідальність за невиконання нею
обов'язку по оплаті за надані позивачем
послуги з теплопостачання (а.с.167-168).

Суд першої інстанції, давши належну
оцінку наявним у справі доказам, на
підставі ст.67, 68 ЖК України, ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання" та норм
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", дійшов обґрунтованого
висновку про доведеність обставин, на
які позивач посилається як на підставу
своїх вимог.

При цьому, відповідно до п.18 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №630 від 21.07.2005 року
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що останній платіж було
здійснено в грудні 2005 року в сумі
1461,68грн.

Зважаючи на наведені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість позову та
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача заборгованості за
спожиту теплову енергію з квітня 2009
року по січень 2014 року у розмірі
10320грн.48коп., що також підтверджується
письмовим розрахунком позивача за
вказаний період (а.с.37).

Колегія суддів вважає, що не має
значення та обставина, що особовий
рахунок щодо вказаної квартири
оформлено на ім'я ОСОБА_3, оскільки вона
є недієздатною з 2006 року, в даній
квартирі зареєстрована і проживає
також її опікун - відповідач у справі,
яку визнано наймачем квартири і яка
повинна нести обов'язки за договірними
відносинами щодо оплати за
теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги не
підтверджені належними доказами і
висновків суду не спростовують.
Посилання заявника на те, що між нею та
позивачем договір не укладено до уваги
не приймаються, оскільки споживач
отримувала послуги з опалення,
сплачувала за них в листопаді та грудні
2005 року, про що свідчить вказаний вище
розрахунок, і тому погоджувалася з
умовами постачання послуг. Також є
безпідставними посилання на
невідповідність тарифів на тепло, які
покладені в основу розрахунку, тарифам,
затвердженим компетентними органами.
Твердження заявника про те, що
розрахунок заборгованості належним
чином не обґрунтований і не може бути
доказом заборгованості, а послуга не
надавалась, про що свідчать акти,
складені позивачем не можуть бути
прийнятими до уваги, оскільки вказаний
розрахунок у графі повернення
передбачає вказані акти про зменшення
температури. Крім того, на
підтвердження своїх доводів
відповідач надала три акти (від 27.12.2013
року, 24 січня та 05 лютого 2014 року) (а.с.103,
104), які підтверджують невідповідність
температурного режиму квартири
встановленим вимогам. Однак, за грудень
2013 року, січень 2014 року позивачем
враховано дану обставину та здійснено
повернення відповідно 30,28грн. та
135,11грн. за опалення, а що стосується
лютого 2014 року, то вказаний місяць не
включений до розрахунку
заборгованості і не є предметом спору.

Оскільки суд першої інстанції прийняв
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України це
є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м.Херсона від 30 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і на неї може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з моменту її
проголошення.

Головуючий:

судді: