Справа № 382/475/14-ц Головуючий у І
інстанції Бурзель Ю.В.Провадження №
22-ц/780/4511/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Гуля В.В.

при секретарі Горошук І. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 05 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до комунального закладу
Київської обласної ради «Яготинський
історичний музей», третя особа - ОСОБА_2
про поновлення на роботі,

встановила:

У березні 2014 року позивач
звернулався в суд з позовом до
комунального закладу Київської
обласної ради «Яготинський історичний
музей» (далі КЗ КОР «Яготинський
історичний музей») про поновлення на
роботі.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, з 05 січня 2010 року вона
перебувала в трудових відносинах з КЗ
КОР «Яготинський історичний музей».

З 01 лютого 2010 року вона працювала на
посаді заступника директора з наукової
роботи.

10 лютого 2014 року її було звільнено з
роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що вказане
звільнення є незаконним, просила
визнати незаконними наказ про
порушення трудової дисципліни №21 та
наказ про звільнення №22 від 10 лютого 2014
року, стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу, та
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
5000 грн.

Під час розгляду справи залучено як
третю особу директора КЗ КОР
«Яготинський історичний музей» ОСОБА_2

Рішенням Яготинського районного суду
від 05 червня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просила суд скасувати
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення є, зокрема,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності, тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих відносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того що
позивач 13 січня 2014 року та 20 січня 2014
року допустила порушення трудової
дисципліни (прогул), оскільки була
відсутня на робочому місці більше
трьох годин протягом робочого дня без
поважних причин, так як перебувала в
управлінні культури, національностей
та релігій Київської обласної
державної адміністрації не з питань,
пов'язаних з виконанням нею службового
доручення керівника музею, а з питань
особистих неприязних відносин з
директором музею.

З такими висновками не може погодитися
колегія суддів, оскільки висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи та судом неправильно
застосовані норми матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено і сторони по справі
не заперечують, що позивачка 13 та 20
січня 2014 року перебувала в управлінні
культури, національностей та релігій
Київської обласної державної
адміністрації за викликом керівництва
управління. Вказане підтверджується
також листами управління культури,
національностей та релігій Київської
обласної державної адміністрації, в
яких зазначається про видачу ОСОБА_1
посвідчень про відрядження 13 та 20 січня
2014 року (а.с. 11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05 січня
2010 року перебувала в трудових
відносинах з КЗ КОР «Яготинський
історичний музей».

З 01 лютого 2010 року ОСОБА_1 працювала на
посаді заступника директора з наукової
роботи (а.с.9).

Наказом №21 від 10 лютого 2014 року
директора КЗ КОР «Яготинський
історичний музей» про порушення
трудової дисципліни заступника
директора з наукової роботи ОСОБА_1 13
січня 2014 року та 20 січня 2014 року визнано
днями прогулів (а.с.7).

Згідно наказу №22 від 10 лютого 2014
року ОСОБА_1 звільнено з посади
заступника директора з наукової роботи
за неодноразове порушення трудової
дисципліни згідно п.4 ст.40 КЗпП України
(за прогули) 10 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 1.2 Статуту
Яготинського історичного музею,
останній безпосередньо
підпорядковується Київській обласній
державній адміністрації (Управління
культури, національностей та релігій
Київської обласної державної
адміністрації).

Згідно листа начальника
управління культури, національностей
та релігій Київської обласної
державної адміністрації від 13 лютого
2014 року №225/01-11 ОСОБА_3 заступник
директора з наукової роботи ОСОБА_1
перебувала в управлінні 13 та 20 січня 2014
року за викликом керівництва
управління (а.с.11).

Відповідно до показів свідка
ОСОБА_4, яка є заступником начальника
управління культури, національностей
та релігій Київської обласної
державної адміністрації, позивачка
запрошувалася до управління 13 та 20
січня 2014 року телефонограмою для
з»ясування причин конфлікту між
директором музею та позивачкою.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України
трудовий договір укладений на
невизначений строк може бути розірвано
власником, або уповноваженим органом у
випадку прогулу ( в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня ) без
поважних причин.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

У відповідності до пункту 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 6 листопада 1992 року № 9
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин
(наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової
відпустки, залишення роботи до
закінчення строку трудового договору
чи строку, який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

За таких обставин колегія суддів не
може погодитися з висновком суду про
те, що позивачка була відсутня на
робочому місці 13 та 20 січня 2014 року без
поважних причин. Оскільки відсутність
на роботі позивачкою не є прогулом,
вона підлягає поновленню на роботі.

Згідно положень ст.235 КЗпП України, при
ухваленні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 5 розд. IV Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно з п. 8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Відповідно до довідки, наданої
відповідачем на запит суду першої
інстанції, середньоденна заробітна
плата позивача складає 115, 67 грн. (а.с.33).

Враховуючи, що позивач був незаконно
звільнений і поновлюється на роботі
даним судовим рішенням, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 10 лютого 2014 року
по 30 липня 2014 року.

Отже, середній заробіток за час
вимушеного прогулу буде складати 13417,72
грн. (115, 67 х 116 днів.) без врахування
податків та інших обов'язкових
платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
позовної вимоги про відшкодування
моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з відповідачів в
дохід держави 121 грн. 80 коп.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія вважає, що
рішення суду ухвалено з порушеннями
вимог матеріального і процесуального
права, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи, а тому не
може бути залишеним без змін та
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким слід задовольнити
вимоги позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 05 червня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального
закладу Київської обласної ради
«Яготинський історичний музей», третя
особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі
задовольнити.

Визнати незаконними наказ №21 від 10
лютого 2014 року про порушення трудової
дисципліни заступником директора з
наукової роботи ОСОБА_1 та наказ №22 від
10 лютого 2014 року про звільнення з
посади заступника директора з наукової
роботи ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді
заступника директора з наукової роботи
комунального закладу Київської
обласної ради «Яготинський історичний
музей» з 10 лютого 2014 року.

Стягнути з комунального закладу
Київської обласної ради «Яготинський
історичний музей» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 10 лютого 2014 року по 30 липня 2014
року в сумі 13417 (тринадцять тисяч
чотириста сімнадцять) грн. 72 коп. без
врахування податків та інших
обов'язкових платежів.

Стягнути з комунального закладу
Київської обласної ради «Яготинський
історичний музей» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 5000 (п'ять
тисяч) грн.

Стягнути з комунального закладу
Київської обласної ради «Яготинський
історичний музей» на користь держави
судові витрати в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу підлягає
негайному виконанню за один місяць.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді