Справа № 639/1796/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

21 липня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого судді -
Іванової І.В.

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Жовтневого
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Комунальне
підприємство "Харківспецбуд"
Департаменту житлового господарства
Харківської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

Встановив:

27 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, просила
ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
користування житлом, а саме: кімнатами
НОМЕР_1, НОМЕР_2 в житловому блоці
(секції) житловою площею 29,0 кв.м,
загальною площею 42,6 кв.м в гуртожитку
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що вона працювала
на заводі ПТО ім. В.І. Леніна. Рішенням
сумісного засідання адміністрації та
профспілкової спілки заводу від 11.07.1990
року №12, від 22.01.1991 року №19, від 22.07.1991
року №19 їй на сім'ю із чотирьох осіб, а
саме на неї та її трьох дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, були виділені дві
кімнати у гуртожитку підприємства
НОМЕР_1, НОМЕР_2, які згодом були
переобладнані у відокремлену
двокімнатну квартиру НОМЕР_1 в будинку
АДРЕСА_1, житловою площею 29,0 кв.м.,
загальною площею 42,6 кв.м.

На даний час будинок належить
територіальній громаді м. Харкова.

Згідно довідці КП
«Харківспецбуд» наймачем квартири є
вона - ОСОБА_1 Окрім неї у спірній
квартирі зареєстровані її діти:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_2 з 2000 року не
проживає в даному житловому
приміщенні, не сплачує комунальні
платежі, не отримує кореспонденцію за
даною адресою. В квартирі немає її
особистих речей, і взагалі вказаним
житлом ОСОБА_2 не цікавиться.

Комунальні платежі за зазначену
квартиру нараховуються згідно
чисельності зареєстрованих осіб. Так
як відповідачка не сплачує зазначені
платежі за себе, то позивач вимушена
сплачувати все сама.

Перешкод в користуванні жилим
приміщенням ні вона, ні інші її діти
відповідачу ніколи не чинили і не
чинять до теперішнього часу.
Відповідач добровільно визначила собі
інше місце проживання і спірним жилим
приміщенням не користується понад 6
місяців без поважних причин.
Добровільно знятися з паспортної
реєстрації ОСОБА_2 не бажає.

Позивач бажає скористатися
своїм правом на приватизацію займаних
нею житлових приміщень у житловому
блоці (секції) гуртожитку. Однак
відповідачка в житловому приміщенні
добровільно не проживає, не виконує
своїх зобов'язань по оплаті
комунальних платежів та порушує право
позивача на приватизацію.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала
у повному обсязі та підтвердили
обставини, викладені у позовній заяві.
Позивач не заперечувала проти
ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилась, про час і місце
розгляду справи сповіщалася належним
чином шляхом надання повідомлення до
редакції газети "Слобідський край", яка
знаходиться у матеріалах справи.
Розгляд справи призначався
неодноразово, повістки, які
надсилалися на адресу відповідача,
поверталися до суду з відміткою
поштового відділення "за закінченням
терміну зберігання ". Зазначене
свідчить про той факт, що відповідач
відмовляється отримувати судову
повістку, на повідомлення поштового
відділення про необхідність явки для
отримання заказаної кореспонденції не
реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК
України особа, яка відмовилася
одержати судову повістку, вважається
повідомленою. За таких обставин на
підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних та доказів. Зі згоди позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи,
допитавши свідка, приходить до
висновку про законність і
обґрунтованість позову та можливість
його задоволення у повному обсязі,
виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Так, у судовому засіданні
встановлено, що позивач ОСОБА_1
працювала на заводі ПТО ім. В.І. Леніна.
Рішенням сумісного засідання
адміністрації та профспілкової спілки
заводу від 11.07.1990 року №12, від 22.01.1991
року №19, від 22.07.1991 року №19 їй на сім'ю
із чотирьох осіб, а саме на неї та її
трьох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, були виділені дві кімнати
у гуртожитку підприємства НОМЕР_1,
НОМЕР_2, які згодом були переобладнані у
відокремлену двокімнатну квартиру
НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1, житловою
площею 29,0 кв.м., загальною площею 42,6
кв.м. (а.с.6-10).

На даний час будинок належить
територіальній громаді м. Харкова.

Згідно копії акту КП
«Харківспецбуд» наймачем квартири є -
ОСОБА_1 Окрім неї у спірній квартирі
зареєстровані її діти: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2 фактично не
проживає, місце її фактичного
проживання зазначено - Россія (а.с.12-14).

Відповідач ОСОБА_2 з 2000 року не
проживає в даному житловому
приміщенні, не сплачує комунальні
платежі, не отримує кореспонденцію за
даною адресою. В квартирі немає її
особистих речей, і взагалі вказаним
житлом ОСОБА_2 не цікавиться.

Комунальні платежі за зазначену
квартиру нараховуються згідно
чисельності зареєстрованих осіб. Так
як відповідачка не сплачує зазначені
платежі за себе, то позивач вимушена
сплачувати все сама (а.с.15-19).

У судовому засіданні був
допитаний свідок ОСОБА_5, який
підтвердив, що з 2000 року ОСОБА_2 у
кімнатах НОМЕР_1,НОМЕР_2 в житловому
блоці /секції/, розташованих за адресою
АДРЕСА_1 , не мешкаю . Йому це достовірно
відомо, скільки він мешкає у цьому ж
гуртожитку та тісно спілкується з
позивачкою

Не вірити поясненням вищевказаного
свідка, у суду немає ніяких підстав,
оскільки він є сторонньою особою, яка
не зацікавлена у розгляді справи на
користь позивача.

На підставі наданих доказів у
судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 без будь-яких
поважних причин з 2000 року не мешкає за
місцем реєстрації, не використовує
житло за його призначенням, не приймає
ніякої участі у сплаті за квартиру і
комунальні послуги. Вона формально
зберігає паспортну реєстрацію в
спірній квартирі, тим самим порушує
права позивача щодо користування.

Відповідно до ст. 71 ЖК України
житлове приміщення зберігається за
відсутньою особою шість місяців. Будь
яких заяв про те, що ОСОБА_2 буде
відсутня за місцем реєстрації та
збереження за нею права на
користування за цією адресою від неї не
поступало.

Аналізуючи докази позовних
вимог в їх сукупності і дослідивши усі
матеріали справи, суд вважає їх
достатніми та приходе до висновку про
законність та обґрунтованість позову.

На підставі викладеного й
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житлом, а
саме: кімнатами НОМЕР_1, НОМЕР_2 в
житловому блоці (секції) житловою
площею 29,0 кв.м, загальною площею 42,6 кв.м
в гуртожитку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому Цивільно-процесуальним
законодавством.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з моменту одержання його
копії.

Суддя
Іванова І.В.