Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого
Василевича В.С.

Суддів: Малько О.С.,
Рожина Ю.М.

при секретарі Пиляй
І.С.

з участю
представників ПАТ «Кредобанк» Вели-

кої О.В., Шевчук Г.Є.,
представників відповідачів

адвокатів ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» на рішення Рівненського
міського суду від 29 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»,
ОСОБА_6 про визнання договору поруки
припиненим,

в с т а н о в и
л а:

Рішенням Рівненського міського
суду від 29 травня 2014 року позов у даній
справі задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кредит
Банк» доводить про незаконність та
необґрунтованість рішення через
невідповідність висновків суду
матеріалам справи, неправильне
застосування норм матеріального права.

Вказує, що неправильним є
висновок суду про зміну банком строку
виконання основного зобов»язання-
повернення кредиту.

Пославшись на ч.4 ст.559 ЦК України,
суд дійшов необґрунтованого висновку
про припинення договору поруки,
оскільки п.4.6 укладеного банком з
ОСОБА_5 договору поруки передбачено
його припинення лише за збігом
трирічного терміну від дня настання
строку виконання основного
зобов»язання, яким є 25 липня 2022 року.

Суд не врахував роз»яснення, що
міститься у постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року « Про
практику застосування законодавства
при вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин».

________________________________________________________________________
______________

Провадження № 22-ц /787/1592/14
Головуючий суддя 1 інстанції: Рогозін
С.В.

Суддя-доповідач : Василевич В.С

По наведених підставах просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну
скаргу позивачка вказує, що висновки
суду відповідають матеріалам справи і
грунтуються на законі.

Із наявного у справі
повідомлення, яке було вручено
боржнику ОСОБА_6, вбачається як
пропозиція про зміну розміру
процентної ставки так і вимога про
дострокове повернення кредиту у разі
неприйняття, відмови від такої
пропозиції.

Суд правильно врахував
роз»яснення, що міститься у п.24
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»,
згідно з яким при вирішенні спорів щодо
припинення поруки суд має враховувати
положення ст.526 ЦК України що
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору. Якщо за кредитним договором
не визначено інші умови виконання
основного зобов»язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов»язань за цим договором
строк пред»явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов»язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання
зобов»язання у повному обсязі або у
зв»язку із застосуванням права на
повернення кредиту достроково.

Позивач вважає, що у даному
випадку йдеться не про застосування
санкцій до позичальника, а про право
кредитодавця на дострокове повернення
коштів за певних умов, з якими не
погоджується позичальник.

Боржник додаткову угоду з банком
про збільшення відсоткової ставки не
підписав, достроково кредитних коштів
не повернув, тому у даному випадку в
травні 2008 року настав термін виконання
основного зобов»язання.

У зв»язку з цим просить про
відхилення апеляційної скарги і
залишення оскаржуваного рішення без
змін.

В судовому засіданні представник
банку апеляційну скаргу підтримала,
привівши наведені у ній доводи.

Представники відповідачів
апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів справи, 26
липня 2007 року між ВАТ «Кредобанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Кредобанк» та
ОСОБА_6 був укладений договір, за
умовами якого останньому як
позичальнику надано кредит в сумі 890000
EUR строком до 25 липня 2022 року під 12 %
річних.

В забезпечення виконання умов
даного договору між Банком та ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 в цей же день був укладений
договір поруки (а.с.-6).

16 травня 2008 року ВАТ «Кредобанк»
повідомило ОСОБА_6 про зміну процентної
ставки і про необхідність у зв»язку з
цим з»явитись протягом десяти днів до
банку для укладення додаткового
договору, а при незгоді з пропозицією
банку він повинен у 10-денний строк з
часу надіслання банком цього
повідомлення повернути достроково
кредит з процентами та комісією за
користування кредитом (а.с.-8). Таке
повідомлення надіслано у
відповідності до пунктів 3.8-3.10
кредитного договору.

Постановляючи рішення про
задоволення вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки 16
травня 2008 року ПАТ «Кредобанк»
направило повідомлення позичальнику
ОСОБА_6 про необхідність прибути для
укладення додаткової угоди щодо
підвищення відсоткової ставки за
кредитом, а у разі незгоди з даною
пропозицією банку у десятиденний
термін повернути всю суму кредиту та
інші платежі за цим кредитом, тому
строк виконання основного
зобов»язання за кредитним договором
від 26 липня 2007 року настав у травні 2008
року, оскільки з цього моменту у
позикодавця виникло право вимагати від
ОСОБА_6 погашення кредиту.

Проте з такими висновками колегія
суддів не може погодитись.

Договором поруки від 26 липня
2007року було визначено, що він припиняє
свою дію за закінченням трирічного
терміну від настання строку виконання
основного зобов»язання.

Пунктом 2.1 кредитного договору
було обумовлено, що кредит надано до 25
липня 2022 року.

За змістом ч.1 ст.651 ЦК України
зміна договору допускається лише за
згодою сторін , якщо інше не
встановлено договором або законом.

Направлення 16 травня 2008 року
позивачем на адресу позичальника
повідомлення про намір підвищити
відсоткову ставку за кредитом з
пропозицією прибути в банк для
укладення додаткової угоди, а у разі
незгоди із цією пропозицією у
десятиденний строк повернути всю суму
кредиту не є належним свідченням про
заявлення до позичальника вимоги про
дострокове виконання зобов»язання,
оскільки у позичальника залишався
вибір щодо прийняття чи відхилення
пропозиції.

Так само і банк міг наполягати на
збільшенні відсоткової ставки надалі
чи залишати її у попередньому розмірі.

Не отримавши згоди від
позичальника на збільшення
відсоткової ставки, акціонерне
товариство «Кредобанк» подібних вимог
більше не направляло, а стало вимагати
повернення кредиту лише у березні 2013
року, тобто після червня 2011 року коли
позичальник перестав виконувати
зобов»язання за кредитним договором.

У зв»язку з цим є неправильним
висновок суду про припинення договору
поруки.

На підставі наведеного, рішення як
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального права підлягає
скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. 559 ЦК, ст.307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
задовольнити.

Рішення Рівненського міського
суду від 29 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»,
ОСОБА_6 про визнання договору поруки
припиненим відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий
Василевич В.С.

Судді:
Малько О.С.

Рожин Ю.М.