Справа № 308/2600/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца
К.К.,

при секретарі
Вайда Я.П.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та визначення місця проживання дітей.
Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач
вказує на те, що 18.07.2009 року між ним та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
шлюб, зареєстрований виконавчим
комітетом Коритнянської сільської
ради Ужгородського району
Закарпатської області за актовим
записом № 07. У шлюбі в них народилося
двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне подружнє
життя між ним та відповідачкою не
склалося через несумісність
характерів, внаслідок чого виникали
постійні сварки, які призвели до втрати
почуття любові та поваги. Впродовж
останнього часу між ними припинені
шлюбні стосунки, спільне господарство
не ведуть. З 28.09.2013 року відповідачка не
виконує свої материнські обов'язки, з
ним та дітьми разом не проживає, не
піклується та не цікавиться станом
дітей. З посиланням на викладене , а
також на норми СК України просить суд
шлюб між ним та відповідачкою
розірвати, визначити місцем проживання
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним ОСОБА_1
в АДРЕСА_1. В подальшому позивач
уточнив позовні вимоги в частині
визначення місця проживання
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним ОСОБА_1
за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні
позивач підтримав заявлені уточнені
позовні вимоги в повному обсязі, просив
їх задовольнити з підстав та мотивів
викладених у позові. Зокрема пояснив
суду, що сімейне життя між ним та
відповідачем не склалося, оскільки
вони не зійшлися характерами,
відповідачка не займається вихованням
дітей, внаслідок чого з 23.09.2013 року
вони спільно не проживають, подружні
стосунки не підтримують, спільне
господарство не ведуть. Відповідачка
не замається вихованням дітей,
самоусунулась від виконання
обов'язків.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала.
Проти розірвання шлюбу не заперечила ,
проте згідна на визначення тимчасового
місця проживання дітей разом з батьком.
Пояснила суду, що останній рік вони як
подружжя проживали по окремих
кімнатах, коли вона влаштувалася на
роботу чоловік почав робити скандали.
З 23.09.2013 року спільно не проживають,
позивач вигнав її з будинку, вона іноді
приходить в дитячий садок побачитися з
дітьми. Оскільки вона не забезпечена
житлом, згідна щоб діти проживали разом
з батьком.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідача, вивчивши та перевіривши в
судовому засіданні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення
для справи і вирішення спору по
суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони уклали шлюб 18.07.2009 року, який
зареєстровано виконавчим комітетом
Коритнянської сільської ради
Ужгородського району Закарпатської
області за

актовим записом № 07, що стверджується
свідоцтвом про одруження виданим
виконавчим комітетом Коритнянської
сільської ради Ужгородського району
Закарпатської області, серії НОМЕР_1
від 18.07.2009 року, приєднаним до
матеріалів справи/а.с.3/

У даному шлюбі у сторін народилося
двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про
народження, копія якого приєднана до
матеріалів справи /а.с. 7/ та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
свідоцтвом про народження, копія якого
приєднана до матеріалів справи /а.с. 10/.

Як встановлено судом, неповнолітні
діти проживають разом з батьком ОСОБА_1
у будинку в АДРЕСА_2 і вказані обставини
сторонами не оспорювались .

Згідно нотаріально завіреної заяви
зареєстрованої в реєстрі за №284 від
03.03.2014 року, відповідачка ОСОБА_2 у
зв'язку із розірванням шлюбу не
заперечує, щоб її неповнолітні діти
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишились проживати
разом з батьком, ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_2, копія якої приєднана до
матеріалів справи /а.с. 8/.

Майновий спір між сторонами відсутній .

Правовідносини між сторонами
випливають із норм Сімейного Кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних
відносин є те, що сторони не зійшлися
характерами та неможливість сумісного
проживання.

З урахуванням викладеного, оцінивши
шлюбні взаємовідносини сторін, суд
вважає, що між сторонами склалися
відносини, при яких збереження сім`ї
неможливо, подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б їхнім інтересам, як це передбачено
ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний
характер.

Строк на примирення наданий судом
подружжю не дав бажаних результатів.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що дана сім'я розпалася
остаточно, примирення між подружжям є
неможливим, є всі підстави для
задоволення позову в частині
розірвання шлюбу.

Обґрунтованими є і вимоги позивача про
визначення місця проживання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом
з батьком ОСОБА_1

Правовідносини між сторонами
випливають із норм Сімейного Кодексу
України.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір?ю.

Судом встановлено, що сторони дійшли
згоди про місце проживання своїх
неповнолітніх дітей і спір між ними
відсутній.

Одним із завдань Сімейного кодексу
України є забезпечення кожної дитини
сімейним вихованням, можливістю
духовного та фізичного розвитку (ст.1).

Враховуючи викладене, виходячи з
рівності прав та обов'язків матері й
батька відносно дитини, принципу 6
Декларації , положень Конвенції про
права дитини та вимог положень ч. 2
ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України
(далі - СК України) та, ураховуючи те, що
відповідачка згідна на визначення
місця проживання своїх неповнолітніх
дітей разом з батьком, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення.

Таким чином, враховуючи матеріальне
становище сторін, а також те, що
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх

вимог і заперечень, користуючись
рівними правами, на засадах
змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК
України, виходячи із принципів
розумності та справедливості, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про розірвання шлюбу між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, а також про визначення місця
проживання неповнолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом
з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, ЦПК
України , ст.ст. 21,24, 110,112, 161 Сімейного
Кодексу України, Закон України «Про
охорону дитинства» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дітей - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
зареєстрований 18.07.2009 року виконавчим
комітетом Коритнянської сільської
ради Ужгородського району
Закарпатської області, за актовим
записом № 07 - розірвати.

Визначити місце проживання
неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплаченого ним суми судового збору в
розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три
гривні шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца