АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2071/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46, 48 Василенко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пономаренко В. В. УХВАЛА
29 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПономаренка В.
В.суддівГончар Н. І. , Вишні Н. В. при
секретаріЯремич В.І. за участю:
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_8 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, що продовжує навчання, -
в с т а н о в и л а :
26 травня 2014 року ОСОБА_9 звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідач ОСОБА_8 є його
батьком. З 2006 року відповідач сплачував
аліменти на його утримання в розмірі 1/4
частини від доходу. В даний час позивач
навчається на першому курсі денної
форми навчання Черкаського
національного університету ім. Б.
Хмельницького, період навчання з 01.09.2013
року по 30.06.2017 року.
Позивач потребує матеріальної
допомоги, яку його мати не в змозі йому
надати, у зв'язку з чим він звернувся із
даним позовом і просив суд стягнути з
відповідача на його користь аліменти у
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку до досягнення ним 23 років.
Під час розгляду справи ОСОБА_9 змінив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача аліменти в розмірі 400 грн.
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 25 червня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 аліменти на користь
ОСОБА_9 на його утримання в розмірі 400
грн. щомісячно, починаючи з 26 травня 2014
року по 30 червня 2017 року, тобто до
закінчення навчання в Черкаському
державному університеті ім. Б.
Хмельницького, але не більше, ніж до
досягнення ним 23-річного віку.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_8
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції не враховано всі обставини,
що мають істотне значення для справи,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вірно встановив, що
відповідач ОСОБА_8 є батьком
повнолітнього ОСОБА_9, згідно свідоцтва
про народження НОМЕР_1, виданого
Червонослобідською сільською Радою
Черкаського району 08.04.1996 року (а.с.5).

Згідно довідки Червонослобідської
сільської ради № 1199 від 05.05.2014 року
ОСОБА_9 проживає разом з матір'ю ОСОБА_10
(а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_8 працює водієм
Черкаської ЦРЛ, його середня заробітна
плата за листопад 2013 року - квітень 2014
року склала 3156 грн. (а.с. 6).

Син відповідача ОСОБА_9 навчається в
Черкаському національному
університеті ім. Б. Хмельницького на 1
курсі денної форми навчання за
держзамовленням, термін навчання 4 роки
- з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року (а.с. 10),
отримує стипендію середній розмір якої
за листопад 2013 року - квітень 2014 року
склав 734 грн. (а.с. 7).

Мати позивача ОСОБА_10 згідно записів
трудової книжки з 2002 року не працює (а.с.
8).

Відповідно до ст. 199, 200 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 цього кодексу.

При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при визначенні розміру
аліментів, що підлягають стягненню з
відповідача, було враховано
матеріальний, сімейний стан останнього
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
відповідач має стабільний дохід,
працює водієм в Черкаській ЦРЛ.

На даний час відповідач має іншу сім'ю,
однак, аліменти на інших дітей не
сплачує (а.с. 28-30).

Позивач продовжує навчання у ВНЗ, у
зв'язку з чим потребує матеріальної
допомоги. Мати позивача ОСОБА_10 не
працює, тому не в змозі надавати таку
допомогу.

Посилання апелянта на те, що позивач
проживає зі своїми дідом та бабою, які
можуть надавати йому матеріальну
допомогу, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки за нормами
Сімейного кодексу України саме батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей, в
тому числі і тих, які продовжують
навчання після досягнення ними
повноліття.

Таким чином, судом першої інстанції
було правомірно стягнуто з відповідача
аліменти на утримання сина ОСОБА_9, який
продовжує навчання, в розмірі 400 грн., в
межах заявленого позову, відповідно до
ст. 11 ЦПК України.

З огляду на викладене, з врахуванням
того, що судом першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення повно
з'ясовано обставин, що мають значення
для справи, правильно встановлено
факти і відповідні їм правовідносини,
та винесено рішення із дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, яке ґрунтується на зібраних по
справі доказах, рішення суду першої
інстанції скасуванню чи зміні не
підлягає.

Доводи апелянта не впливають на
законність рішення суду першої
інстанції, були предметом розгляду в
суді першої інстанції, а тому колегія
суддів апеляційну скаргу відхиляє, а
рішення суду першої інстанції залишає
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 25 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, що продовжує
навчання - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після
проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :