АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/7241/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Яровенко Н.О. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
у х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді
Білич І.М.

суддів
Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

при секретарі
Гречка Т.В.

за участю: представника позивача
Бабій А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

в с т а н о
в и л а :

Позивач звертаючись у листопаді 2011
року до суду з вищевказаним позовом
вказував на те, що 12 листопада 2007 року
між АКБ "Форум» ( правонаступником
якого є ПАТ "Банк Форум") ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 19 500 000 доларів
США з терміном повернення боргу по 12
листопада 2017 року, зі сплатою 17% річних
за користування кредитними коштами.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором станом
на 04.10.2011 року утворилась
заборгованість в сумі 32 144 999, 82 гривень
яка складалася із : заборгованості за
кредитом в розмірі 27 254 367, 78 гривень та
пені в сумі 4 890 632, 04 гривни. Тому
звертаючись до суду позивач просив
стягнути на його користь зазначені
вище суми, а також витрати по оплаті
державного мита в розмірі 1700 гривень
та 120 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 26 березня
2012 року залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 4
вересня 2012 року позовні вимоги банку
було задоволено.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26.03.2012 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 04.09.2012 року було
скасовано, справу передано до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013
року позовні вимоги банку було
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Форум» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 27 254 367, 78
гривень, пені в сумі 4 890 632, 04 гривни,
державне мито в розмірі 1700 гривень та
120 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, всього : 32 146 819, 82
гривни.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 06.03.2014 року ОСОБА_4 було
відмовлено у задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення суду.

Не погоджуючись з заочним рішенням
суду відповідач подав апеляційну
скаргу, де ставив питання про його
скасування, постановлення нового за
яким позивачу слід відмовити у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Апелянт будучи повідомленим про
розгляд справи на 12.06.2014 року у судове
засідання не з'явився ( а.с. 38, 40), не
з'явившись повторно до суду 17.07.2014 року
( а.с. 46) надіслав телеграму щодо
відкладення розгляду справи. Колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу у відсутність апелянта в силу
вимог ст.305 ЦПК України.

Представник позивача не визнав подану
апеляційну скаргу, заперечував проти
її задоволення.

Заслухавши доповідь - судді -
доповідача, пояснення осіб що з'явилися
у судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 12 листопада 2007 року між
Акціонерним комерційним банком "Форум"
та ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір №0431/07/01-2.

28.12.2009 року між Акціонерним комерційним
банком "Форум" та ОСОБА_4 було укладено
додатковий договір у відповідності до
якого сторони внесли зміні до
кредитного договору, а саме п. 2.3 та п. 2.7
виклавши їх в новій редакції, а також
доповнили кредитний договір новим
пунктом ( п. 3.2.6).

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно до п. 3.2.2 кредитного договору,
банк має право вимагати дострокового
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитними
коштами у випадку невиконання чи
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором, а
також, у випадку невиконання чи
неналежного виконання позичальником
та/або поручителем зобов'язань за
договорами, які є забезпеченням
виконання зобов'язань.

Враховуючи, що позивачем на адресу
відповідача направлялась вимога щодо
дострокового погашення
заборгованості, а також беручи до
уваги положення ст. 525, ст. 526 ЦК України
за якими : одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом та
враховуючи що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору з
урахуванням положень ст. 1054 ЦК України,
суд вважав, що позичальник повинен
повернути кредит та сплатити визначені
умовами договору додаткові витрати.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, апелянт вказував на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, зазначаючи при
цьому, що судом прийнято рішення лише
на підставі матеріалів та доказів
наданих лише позивачем, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи
та прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що зазначені
вище доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства та матеріалах справи.
Дана справа неодноразово
переглядалася судами різних інстанцій.
При цьому, слід відзначити, що
звертаючись до суду з апеляційними та
касаційними скаргами відповідач
вказував зазначені вище доводи
підставою своїх скарг, не надаючи при
цьому будь-яких доказів на їх
підтвердження. Хоча у відповідності до
вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Дана апеляційна скарга також не
містить у собі доказів та посилань
апелянта на обставини, які б
спростовували заявлені вимоги
позивача

Вказуючи в апеляційній скарзі на
невірність розрахунку заборгованості
за кредитним договором при визначенні
розміру поточної заборгованості за
нарахованими відсотками, апелянт, на
думку колегії суддів, не надав
розрахунку, який би свідчив про
механізм та складові, які
використовувалися апелянтом при
визначенні невідповідність розрахунку
здійсненого позивачем у
відповідності до положень п.2.5 та п. 2.6
кредитного договору ( а саме період
даного перерахунку, щомісячні
нарахування із урахуванням складових
боргу, та суму заборгованості на
початок розрахунку із визначенням її
складових частин).

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що заочне рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення. Може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: