АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції -Букіна О.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5728/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Волошиної В.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Лужецькій І.С.

за участю представника
позивача Корабецької М.О.,

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, який на підставі
довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, на
заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 9 січня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 9 січня 2014
року позовні вимоги ПАТ «Енергобанк»
задоволені: стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Енергобанк»
заборгованість за кредитним договором
від 15.04.2008 в розмірі 1 116 021,03 грн;
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Енергобанк» судовий збір у розмірі 3
441,00 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 09.01.2014
відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.04.2008 між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_5
укладено договір про іпотечний кредит
№ 15-Д, згідно умов якого позивач надав
ОСОБА_5 700 000,00 грн, а остання
зобов'язалася повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 14% річних в порядку
та на умовах, визначених договором.

Також встановлено, що 15.04.2008 між ПАТ
«Енергобанк» та ОСОБА_4 укладений
договір поруки, відповідно до якого
відповідач зобов'язався відповідати за
виконання ОСОБА_5 договірних
зобов'язань.

Станом на 06.12.2013 загальна
заборгованість за кредитним договором
склала 1 116 021,03 грн, з яких: 680 555,60 грн -
заборгованість за кредитом, 349 647,65 грн -
заборгованість за відсотками, 25 397,39 грн
- пеня за прострочення сплати чергового
платежу, 60 420,39 грн - пеня згідно п. 6.5
кредитного договору.

Крім того встановлено, що 05.04.2013
позивачем, з метою попередження
порушення умов кредитного договору та
повернення заборгованості,
відповідачу та третій особі направлено
претензії про повернення
заборгованості по кредиту, а також
відсотків за користування кредитом,
які залишилися без задоволення.

Враховуючи позовні вимоги доведеними,
суд першої інстанції задовольнив їх у
повному обсязі та стягнув з ОСОБА_4
заборгованість у розмірі 1 116 02,03 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 09.01.2014 та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Енергобанк» відмовити у повному
обсязі. Посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, вказує
на відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки вважає припиненою
поруку у зв'язку із збільшенням
відповідальності поручителя, про що
він не був повідомлений. Також вважає
незаконним стягнення суми боргу лише з
ОСОБА_4 з урахуванням його солідарної
відповідальності з ОСОБА_5 і не
погоджується з розміром
заборгованості.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача просив
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів. Представник
позивача просила апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного
заочного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених у суді
першої інстанції вимог, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
оскаржуване рішення - зміні з огляду на
таке.

Предметом спору у даній справі є
стягнення заборгованості за кредитним
договором з поручителя.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне зобов'язання).

Відповідно до чинного цивільного
законодавства України банк вправі
пред'явити позов про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до солідарних боржників як одночасно,
так і до кожного з них окремо.

Судом встановлено та не
заперечується сторонами, що у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору, між
сторонами виник спір, за врегулюванням
якого позивач звернувся із позовом до
Дарницького районного суду м. Києва.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою забезпечення своєчасного і
повного виконання
зобов'язаньпозичальника за кредитним
договором між позивачем та
відповідачем 15.04.2008 укладено договір
поруки (а.с. 33 - 34).

Правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується наявними
у матеріалах справи доказами, що
відповідно до п. 3 договору поруки від
15.04.2008 поручитель відповідає за
зобов'язаннями згідно з кредитним
договором в тому ж обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків тощо. Відповідальність
поручителя і боржника є солідарною (а.с.
34).

При цьому, не заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що договір поруки припинив свою
чинність з того часу, коли банк та
ОСОБА_5 уклали додаткову угоду № 1 від
01.02.2013, чим змінили умови договору про
іпотечний кредит від 15.04.2008 та
збільшили розмір основного
зобов'язання, про що він не був
повідомлений та не давав своєї згоди на
це, з огляду на таке.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від
01.02.2013 (а.с. 11-12) погоджено новий графік
погашення кредитної заборгованості,
відповідно до якої реструктуризована
заборгованість позичальника, яка
підлягала погашенню починаючи з 05.02.2013.
При цьому з наданих банком розрахунків
(а.с. 13 - 29) не вбачається збільшення суми
загальної заборгованості по кредиту.

Крім того, пеня нарахована за період з
02.02.2012 по 01.02.2013 у зв'язку з
простроченням сплати позичальником
чергових платежів по кредиту до
реструктуризації боргу. А тому,
виходячи з умов п.п. 5.3.2 кредитного
договору від 15.04.2008 (а.с. 7) та п. 1.3, п. 3
договору поруки (а.с. 33 - 34), немає
підстав вважати збільшеною
відповідальність поручителя ОСОБА_4,
оскільки штрафна санкції у вигляді
пені передбачені умовами договорів.

Виходячи з викладеного, немає підстав
вважати, що в порушення вимог ст. 559 ЦК
України відбулося збільшення обсягу
відповідальності ОСОБА_4, оскільки
жодних нових умов щодо порядку зміни
процентної ставки в бік збільшення,
розширення змісту основного
зобов'язання щодо дострокового
повернення кредиту у ОСОБА_4, як
поручителя, не виникло.

З матеріалів справи також вбачається,
що за договором поруки від 15.04.2014
поручитель зобов'язується відповідати
перед кредитором солідарно в повному
обсязі за своєчасне виконання
боржником усіх його зобов'язань за
договором про іпотечний кредит від
15.04.2008 та додатковими угодами до нього,
як існуючими на момент укладення
договору, так і тими, що виникнуть на
його підставі в майбутньому.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник.

Виходячи з наведеного, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що
відповідач зобов'язаний відповідати
перед банком солідарно з основним
боржником, заслуговують на увагу.

У зв'язку з цим колегія дійшла висновку,
що оскільки ОСОБА_4 є поручителем за
зобов'язаннями ОСОБА_5, а суд першої
інстанції цього не врахував та стягнув
з відповідача суму заборгованості як з
самостійного боржника, рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 09.01.2014 в цій частині у відповідності
до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає
зміні із зазначенням ОСОБА_4 як
солідарного з ОСОБА_5 боржника.

В іншій частині заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 9 січня 2014 року підлягає залишенню
без змін як таке, що ухвалене у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 305, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 9 січня 2014
рокузмінити, зазначивши в абзаці 2
резолютивної частини рішення після
слів: «Стягнути з ОСОБА_4» «як
солідарного з ОСОБА_5 боржника».

В іншій частині заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 9 січня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з моменту його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
В.М. Волошина

О.І. Шкоріна