Провадження № 2/755/4838/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1
про стягнення боргу, -

в с т а н о
в и в:

Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва звернулось до суду з
позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_1 заборгованості за
житлово-комунальні послуги на загальну
суму 2 433,97 грн. та стягнення з
відповідача суми судового збору,
мотивуючи свої вимоги тим, що за
Розпорядженням Дніпровської районної
в м. Києві державної адміністрації від
17.06.2013 року № 335 з 02.09.2013 року об'єкти
житлового та нежитлового фонду
територіальної громади м. Києва,
переданого до сфери управління
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, закріплені на
праві повного господарського відання
за КП «Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва», весь житловий та
нежитловий фонд переданий на баланс КП
«Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва», про що складено
відповідні акти прийому-передачі.
Відповідно до п. 5 Розпорядження
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації від 05.12.2013 року
№ 71, боргові зобов'язання за надані
житлово-комунальні послуги залишились
на балансі КП по УЖГ Дніпровського
району м. Києва. Таким чином, КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва до 31.12.2013
року виконував функції з утримання
будинку і прибудинкової території,
надання житлово-комунальних послуг та
проведення розрахунків з
квартиронаймачами житлових приміщень
будинку за надані житлово-комунальні
послуги. Відповідач ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, який також являється
споживачем житлово-комунальних послуг,
наданих підприємством позивача. В
порушення норм діючого законодавства
відповідач не виконував в повному
обсязі своїх обов'язків по своєчасному
внесенню плати за користування
квартирою АДРЕСА_1 та за надані
комунальні послуги, внаслідок чого
утворилась заборгованість у період з
01.10.2001 року по 01.01.2014 року у розмірі 2 433,97
грн. В порядку досудового врегулювання
спору відповідачу було надіслано
вимогу-попередження з пропозицією
сплати заборгованості в добровільному
порядку, однак добровільно погасити
борг відповідач відмовляється, у
зв'язку з чим підприємство позивача
змушене звернутись з вимогою про
стягнення боргу в судовому порядку.

Представник позивача Вітюк О.С. в
судове засідання не з'явилась, про день,
час та місце судового розгляду справи
повідомлена належним чином, однак
надала до суду заяву, відповідно до
якої позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить провести
розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Згідно статті 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до статті 24 цього Закону
балансоутримувач має право звертатися
до суду про звернення стягнення на
майно осіб, які відмовляються
оплачувати рахунки за споживання
житлово-комунальних послуг або
відшкодовувати завдані збитки майну,
що перебуває в нього на балансі.

Отже, слід зазначити, що
балансоутримувач житлової будівлі має
законне право на звернення до суду в
разі несплати особами, що проживають в
даній будівлі, кошів за споживання ними
житлово-комунальних послуг.

Як убачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1, що підтверджено
Договором купівлі-продажу квартири від
01.12.2000 року, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с. 8)

За даними довідки Форми № 3, виданої
Житловою ремонтно-експлуатаційною
організацією № 412 від 12.03.2014 року, у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 28.12.2000 року. (а.с. 7)

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу
Української РСР, наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги. Квартирна
плата та плата за комунальні послуги в
будинках державного і громадського
житлового фонду вносяться щомісяця в
строки, встановлені Радою Міністрів
Української РСР.

Відповідно до частини 7 статті 18 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", місцева державна
адміністрація регулює ціни та тарифи
за виконання робіт та надання
житлово-комунальних послуг
підприємствами, а також визначає і
встановлює норми їх споживання,
здійснює контроль за їх додержанням.

Згідно п. 35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року №572,
обов'язок по сплаті за обслуговування і
ремонт будинку, комунальні та інші
послуги покладається на власника,
наймача, орендаря житлового
приміщення.

Судом встановлено, що за період з 01.01.2001
року по 01.01.2014 року відповідач
заборгував підприємству позивача по
сплаті за квартирну плату та
житлово-комунальні послуги на загальну
суму 2 433,97 грн., що підтверджується
представленими підприємством позивача
довідками та розрахунками. (а.с. 11-16)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правовими наслідками порушення
зобов'язання за положенням статті 611
Цивільного кодексу України є серед
іншого відшкодування збитків.

Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615
Цивільного кодексу України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Стаття 322 Цивільного кодексу України
встановлює обов'язок власника
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позов Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва підлягає до задоволення та
присуджує до стягнення з відповідача
ОСОБА_1 суму заборгованості за
квартплату та за житлово-комунальні
послуги у розмірі 2 433,97 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, з
урахуванням вимог статті 99 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивача сплачену суму
судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 322, 526, 610, 615 Цивільного
кодексу України, ст. 68 Житлового
кодексу УРСР, ст.ст. 1, 24 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", ст.ст.
10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 216, 232, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1
про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
заборгованість по квартплаті та платі
за житлово-комунальні послуги у
розмірі 2 433,97 грн. та судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 243,60
грн., а всього на загальну суму 2 677 (дві
тисячі шістсот сімдесят сім) гривень 57
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я