Справа № 367/4440/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 Ірпінський міський суд
Київської області у складі:

головуючої
Саранюк Л. П.

при секретарі
Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду при судовому розгляді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Бучанської міської ради Київської
області про визнання права власності
за правом спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2.
Після його смерті залишилось спадкове
майно у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець спорудив
вказаний житловий будинок та отримав
акт державної технічної комісії про
готовність закінченого будівництвом
об'єкта до експлуатації від 12 лютого 1996
року. Рішенням виконавчого комітету
Бучанської селищної ради народних
депутатів від 09 квітня 1996 року № 62
затверджено вказаний акт приймальної
комісії; зобов'язано Ірпінськие
міжміське бюро технічної
інвентаризації видати свідоцтво про
право власності. Натомість,
спадкодавець не отримав свідоцтва про
право власності на зазначений житловий
будинок.

Крім того, за життя спадкодавець склав
заповіт, згідно якого заповідав їй усе
своє майно.

Після смерті спадкодавця, вона у
встановлені законодавством строки
звернулась до приватного нотаріуса
Ірпінського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття
спадщини та видачу відповідного
свідоцтва. Натомість, своєю постановою
від 24.06.2014р. № 02-31/75 приватний нотаріус
відмовила їй у видачі свідоцтва про
право власності на спадкове майно у
зв'язку з відсутністю документів про
право власності на заявлений у цьому
позові житловий будинок.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду. Умовою
для переходу в порядку спадкування
права власності на об'єкти нерухомості,
в тому числі житловий будинок, інші
споруди, земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку.

Так, як зазначено вище, її батько
(спадкодавець) вказаний житловий
будинок спорудив на законних підставах
та ввів його в експлуатацію у 1996 році.
Фактично даний житловий будинок є
перебудовою іншого житлового будинку,
який був придбаний її батьком на
підставі договору купівлі-продажу та
розташовувався за цією ж адресою на цій
же земельній ділянці.

За нормами Цивільного кодексу УРСР та
інших нормативних актів, які діяли на
час завершення будівництва даного
будинку та введення його до
експлуатації, право власності на нього
виникало з моменту створення
(спорудження) майна.

Натомість, оскільки орган нотаріату
керується чинними на момент звернення
спадкоємця нормативними актами -
отримати свідоцтво про право на
спадщину вона не може

Інших спадкоємців першої черги за
заповітом чи за законом крім неї немає.

У зв'язку з вищевикладеним просить суд,
визнати за нею, право власності за
правом спадкування на будинок АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задоволити.

Представник Бучанської міської ради в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи була повідомлена
належним чином, причину неявки суду не
повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає позов таким, що підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер батько позивачки - ОСОБА_2. Після
його смерті залишилось спадкове майно
у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець спорудив
вказаний житловий будинок та отримав
акт державної технічної комісії про
готовність закінченого будівництвом
об'єкта до експлуатації від 12 лютого 1996
року. Рішенням виконавчого комітету
Бучанської селищної ради народних
депутатів від 09 квітня 1996 року № 62
затверджено вказаний акт приймальної
комісії; зобов'язано Ірпінськие
міжміське бюро технічної
інвентаризації видати свідоцтво про
право власності. Натомість,
спадкодавець не отримав свідоцтва про
право власності на зазначений житловий
будинок.

Крім того, за життя спадкодавець склав
заповіт, згідно якого заповідав ОСОБА_1
усе своє майно.

Після смерті спадкодавця, позивачка у
встановлені законодавством строки
звернулась до приватного нотаріуса
Ірпінського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття
спадщини та видачу відповідного
свідоцтва. Натомість, своєю постановою
від 24.06.2014р. № 02-31/75 приватний нотаріус
відмовила їй у видачі свідоцтва про
право власності на спадкове майно у
зв'язку з відсутністю документів про
право власності на заявлений у цьому
позові житловий будинок.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду. Умовою
для переходу в порядку спадкування
права власності на об'єкти нерухомості,
в тому числі житловий будинок, інші
споруди, земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку.

Так, як зазначено вище, її батько
(спадкодавець) вказаний житловий
будинок спорудив на законних підставах
та ввів його в експлуатацію у 1996 році.
Фактично даний житловий будинок є
перебудовою іншого житлового будинку,
який був придбаний її батьком на
підставі договору купівлі-продажу та
розташовувався за цією ж адресою на цій
же земельній ділянці.

За нормами Цивільного кодексу УРСР та
інших нормативних актів, які діяли на
час завершення будівництва даного
будинку та введення його до
експлуатації, право власності на нього
виникало з моменту створення
(спорудження) майна.

Натомість, оскільки орган нотаріату
керується чинними на момент звернення
спадкоємця нормативними актами -
отримати свідоцтво про право на
спадщину вона не може.

Інших спадкоємців першої черги за
заповітом чи за законом крім позивачки
немає.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного
кодексу України право на спадкування
виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадщина належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного
кодексу України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину, а згідно
ст. 16 Цивільного кодексу України
засобом захисту свого права є визнання
права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, з правочинів, тобто дій особи,
спрямованих на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Таким чином суд вважає, що позов
знайшов своє підтвердження у судовому
засіданні та підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст.15, 16, 202, 219, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК
України, ст. ст. 15, 57, 62, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за
правом спадкування на будинок АДРЕСА_1.

Повний текст рішення буде виготовлено
03.08.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Л. П. Саранюк