Справа № 459/1414/14
Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4254/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 8 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області про
стягнення моральної шкоди, завданої
професійним захворюванням,

в с т
а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_3 11000 грн.
заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення оскаржило відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Зазначає,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що позивачем не долучено
жодного медичного висновку про
наявність факту спричинення йому
моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров»я на виробництві. Жодних
медичних документів, які б
підтверджували перенесені
стрес-депресію, які зазнав позивач
внаслідок моральних страждань у
результаті отриманого ушкодження
здоров»я до матеріалів справи не
подано. Також зазначає, що позивачу
виплачуються щомісячні страхові
виплати у зв'язку з частковою втратою
професійної працездатності і йому було
виплачено одноразову страхову
виплату у зв»язку із встановленням
вперше стійкої втрати професійної
працездатності та забезпечено
позивача тричі санаторно-курортною
путівкою. Крім того позивач отримує
пенсію за віком як працівник провідних
професій на підземних відкритих
гірничих роботах..

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання скарги,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню
не підлягає з огляду на наведені нижче
мотиви.

Встановлено, що протягом 1980-2002 р.р.
позивач працював на шахті № 2
«Бендюзька», що є структурним
підрозділом ДП «Львівугілля» в
шкідливих умовах праці.

18.01.2004 р. був звільнений у зв»язку із
виявленою невідповідністю виконуваній
роботі внаслідок стану здоров»я.

Із акту від 14.01.2002 р., складеного
комісією працівників шахта
«Бендюзька» убачається, що професійні
захворювання виникли у позивача у
результаті важкої фізичної праці із
вимушеним , незручним положенням талі
на колінах напочіпки; контакту в
процесі роботи з віброінструментом та
несприятливими факторами
мікроклімату..

23.07.2002 р. Львівською обласною МСЕК
позивачу вперше встановлено ІІІ групу
інвалідності із втратою
працездатності 45 %, а висновком МСЕК від
25.09.2002 р. йому встановлено ІІІ групу
інвалідності із втратою
працездатності про профзахворюванню
55%, з яких 10% - хронічний бронхіт.

В подальшому оглядом МСЕК від 04.11.2008 р.
ОСОБА_3 встановлено 60% втрати
працездатності , висновком МСЕК від
21.05.2009 р. позивачу встанвлено 65% втрати
працездатності, з яких: 45% -
вегето-сенсорна невропатія рук, 15% -
хронічний бронхіт, 5% - трудове каліцтво
від 10.06.1985 р.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", в
редакції, яка діяла на момент
встановлення позивачу втрати
працездатності, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов"язаний виплатити у
встановленому законодавством порядку,
зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Отже, із вимог цього Закону випливає, що
обов'язком відповідача є виплата
моральної шкоди працівнику, завданої
внаслідок ушкодження його здоров»я, що
й зазначено у ст. 9 Закону України «Про
охорону праці».

Відповідно до п.2 наказу МОЗ України №
420 від 05.06.2012 року Про затвердження
порядку та критеріїв встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.08.2012 року визнано
таким, що втратив чинність наказ МОЗ
України від 22.11.1995 року, яким
затверджено Порядок встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов"язане з
виконанням трудових обов'язків, у п. 3.8
якого передбачалося, що на МСЕК
покладено обов'язок встановлення
факту спричинення моральної шкоди.

Факт заподіяння позивачу шкоди
підтверджується копією виписки з
історії хвороби, копіями актів
розслідування професійного
захворювання, копією довідки МСЕК, з
якої вбачається, що ОСОБА_3
безтерміново встановлено ІІІ групу
інвалідності із 65% втрати
працездатності, що є достатньою
підставою для встановлення цього
факту.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України,
при вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди суду необхідно
встановити характер завданої
моральної шкоди, глибину і тривалість
моральних та фізичних страждань
потерпілого, настання негативних змін
у його житті, можливість відновлення
стану, який мав потерпілий до
нещасного випадку чи професійного
захворювання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції вірно врахував
ступінь втрати працездатності
позивача, а саме 65 %, характер та обсяг
страждань, їх тривалість, а також, що
позивач має серйозні порушення стану
здоров»я у зв'язку з цим порушені його
нормальні життєві зв'язки.

Твердження апелянта про те, що
позивачем не представлено докази, які б
підтверджували нанесення моральної
шкоди, завданої професійним
захворюванням спростовуються
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачу виплачуються щомісячні
страхові виплати у зв'язку з частковою
втратою професійної працездатності і
йому було виплачено одноразові
страхові виплати у зв»язку із
встановленням вперше стійкої втрати
професійної працездатності, а тому
підстав для відшкодування моральної
шкоди немає, є невірним, оскільки
відповідно до вимог чинного
законодавства позивач має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок ушкодження його
здоров»я.

Так як суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
закону, доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду, то суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що рішення слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України
колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 8 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: