У х в а л а

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом приватного
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до приватного акціонерного
товариства «АІСЕ Україна» (далі - ПрАТ
«АІСЕ Україна») про визнання договору
поруки припиненим, за касаційною
скаргою ОСОБА_7, поданою в інтересах
ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 7
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ПрАТ «АІСЕ Україна»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що 30 липня
2008 року між ним та ОСОБА_4 укладено
угоду № 198637 та підписано Додатки № 1, №
2 та № 3 до неї, які є невід'ємними
частинами Угоди, згідно умов якої в
рамках системи Автоплан позивач надає
Учасникам послуги, спрямовані на
придбання ними автомобіля на основі
системи Автоплан. ОСОБА_4,
скориставшись положеннями ст. 10 до
Додатку № 2 до Угоди звернувся із
заявою про вибір іншої моделі
автомобіля, ніж та, що вказана в Додатку
№ 1 до Угоди Chevrolet Lacetti та обрав
автомобіль CHERY TIGGO і 19 грудня 2008 року
сплатив різницю поточної вартості між
цінами вищезазначених моделей
автомобілів у розмірі 3 252 грн. 28 грудня
2008 року ОСОБА_4 отримав автомобіль CHERY
TIGGO 2.41 SQR7240 кузов № НОМЕР_1, 2008 року
випуску й зареєстрував на своє ім'я в
Ужгородському ВРЕВ УДАІ УMBС України в
Закарпатській області, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3. Відповідно до умов Угоди ОСОБА_4
зобов'язався оплатити вартість
автомобіля та вартість наданих йому
послуг шляхом сплати 100 щомісячних
повних внесків, але взяті зобов'язання
в повному обсязі не виконав, порушивши
порядок сплати щомісячних внесків, а з
квітня 2011 року припинив сплачувати
внески. 18 грудня 2008 року між
позивачем та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладено
договір поруки, відповідно до якого
останні, як поручителі зобов'язувалися
солідарно відповідати перед позивачем
за виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань,
що виникають з Угоди. Оскільки в
добровільному порядку відповідачі
відмовляються виконати свої
зобов'язання, позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість у розмірі 102 394 грн 74 коп.

У вересні 2011 року ОСОБА_6 пред'явила
зустрічний позов до ПрАТ
«АІСЕ Україна» про припинення договору
поруки, посилаючись на те, що вона, як
поручитель, не давала згоди ОСОБА_4 на
звернення із заявою до позивача про
вибір іншої моделі автомобіля ніж та,
що вказана в додатку № 1 до
Угоди № 198367 та обрання автомобіля CHERY
TIGGO, вартість якого була значно більша
ніж вартість автомобіля, зазначеного у
Додатку № 1 до вказаної Угоди. З огляду
на зазначене, просила припинити
зобов'язання за договором поруки,
укладеного 18 грудня 2008 року між ЗАТ
«АІСЕ Україна» та ОСОБА_6

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 19
листопада 2013 року позов ПрАТ «АІСЕ
Україна» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ПрАТ «АІСЕ
Україна» суму заборгованості за угодою
№ 198637 у розмірі 102 394 грн 74 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано договір поруки, укладений 18
грудня 2008 року між ЗАТ «АІСЕ Україна»
та ОСОБА_6 припиненим.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 7 лютого
2014 року рішення районного суду в
частині відмови в задоволенні позову
про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_6
та в частині задоволення зустрічного
позову ОСОБА_6 скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ПрАТ «АІСЕ
Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на користь ПрАТ «АІСЕ Україна»
заборгованість за угодою № 198637 від 30
липня 2008 року в розмірі 102 394 грн 74 коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє в
інтересах ОСОБА_6, просить скасувати
рішення апеляційного суду та направити
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення первісного позову та
відмову у задоволенні зустрічного
позову, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив з того, що обсяг
відповідальності поручителя не
збільшився, оскільки договір поруки
було підписано вже після того, як
позичальник обрав інший автомобіль, а
отже розмір зобов'язання позичальника
не змінювався після підписання
договору поруки.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судів та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
були дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладеного в
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану в
інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 7 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова