Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів - Кеміня
М.П., Куштана Б.П.

при секретарі -
Марчишак Ю.М.

з участю - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_3 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 23 травня 2014 року справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи:
Мукачівська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_5, про визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2014 року дочка померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 - ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до свого батька і
чоловіка померлої - ОСОБА_1, в якому,
посилаючись на те, що останній на
підставі довідки ТОВ «І.Т.В. Сервіс» від
16.02.2013 р., яка містить недостовірні дані
про те, що на момент смерті спадкодавця,
в квартирі разом з нею був прописаний
тільки відповідач, отримав два
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадкове майно з порушенням
її прав, просила визнати ці свідоцтва
недійсними.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду від 9 квітня 2014 року вжито заходи
для забезпечення позову шляхом
накладення арешту на земельну ділянку
площею 0,2942 га, яка розташована на
території Шенборнської сільської ради
Мукачівського району та на прості
іменні акції ВАТ «Закарпатське
племпідприємство», належні ОСОБА_1

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 23 травня 2014 року позов
задоволено. Визнано недійсними видані
ОСОБА_1 Мукачівською міською державною
нотаріальною конторою 24 липня 2013 року
свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну ділянку,
розташовану на території Шенборнської
сільської ради Мукачівського району,
зареєстроване за № 2-391, та свідоцтво
про право на спадщину за законом на
іменні акції «Закарпатське
племпідприємство», зареєстроване за №
2-392.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 243,60
грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, в якій просить це
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові. Вказує,
зокрема, на те, що на позивач ОСОБА_4 як і
третя особа ОСОБА_5 на час відкриття
спадщини з спадкодавцем постійно не
проживала. Крім того, суд не дав оцінку
тому факту, що в повторному свідоцтві
про народження батьком ОСОБА_4 вказано
ОСОБА_1, а її дівоче прізвище - ОСОБА_4, в
той час як спадкодавцем є ОСОБА_6, а
відповідачем - ОСОБА_1 (а.с.128-129).

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що до
правовідносин сторін, що виникли із
здійснення права на спадкування за
законом, підлягають застосуванню
ст.ст.1216, 1218, 1258, 1261, 1267, 1268, 1301 ЦК України.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

На момент смерті ОСОБА_6 та відкриття
спадщини діяв Цивільний Кодекс
Української РСР 1963 р., який втратив
чинність з 1 січня 2004 р. у зв'язку з
набранням чинності ЦК України 2003 р.

Спадщина складалася з земельної
ділянки площею 0,2942 га, розташованої на
території Шенборнської сільської ради
Мукачівського району Закарпатської
області з цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства, яка належала померлій на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗК № 003971, виданого 20 лютого 2001 року,
та простих іменних акцій Відкритого
акціонерного товариства «Закарпатське
племпідприємство» в кількості 5982 штуки
на загальну суму по номінальній
вартості 1495,50 грн., що належали померлій
згідно виписки з реєстру власників
іменних цінних паперів № 7 про стан
особового рахунку НОМЕР_1, виданої
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ясени» від 12 квітня
2012 р.

Спадкоємство здійснювалося за законом,
оскільки воно не було змінено
заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 р.
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

За твердженням позивача спадкоємцями
першої черги померлої ОСОБА_6 є її
чоловік - відповідач ОСОБА_1 та дві
дочки - позивач ОСОБА_4 та третя особа
без самостійних вимог ОСОБА_5

Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнавалося,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном і якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Судом встановлено, що протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини ніхто
із спадкоємців померлої ОСОБА_6
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини не подав.

В той же час з заяви відповідача ОСОБА_1
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом, яка була подана
ним до Мукачівської державної
нотаріальної контори 24 липня 2013 р.
вбачається, що він просив видати
свідоцтво про право на спадщину,
посилаючись на те, що фактично прийняв
спадщину (а.с.62). В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_1 підтвердив той факт,
що протягом шести місяців після смерті
дружини ОСОБА_6 фактично вступив в
управління та володіння спадковим
майном, а саме земельною ділянкою та
простими іменними акціями, оскільки
зорав та обробляв цю ділянку.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
книги шостої цього Кодексу
застосовуються до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Оскільки, як уже зазначалося,
відповідач відповідно до вимог ст.549 ЦК
УРСР 1963 р. прийняв спадщину фактично
вступивши в управління та володіння
спадковим майном, суд першої інстанції
безпідставно застосував до спірних
правовідносин правила книги шостої ЦК
України, що набрав чинності з 1 січня 2004
року.

В той же час, позивач ОСОБА_4 свої
позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
прийняла спадщину, оскільки постійно
проживання разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, що немає
жодного правового значення для
встановлення факту прийняття спадщини
відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 р.,
який підлягає застосуванню до
правовідносин, що виникли між
сторонами.

За таких обставин відповідно до вимог
пп. 3 і 4 ст.309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 549
ЦК УРСР 1963 р. (втратив чинність), та п.5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 23 травня 2014 року скасувати.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи:
Мукачівська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_5, про визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

с у д д і:

Кемінь М.П. Боднар
О.В. Куштан Б.П.