Справа №731/524/14
Провадження №2/731/143/14
Варвинський районний суд
Чернігівської області
складі судді Семенченка О.М.,
участю секретаря Петренко Т.І.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державної казначейської
служби України, прокуратури
Чернігівської області про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями прокуратури у
зв'язку з незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності, -
24 червня 2014 року до суду
звернувся ОСОБА_2 з позовом, яким
просить стягнути з Державного
казначейства України на відшкодування
моральної шкоди 20 068 гривень за рахунок
коштів Державного бюджету шляхом
списання їх в безспірному порядку на
його користь з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України.
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 30 вересня 2012 року
відносно нього була порушена
кримінальна справа за ч. 1 ст. 190 КК
України. 8 жовтня 2012 року слідчим
Варвинського РВ УМВС йому було обрано
запобіжний захід у виді підписки про
невиїзд, а через тиждень - винесено
постанову про притягнення в якості
17 лютого 2014 року кримінальне
провадження було закрито у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину,
передбаченого ст. 358 КК України, а
обраний запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд було скасовано, а
тому на підставі Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» у нього виникло
право на відшкодування моральної
Враховуючи, що з моменту
порушення кримінальної справи і до
моменту її закриття минуло 1 рік 4
місяці і 17 днів і цей період виявився
найважчим у житті позивача, оскільки
його життя перетворилося на суцільні
допити в міліції та суді, що порушували
його нормальні життєві зв'язки та
обмежували можливість реалізувати
права та інтереси щодо організації
життя, а в результаті взятої з нього
підписки про невиїзд він був
позбавлений можливості кудись поїхати
на відпочинок, позивач оцінює моральну
шкоду у розмірі 20 068 гривень.
В судове засідання позивач ОСОБА_2
не з'явився, подав через канцелярію
суду заяву про розгляд справи без його
участі. Представник позивача ОСОБА_1
позовні вимоги уточнив, просить
стягнути з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_2 20 068
грн. моральної шкоди.
Представник відповідача
Державної казначейської служби
України в судове засідання не з'явився
з невідомих суду причин, хоча був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи, про що свідчить
наявне в матеріалах справи
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 16).
Представник прокуратури
Чернігівської області Пуць Т.М. позов
не визнала та пояснила, що будь-яких
слідчих дій прокуратурою області у
кримінальному провадженні не
проводилося, дії прокуратури
неправомірними не визнавалися. У ході
досудового розслідування відносно
позивача взагалі не застосовувалося
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
затримання чи незаконного
застосування запобіжного заходу у виді
тримання під вартою. Таким чином,
підстави для відшкодування ОСОБА_2
моральної шкоди за рахунок коштів
Державного бюджету України відсутні.
Більше того, прокурор послалася
на те, у відповідності до ст. 214 КПК
України слідчий зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше 24 годин
після подання заяви, повідомлення про
вчинене кримінальне правопорушення
або після самостійного виявлення ним
будь-якого джерела обставин, що можуть
свідчити про вчинення кримінального
правопорушення, внести відповідні
відомості до Єдиного реєстру досудових
розслідувань та розпочати
розслідування. Відмова у прийнятті та
реєстрації заяви чи повідомлення про
кримінальне правопорушення не
допускається. Крім того, після
повернення справи для проведення
додаткового розслідування, тобто з 7
грудня 2012 року по момент закриття
кримінального провадження, - 17 лютого
2014 року, жодних слідчих дій з ОСОБА_2 не
Прокурор Пуць Т.М., посилаючись на
необґрунтованість заявленого позову,
недоведеність факту заподіяння
моральної шкоди та підстав для її
стягнення, просить в задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
Заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1,
прокурора Пуць Т.М. та дослідивши
матеріали справи, матеріали
кримінального провадження по
обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 358 КК
України, суд вважає, що позов слід
задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що 30 вересня 2012
року старшим слідчим Варвинського РВ
УМВС України в Чернігівській області
Дейнекою В.П. було порушено кримінальну
справу за ч. 1 ст. 190 КК України відносно
ОСОБА_2 (а.с. 1 кримінального
8 жовтня 2012 року слідчим
Варвинського РВ УМВС відносно ОСОБА_2
було обрано запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд (а.с. 33
кримінального провадження).
Після проведення досудового
розслідування справа була направлена
до суду, де 3 грудня 2012 року в ході
судового розгляду обвинувачення
ОСОБА_2 з ч. 1 ст. 190 КК України було
змінено на ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 93-94
кримінального провадження).
Постановою Варвинського
районного суду Чернігівської області
від 7 грудня 2012 року кримінальна справа
по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 358 КК
України була направлена прокурору
Варвинського району Чернігівської
області для проведення додаткового
розслідування (а.с. 106-107 кримінального
27 грудня 2012 року, у зв'язку з
набранням чинності нового КПК України,
повідомлення про вчинення ОСОБА_2
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, було
внесено до Єдиного реєстру досудових
розслідувань (а.с. 40).
17 лютого 2014 року кримінальне
провадження, внесене до ЄРДР за №
КК України було закрито у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
злочину, передбаченого ст. 358 КК
України. Обраний запобіжний захід у
виді підписки про невиїзд було
скасовано (а.с. 143-145 кримінального
Статтею 56 Конституції України
закріплено право кожного на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування; їх посадових і
Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК
України, на яку як на одну з підстав
позову посилається позивач ОСОБА_2,
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду. В частині 2 вказаної статті
зазначено, що право на відшкодування
шкоди, завданої фізичній особі
незаконними діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», відповідно до
положень цього Закону підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок: 1) незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян; 2)
незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних
робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу; 3)
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України «Про
оперативно-розшукову діяльність», «Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю» та іншими
актами законодавства. У випадках,
зазначених у частині першій цієї
статті, завдана шкода відшкодовується
в повному обсязі незалежно від вини
посадових осіб органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду.
Статтею 2 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» визначено, що право
на відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадку закриття
кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або не встановлення достатніх доказів
для доведення винуватості особи у суді
і вичерпанням можливостей їх отримати.
Зокрема Закон передбачає
відшкодування моральної шкоди (ст. 3).
Відповідно до положень ст. 4
Закону відшкодування моральної шкоди
провадиться за рахунок коштів
Державного бюджету у разі, коли
незаконні дії органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
У спорах про відшкодування шкоди
діє презумпція заподіювача шкоди,
згідно з якою саме відповідач доводить
відсутність своєї вини у завданні
шкоди. Суд вважає, що сторона позивача
довела заподіяння позивачу моральної
Частинами 2 та 3 ст. 13 Закону
встановлено, що розмір моральної шкоди
визначається з урахуванням обставин
справи в межах, встановлених цивільним
законодавством. Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться
відповідно до розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.
В п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року роз'яснено, що у
випадках, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати чи
неоподатковуваним мінімумом доходів
громадян, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру
мінімальної заробітної плати чи
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, що діють на час розгляду
справи.
Згідно Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» в
липні 2014 року мінімальна заробітна
плата складає 1218 гривень.
При визначенні розміру моральної
шкоди суд враховує, що на протязі
тривалого часу позивач був обмежений у
своїх правах та свободах вільно
пересуватися, оскільки відносно нього
був обраний запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд, що позбавило
можливості вести звичний спосіб життя.
Зокрема, запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд слідчим було
обрано 8 жовтня 2012 року, яким покладено
в обов'язок позивачеві не відлучатися
без дозволу органів міліції, слідчого,
прокурора та суду з місця проживання,
з'являтися по першому їх виклику та
попереджено на випадок порушення даної
підписки про зміну запобіжного заходу
на більш сувору (а.с. 34 кримінального
провадження). Цей запобіжний захід було
скасовано постановою слідчого 17 лютого
2014 року (а.с. 5-6).
Згідно п. 9 Перехідних положень
КПК України 2012 року, запобіжні заходи,
арешт майна, відсторонення від посади,
застосовані під час дізнання та
досудового слідства до дня набрання
чинності цим Кодексом, продовжують
свою дію до моменту їх зміни,
скасування чи припинення у порядку, що
діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Посилання представника
відповідача Пуць Т.М. на те, що позивачу
не була заподіяна моральна шкода,
оскільки після повернення справи для
проведення додаткового розслідування,
тобто з 7 грудня 2012 року по момент
закриття кримінального провадження, - 17
лютого 2014 року, жодних слідчих дій з
ОСОБА_2 не вчинялося, є безпідставним.
Вже сам факт кримінального
переслідування позивача на протязі
тривалого часу призвів до порушень
його нормальних життєвих зв'язків та
змусив вживати додаткові заходи щодо
організації свого життя, вишукувати
адвокатів, терпіти щоденну
морально-психологічну напругу, бути
під обтяженням заборони вільного
пересування, визначеного постановою
слідчого про обрання запобіжного
заходу, що підтверджується наведеними
З матеріалів справи вбачається,
що позивач перебував під слідством та
судом з 30 вересня 2012 року по 17 лютого 2014
року, тобто 1 рік 4 місяці і 17 днів.
Таким чином, виходячи з принципів
поміркованості, розумності та
справедливості, а також з мінімального
розміру, встановленого ст. 13 Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури та
суду", беручи до уваги те, відшкодування
має бути не більше, аніж достатнім для
розумного задоволення потреб особи і
не повинен призводити до її збагачення,
суд вважає за можливе стягнути на
користь позивача моральну шкоду в сумі
Судові витрати підлягають
розподілу в порядку ст. 88 ЦК України, а
саме їх слід віднести за рахунок
Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України,
суд -
Позов ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України,
прокуратури Чернігівської області про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями прокуратури у
зв'язку з незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності,
Стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку, на
користь ОСОБА_2 на відшкодування
моральної шкоди 20 068 (двадцять тисяч
шістдесят вісім) гривень.
Судові витрати віднести за
Рішення суду може бути оскаржене
до судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Чернігівської
області через Варвинський районний
суд.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.М. Семенченко