Справа № 645/2223/13-ц
Провадження №
01 серпня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
При секретарі судових засідань
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на майно, за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя, за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
частку в спільному майні,
Позивач ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з позовом та просила суд визнати
за нею 1/3 частину права власності на
житловий будинок з надвірними
прибудовами за адресою АДРЕСА_6. (Адреса
до зміни меж міста та перейменування:
АДРЕСА_6, АДРЕСА_6, далі по тексту адреса
будинку: АДРЕСА_6). В обґрунтування
заявлених вимог зазначила наступне:
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло, виданого Центром
приватизації державного житлового
фонду Управління комунального майна та
приватизації ХМР від 18.02.1999 року
реєстраційний номер 8-99164737,
зареєстрованого КП «ХМБТІ» від 29.03.1999
належала ? частина права власності на
квартиру АДРЕСА_1. Інша ? частина
квартири належала матері позивачки
ОСОБА_4, також на підставі права
власності. 08.07.2004 року ОСОБА_4 діючи від
себе та від неповнолітньої на той час
ОСОБА_2, як законний представник
продала квартиру АДРЕСА_1 по договору
купівлі - продажу від 08.07.2004 року, який
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі №
1854. На гроші отримані від продажу
квартири, мати позивачки - ОСОБА_4,
перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3, збудували
житловий будинок, який розташований за
адресою АДРЕСА_6. Вказане право
власності на будинок було
зареєстровано на матір позивачки
ОСОБА_4. Також, позивачка зазначила, що
на вказаний будинок, який збудовано за
рахунок спільних коштів її та матері,
також має право відповідач ОСОБА_3, як
чоловік відповідачки ОСОБА_4 Таким
чином, позивачка вважає, що право
власності на вказаний будинок належить
всім на праві спільної сумісної
власності, тому просить визнати за нею
1/3 частину права власності на житловий
будинок з надвірними прибудовами за
ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з позовом
про поділ спільного майна подружжя та
просив суд визнати право власності за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ? частині житлового
будинку, який розташований за адресою
АДРЕСА_6, як сумісне майно подружжя, та
просив визнати за кожним по ? частині
земельної ділянки що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_6. В обґрунтування
заявлених вимог зазначив наступне: 29
липня 1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено шлюб. В період шлюбу у сторін
народилася дочка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У 2011 році шлюб між сторонами було
розірвано. На теперішній час ОСОБА_3
уклав новий шлюб з ОСОБА_6 (свідоцтво
про укладення шлюбу від 30 липня 2011 року,
актовий запис № 482). Від вказаного шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_7. Під
час мешкання у шлюбі з ОСОБА_4, було
придбано земельну ділянку, площею 1579,34
кв.м. На вказаній ділянці за спільні
кошти було побудовано двоповерховий
житловий будинок та господарські
будівлі та споруди, а саме - гараж
«Б», погреб «б1», оглядова яма «б2»,
сарай «В», вигрібна яма «Д», спортивний
майданчик «Г», огорожа. На підставі
Рішення виконавчого комітету
Кулиничівської селищної ради
Харківського району Харківської
області № 154 від 11 квітня 2006 року,
Виконавчим комітетом Кулиничівської
селищної ради Харківського району
Харківської області 29.06.2006 року було
надано свідоцтво серії ЯЯЯ № 772465 про
право власності на двоповерховий
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_6 за відповідачкою
ОСОБА_4, про що свідчить витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 11092560 від 30 червня 2006 року (номер
запису 64 в книзі 1). Позивач зазначив, що
набута земельна ділянка, та
вищевказаний житловий будинок на цій
ділянці двірні споруди і споруди є
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки набуто (побудовано) ними за
спільні кошти під час шлюбу, а крім
того, частину будівельних робіт ОСОБА_3
виконував власноручно, купував
будівельні матеріали та інше. У
добровільному порядку ОСОБА_4
відмовляється розподілити будинок,
тому він змушений звернутись до суду.

ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_3 з позовом,
яким просила визнати за нею право
власності на частину у спільному
сумісному майні з відповідачем на
земельну ділянку та житловий будинок з
надвірними побудовами, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_6 у
розмірі 75 %, відступивши від принципу
рівності майна подружжя. В
обґрунтування позову зазначила, 29
липня 1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено шлюб, зареєстрований
Фрунзенським відділом РАГСу Харкова. 16
лютого 2011 року шлюб між сторонами було
розірвано. В період шлюбу у сторін
народилася дочка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В період шлюбу ОСОБА_4 була придбана
земельна ділянка площею 1579,34 кв.м. за
адресою АДРЕСА_6. На вказаній ділянці за
її кошти, які були отримані від продажу
належної її двокімнатної квартири, був
збудований житловий будинок та
надвірні прибудови. На підставі
Рішення виконавчого комітету
Кулиничівської селищної ряди
Харківського району Харківської
області № 154 від 11 квітня 2006 року,
Виконавчим комітетом Кулиничівської
селищної ради Харківського району
Харківської області 29.06.2006 року було
надано свідоцтво серії ЯЯЯ № 772465 про
право власності на двоповерховий
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_6. (на цей час адреса
будинку: АДРЕСА_6). ОСОБА_4. В зв'язку з
тим, що основним джерелом фінансування
будівництва житлового будинку були
кошти від проданої квартири та її
заробітна плата, а не спільний сімейний
бюджет, тому позивачка вважає, що їй
належить 75 % вказаного житлового
будинку з надвірними прибудовами.
Також, зазначила, що відповідач у
будівництві майже участі не приймав,
так як в період будівництва з 2004 року по
травень 2005 р., відповідач мешкав з іншою
жінкою та не допомагав у будівництві.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свої
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, надала свої пояснення за
змістом позовних вимог, просила їх
задовольнити в повному обсязі. Проти
вимог ОСОБА_4 не заперечувала, проти
вимог ОСОБА_3 заперечувала, просила
відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_8, який діяв на
підставі доручення, проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 заперечували у
повному обсязі, просили відмовити у їх
задоволенні, мотивуючи тим, що на час
продажу вищевказаної квартири ОСОБА_2
була неповнолітньої та її опікунами, та
розпорядниками майна, були її батьки,
які за спільною згодою продали
квартиру та витратили кошти на потреби
родини. Проти позовних вимог ОСОБА_4
заперечували частково. Зазначивши при
цьому, що 8 липня 2004 року, ОСОБА_2 разом з
ОСОБА_4 було продано квартиру АДРЕСА_1
за 72 610,00 гривень. Ці кошти, згідно їх
пояснень, було вкладено в будівництво
спірного будинку. Тобто, ОСОБА_2 було
вкладено 72610,00/ 2 = 36 305,00 гривень, а
відповідно до позовних вимог ОСОБА_2
просить визнати за нею право власності
на 1/3 частину спірного житлового
будинку, з чим ОСОБА_3 та його
представник не погоджуються, оскільки
на момент прийняття будинку в
експлуатацію (30 червня 2006 року) його
ринкова вартість становила 884830,00
гривень. Тому частка ОСОБА_2 в спірній
власності становить приблизно 4
відсотки, за умови доведення факту
використання її коштів при будівництві
спірного будинку. Свої вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити, також надали звіт,
проведений Приватною фірмою «Рубіж»,
згідно якого на час на момент прийняття
будинку в експлуатацію (30 червня 2006
року) його ринкова вартість становила
884830,00 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_9, який діяв на
підставі договору про надання
юридичних послуг, позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просила їх
задовольнити в повному обсязі. Проти
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували,
просили відмовити в повному обсязі.
Також підтримали позовні вимоги ОСОБА_2
У судовому засіданні ОСОБА_4 зазначила,
що спірний будинок, в основній її
частині, був збудований за кошти,
отримані від продажу її особистої
власності, а саме : квартири АДРЕСА_1, і
тому її частина у порядку поділу майна
подружжя повинна бути збільшена. Крім
того, ОСОБА_4 зазначила, що з червня 2009
року до лютий 2011 року ОСОБА_3 залишив
сім'ю, проживав з іншою жінкою, де
народилася дитина, не оказував
матеріальної підтримки родині,
приховував від родини свої доходи. Крім
того, в червні 2009 року відповідач,
залишивши сім'ю, відвіз сумісне нажите
майно, а саме, автомобіль, вантажний
автомобіль "УАЗ", будівельний
інструмент, 50 грам золота, і
використовував їх фактично для
забезпечення життя іншої сім'ї. Також,
ОСОБА_4 зазначила, що дитина - ОСОБА_2,
мешкає разом з нею, та розмір аліментів,
які надає відповідач, не забезпечує її
нормального фізичного та духовного
розвитку.

По справі були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_3
Свідку відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
знаходячись у шлюбі, сумісно
побудували будинок, у будівництві
якого допомагала свідок, її батько та
чоловік. Свідок зазначила, що дійсно,
ОСОБА_4 продала квартири, кошті він якої
пішли на будівництво будинку, вигнали
стіни та кришу. Свідку не відомо про
розмір заробітної плати сторін по
справі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні
зазначила, що вона знає родину ОСОБА_4 20
років. Свідку відомо, що ОСОБА_4 продала
свою квартиру та побудувала будинок, а
ОСОБА_3 гуляв та нічого для будівництва
не робив.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні
вказала, що вона є подругою покійної
матері ОСОБА_4 Свідку відомо, що у 2001
році ОСОБА_4 придбали земельну ділянку,
у 2002-2003 року почали будівництво
будинку, заклали фундамент, а у 2004 році
ОСОБА_4 продала свою квартиру, та
сторони закінчили будівництво будинку.
Свідок зазначив, що ОСОБА_3 покинув свою
родину та усім говорив, що будинок
залишає ОСОБА_4 та доньці.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні
зазначив, що він знає ОСОБА_4 зі школи.
Свідку відомо, що протягом 1997-2003 році
ОСОБА_4 працювала на заправці та
отримувала високу заробітну плату,
приблизно 100 доларів США в день. Свідку
відомо, що ОСОБА_4 разом з чоловіком
купили землю та після продажу квартири
ОСОБА_4, побудували будинку.

Суд, вислухавши пояснення та доводи
сторін, дослідивши надані сторонами
докази у їх сукупності, вважає що
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають, позовні вимоги ОСОБА_4
підлягають частковому задоволенню,
позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з позовних вимог сторін
по справі спірним є житловий будинок з
надвірними побудовами, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_6 та
земельна ділянка за вказаною адресою.
Відповідно до матеріалів справи
рішенням 20 сесії Харківської міської
ради 6 скликання № 907/12 від 24.10.2012 року
«Про впорядкування найменувань» (яке
набуло чинності з 1 листопада 2012 року)
було встановлено та впорядковано
найменування елементів
вулично-дорожньої мережі на території,
що включена до меж міста Харкова згідно
постанови Верховної Ради України від
06.09.2012 р. № 5215-VI «про зміну і
встановлення меж міста Харків,
Дергачівського і Харківського районів
Харківської області». Відповідно до
вказаного рішення частина
Харківського району зокрема й с.
Перемога, тепер відноситься до
Фрунзенського району м. Харкова.
Відповідно до Додатку № 1 до цього
Рішення вул. Нагорна у селищі Перемоги
входить до меж міста Харкова.
Відповідно до Переліку перейменувань
елементів вулично-дорожньої мережі
міста на території, що включена до меж
міста Харкова, що міститься у Додатку №
2 - вулицю Нагорну перейменовано у
вулицю Раковського. Рішенням виконкому
Харківської міської ради від 20.11.2013
року № 764 «Про зміну та впорядкування
адрес об'єктам нерухомого майна на
території, що включена до меж міста
Харкові» АДРЕСА_6 перейменовано на
АДРЕСА_6.

У судовому засіданні встановлено, що 29
липня 1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено шлюб, зареєстрований
Фрунзенським відділом РАГСу Харкова.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу 14 грудня 2001 року ОСОБА_4
було придбано земельну ділянку, площею
0,15 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_6, після перейменування: АДРЕСА_6.
29 січня 2002 року на вказану земельну
ділянку було видано держаний акт на
право приватної власності на земля на
ім'я ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 29.06.2006
р. № 154 виданого Виконавчим комітетом
Кулиничівської селищної ради
Харківського району Харківської
області, зареєстрованого в КП «ХМБТІ»
30.06.2006 р. реєстраційний номер 15105276,
ОСОБА_4 на праві приватної власності
належить двоповерховий житловий
будинок розташований за адресою
Харківська область, Харківський район,
АДРЕСА_6, після перейменування: АДРЕСА_6.

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_6 (після перейменування:
АДРЕСА_6) на території Кулиничівської
селищної ради, виготовленого станом на
23.01.2010 р., реєстровий номер 1-64,
інвентаризаційна справа № 74 виданого
Харківським міським БТІ власник
житлового будинку ОСОБА_4. Загальна
площа житлового будинку складає 165,50
кв.м., жилова площа 70,20 кв.м., допоміжна
95,30 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу, виданого 4 травня 2011 року 1-ВЛ №
121434 відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Харківського
районного управління юстиції
Харківської області, актовий запис № 31
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно частин 1, 7 статті 57 СК України,
який набрав чинності з 01.01.2004 року,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка зокрема є: майно, набуте нею,
ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за
час шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування;
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Якщо у придбання майна вкладені крім
спільних коштів і кошти, що належали
одному з подружжя, то частка у цьому
майні, відповідно до розміру внеску, є
його особистою приватною власністю.

Статтею 70 СК України передбачено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідно до договору купівлі продажу
квартири від 08.07.2004 року посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 1854
ОСОБА_4, що діяла за себе особисто та від
імені малолітньої доньки ОСОБА_2 та
ОСОБА_14, уклали вказаний договір про
продаж квартири АДРЕСА_1, яка належала
продавцям в рівних частинах.

Виходячи з наведеного, враховуючи
пояснення сторін по справі, їх
представників, пояснення свідків та
надані докази, суд приходить до
висновку, що будівництво будинку
відбувалось за спільні кошти подружжя,
а також за кошти, отримані ОСОБА_4 від
продажу належної їй, та її дитині, на
праві особи той власності квартири
АДРЕСА_1, і тому суд збільшує частку у
сумісної власності подружжя, а саме
будинку АДРЕСА_6. Як вбачається зі
звіту, проведеного Приватною фірмою
«Рубіж», який надав ОСОБА_3, ринкова
вартість об'єкту оцінки за станом на
30.03.2006 року, на час прийняття спірного
будинку в експлуатацію становила 884830,00
гривень. Незгода ОСОБА_4 та її
представника з проведеною оцінкою не є
підставою для визнання цього доказу
недопустимим, оскільки ні ОСОБА_4, ні її
представник не скористались своїм
правом проведення експертної оцінки,
призначення експертизи. Також суд
вважає недоведеним ті обставини про
необхідність зменшення частки ОСОБА_3
внаслідок того, що він не дбав про свою
родину, не вносив достатньої кількості
матеріальних коштів до сімейного
бюджету або не бажав працювати
незважаючи на те, що мав можливість для
цього, витрачав майно подружжя для
задоволення виключно або переважно
своїх особистих потреб, забрав частину
майна подружжя. Сторонами не
заперечується, що сторони мешкали
разом до червня 2009 року, шлюб було
розірвано у 2011 році, але сторони не
заперечують, що після того, як ОСОБА_3
пішов з сім'ї, сплачує аліменти на
утримання ОСОБА_2, а факт крадіжки
майна, в розумінні ст.. 59 ЦПК України не
знайшов свого підтвердження. Також є
безпідставними є посилання ОСОБА_4 на
той факт, що розмір аліментів, які
сплачує ОСОБА_3 не достатній для
фізичного та духовного розвитку
повнолітньої ОСОБА_2

Як вбачається з договору
купівлі-продажу від 08.07.2004 року ціна за
якою була продана квартира АДРЕСА_1
складає 72610 грн., що складає 8/100 частин
від загальної вартості спірного
будинку, і тому суд визнати спільним
сумісним майном подружжя, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, житловий будинок літ. «А-2», з
надвірними будівлями та спорудами:
гараж літ «Г», сарай літ. «В»; вигрібна
яма , літ. «Д»; спортивний майданчик літ.
«Г», огорожа № 1, 2, що розташований за
адресою АДРЕСА_6 та визнає за ОСОБА_3
право власності у порядку поділу майна
подружжя на 42/100 частин зазначеного
житлового будинку, а за ОСОБА_4 - 58/100
частин будинку.

Також підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_3 про поділ земельної
ділянки.

Відповідно до ст.. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Статтею 70 СК України передбачено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Тому суд, визнає спільним сумісним
майном подружжям земельну ділянку,
кадастровий номер: :00:001:0009, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та
визнає за ОСОБА_3 право власності, у
порядку поділу майна подружжя, на 1/2
частину земельної ділянки, кадастровий
номер: :00:001:0009, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_6 та за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину зазначеної
земельної ділянки.

Також підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_4 про поділ сумісного
майна подружжя GEELY FC Impress, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суд застосовує
положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо
обов'язкової згоди одного з подружжя на
отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. У судовому
засіданні сторони не вносили кошти на
депозитний рахунок суду та таких вимог
не заявляли. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Враховуючи зазначене, суд визнає
спільним сумісним майном подружжя
автомобіль GEELY FC Impress, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнає
за ОСОБА_4 право власності, у порядку
поділу майна подружжя, на 1/2 частину
автомобіля GEELY FC Impress, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та за
ОСОБА_3 на 1/2 частину спірного
автомобіля.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають.

Так, як встановлено у судовому
засіданні відповідно до договору
купівлі продажу квартири від 08.07.2004
року посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 1854
ОСОБА_4, що діяла за себе особисто та від
імені малолітньої доньки ОСОБА_2 та
ОСОБА_14, уклали вказаний договір про
продаж квартири АДРЕСА_1, яка належала
продавцям в рівних частинах.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 177 СК України
батьки управляють майном, належним
малолітній дитині, без спеціального на
те повноваження. Батьки зобов'язані
дбати про збереження та використання
майна дитини і її інтересах. Батьки
вирішують питання про управляння
майном дитини спільно, якщо інше не
передбачене договором між ними.

Таким чином, право батьків на
управляння майном дитини виникає на
підставі прямої вказівки закону.
Судовим розглядом встановлено, що при
відчуження квартири АДРЕСА_1 проходило
з погодження батьків малолітньої на
той час ОСОБА_2, зазначений договір не
визнано недійсним, ніяких заперечень
ні з боку ОСОБА_4 , ні з боку ОСОБА_3 не
надходило.

Крім того, будинок АДРЕСА_6 визнано
спільною сумісною власністю подружжя,
і тому підстав, враховуючи
вищевикладені обставини у даному
рішенні суду, для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 не має.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71, 177 СК
України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Визнати спільним сумісним майном
подружжя, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, житловий
будинок літ. «А-2», з надвірними
будівлями та спорудами: гараж літ «Г»,
сарай літ. «В»; вигрібна яма , літ. «Д»;
спортивний майданчик літ. «Г», огорожа
№ 1, 2, що розташований за адресою
АДРЕСА_6 та визнати за ОСОБА_3 (ІДН
НОМЕР_2) право власності у порядку
поділу майна подружжя на 42/100 частин
житлового будинку літ. «А-2», з
надвірними будівлями та спорудами:
гараж літ «Г», сарай літ. «В»; вигрібна
яма літ. «Д»; спортивний майданчик літ.
«Г», огорожа № 1, 2, що розташований за
адресою АДРЕСА_6.

Визнати спільним сумісним майном
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну
ділянку, кадастровий номер:
:00:001:0009, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_6 та визнати за ОСОБА_3 (ІДН
НОМЕР_2) право власності, у порядку
поділу майна подружжя, на 1/2 частину
земельної ділянки, кадастровий номер:
:00:001:0009, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_6 та за ОСОБА_4 (ІДН НОМЕР_3) право
власності, у порядку поділу майна
подружжя, на 1/2 частину земельної
ділянки, кадастровий номер:
:00:001:0009, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_6.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Визнати спільним сумісним майном
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий
будинок літ. «А-2», з надвірними
будівлями та спорудами: гараж літ «Г»,
сарай літ. «В»; вигрібна яма літ. «Д»;
спортивний майданчик літ. «Г», огорожа
№ 1, 2, що розташований за адресою
АДРЕСА_6 та визнати за ОСОБА_4 (ІДН
НОМЕР_3) право власності у порядку
поділу майна подружжя на 58/100 частин
житлового будинку літ. «А-2», з
надвірними будівлями та спорудами:
гараж літ «Г», сарай літ. «В»; вигрібна
яма літ. «Д»; спортивний майданчик літ.
«Г», огорожа № 1, 2, що розташований за
адресою АДРЕСА_6.

Визнати спільним сумісним майном
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобіль
GEELY FC Impress, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнати
за ОСОБА_4 (ІДН НОМЕР_3) право власності,
у порядку поділу майна подружжя, на 1/2
частину автомобіля GEELY FC Impress, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та
за ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_2) на 1/2 частину
автомобіля GEELY FC Impress, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ -