Справа № 495/5632/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання про забезпечення
позову

по цивільній справі № 495/5632/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк»

про повернення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білгород-Дністровського
суду знаходиться цивільна справа
№495/5632/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» про
повернення грошових коштів.

Як вбачається з резолютивної частини
позовної заяви ОСОБА_1, ним заявлено
клопотання про забезпечення позову в
порядку статті 151 Цивільного
процесуального кодексу України шляхом
накладення арешту на нерухоме майно
ПАТ «Міський комерційний банк», а саме
комп'ютери, меблі, сейфи і тощо.

Між тим, таке клопотання ОСОБА_1 взагалі
нічим не мотивоване.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення позову, суд дійшов до
висновку про повернення такого
клопотання, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 151
Цивільного процесуального кодексу
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову (ч.2
ст.151 ЦПК України).

Частиною третьою ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Між тим, як вбачається з клопотання
ОСОБА_1 про забезпечення позову, ним
взагалі не зазначеної жодної підстави
для її задоволення.

Крім того, в порушення пунктів 2, 3
частини другої статті 151 Цивільного
процесуального кодексу України, пункту
4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ОСОБА_1:

- не визначено належним чином та не
підтверджено будь-якими доказами
обґрунтування необхідності виду
забезпечення позову, який належить
застосувати;

- не наведено інших (взагалі будь-яких)
відомостей, потрібних для забезпечення
позову;

- не представлено жодних доказів на
підтвердження своїх вимог, які б
свідчили, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

У відповідності до частини восьмої
статті 153 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, встановивши, що
заяву про забезпечення позову подано
без додержання вимог статті 151 цього
Кодексу, повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

Відсутність зазначених вище
відомостей, обґрунтувань та будь-яких
доказів позбавляє суд дійти висновку
про наявність достатньо
обґрунтованого припущення, що невжиття
заходів забезпечення позову може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, у
зв'язку з чим клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення позову підлягає
поверненню заявнику.

В свою чергу, заявник не позбавлений
можливості, усунувши вказані недоліки
заяви про забезпечення позову,
повторно звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 Цивільного
процесуального кодексу України, заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 151, 153, 209, 210
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 забезпечення позову
по справі №495/5632/14-ц повернути
заявнику.

Повернути ОСОБА_1 (67701, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
сплачений, згідно квитанції № 58 від
17.08.2014 року, судовий збір в сумі 121 (сто
двадцять одна) гривня 80 (сімдесят)
копійок.

Зобов'язати фінансовий орган - УДКСУ у
Білгород-Дністровському районі
Одеській області (ЄРДПОУ 37894104; МФО 828011;
адреса 67700, м. Білгород-Дністровський,
вул. Першотравнева,76) повернути ОСОБА_1
(67701, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) сплачений, згідно квитанції № 58
від 17.08.2014 року, судовий збір в сумі 121
(сто двадцять одна) гривня 80 (сімдесят)
копійок.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області.

Суддя
В.В. Мишко