Справа № 500/3833/14-ц
Провадження № 2/500/1994/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представника
позивача:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
Суворівської селищної ради
Ізмаїльського району Одеської області
про встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності
на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 та Суворівської
селищної ради Ізмаїльського району
Одеської області про визнання права
власності на спадкове майно. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2,
після смерті якого залишилося спадкове
майно у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 заповіт не залишав,
спадкова справа після його смерті не
заводилася. На день смерті спадкодавця
спільно з ним з кола спадкоємців першої
черги проживала та була зареєстрована
дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
померла. Після її смерті залишилося
спадкове майно, яке складається з
житлового будинку АДРЕСА_1, який вона
фактично прийняла, але не встигла
юридично оформити. Зазначила, що після
смерті матері у встановлений законом
строк написав заяву про прийняття
спадщини від 30.10.2012 року, зареєстровану
в реєстрі за № 4540 приватним нотаріусом
Ізмаїльського районного нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_5, але
належним чином і в строк встановлений
законом її не подав. Ізмаїльською
державною нотаріальною конторою
Одеської області йому відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за тих підстав, що необхідно було
протягом шести місяців з дня смерті
спадкодавця подати заяву про прийняття
спадщини та оскільки відсутнє
свідоцтво про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Сторони, будучи своєчасно та належним
чином повідомленими про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися. Позивач
направив представника з належним чином
посвідченими повноваженнями.
Відповідачі звернулися із заявою про
визнання позову та розгляд справи у їх
відсутності (а.с.26, 44, 50).

У судовому засіданні представник
позивача уточнила позовні вимоги,
остаточно просила встановити факт, що
померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є
чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4,
та визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті матері, та складається із
житлового будинку АДРЕСА_1.

Вислухавши представника позивача,
допитавши свідків, перевіривши
матеріали справи, суд, на підставі
фактів, встановлених у судовому
засіданні, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За змістом п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_2, його матір'ю зазначена
«ОСОБА_4», батьком зазначений «ОСОБА_2»
(а.с.13).

Допитана у судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6 пояснила, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 приходиться
чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка свідчать про
наявність підстав для встановлення
факту, що має юридичне значення,
зокрема, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 є чоловіком померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання права власності на спадкове
майно, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1, належав на праві особистої
власності ОСОБА_2, що підтверджено
свідоцтвом про право особистої
власності від 23.04.1964 року та листом КП
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації» за вих.800 від 11.07.2014
року (а.с.7, 46).

Відповідно до повторного свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області 17.01.2014 року, ОСОБА_2
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
тобто з 01.01.2004 року.

Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.525 ЦК УРСР
відкрилася спадщина на вищевказане
майно.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, після його смерті заяви від
спадкоємців до нотаріальної контори не
надходили, спадкова справа не заведена,
що підтверджено листом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори
Одеської області за вих.№1623/02-14 від
11.07.2014 року (а.с.47).

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.529 ЦК УРСР після смерті
ОСОБА_2 були дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_2
та дочка ОСОБА_3

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Зазначені
в цій статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Пунктом 124 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженої наказом Міністерства
юстиції Української РСР від 31.10.1975
року N45/5, визначалось, що доказом вступу
в управління чи володіння майном
можуть бути: довідка управління
будинками, правління
житлово-будівельного кооперативу,
виконавчого комітету місцевої Ради
депутатів трудящих про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним тощо.

На час відкриття спадщини ОСОБА_4
проживала разом із спадкодавцем
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
Суворівської селищної ради за №1332 від
12.06.2014 року (а.с.18).

31.03.2011 року ОСОБА_4 залишила заповіт,
зареєстрований за №164, яким заповіла
земельну ділянку площею 4, 680 га,
розташовану на території Суворівської
селищної ради Ізмаїльського району
Одеської області, передану для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ОД №020351, виданого
Ізмаїльською районною державною
адміністрацією 23.11.2005 року, - ОСОБА_3;
житловий будинок АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 (а.с.8,
11).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 09.07.2012 року, виданого
виконавчим комітетом Суворівської
селищної ради Ізмаїльського району
Одеської області, ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
вищезазначене спадкове майно.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_4 стали син ОСОБА_2 та дочка
ОСОБА_3

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині, незалежно від змісту
заповіту після смерті ОСОБА_4
відповідно до ст.1241 ЦК України не
встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, який є
спадкоємцем за заповітом на житловий
будинок АДРЕСА_1, написав заяву про
прийняття спадщини, зареєстровану в
реєстрі за №4540 від 30.10.2012 року
приватним нотаріусом Ізмаїльського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_5 (а.с.14).

Згідно з ч.2 ст.1272 ЦК України за
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

Письмовою відповіддю Ізмаїльської
державної нотаріальної контори за
№717/02-14 від 28.03.2014 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, у
зв'язку з тим, що йому необхідно було
протягом шести місяців з дня смерті
спадкодавця подати заяву про прийняття
спадщини та відсутнє свідоцтво про
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.17).

Приймаючи до уваги, що іншої форми
захисту права на спадкове майно, окрім
визнання права власності на нього,
позивач не має, а також ту обставину, що
відповідачі безумовно визнали позов їх
визнання не суперечить закону й не
порушує права свободи чи інтереси
інших осіб, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Суворівської
селищної ради Ізмаїльського району
Одеської області про встановлення
факту, що має юридичне значення, та
визнання права власності на спадкове
майно, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 приходиться
чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, та
складається із житлового будинку
АДРЕСА_1.

Копію рішення надіслати для відома
сторонам.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: