Справа № 344/6756/14-ц
Провадження № 2/344/3041/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді:
Польської М.В.

при секретарі c/з:
Дзюбак Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням.

У позовній заяві зазначено, що 08.10.2009
року позивач з відповідачами уклав
договір купівлі-продажу квартири, за
яким позивач купив у відповідачів
квартиру АДРЕСА_1.

23 липня 2014 року позивач подав до суду
заяву в якій просив розглядати справу
за його відсутності, позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, протягом
заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, хоч про час і місце судового
розгляду повідомлялися у
встановленому порядку, в тому числі
через ЗМІ, а тому, виходячи зі змісту ч.1
ст. 224 ЦПК України, та того, що
відповідач про причини неявки суд не
повідомили, а позивач подав достатньо
матеріалів, які свідчать про
взаємовідносини сторін, суд вважає, що
можливо провести заочний розгляд
справи.

Дослідивши та перевіривши всі докази в
їх сукупності, встановив такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу квартири від 08.10.2009
року ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 передали у
власність ОСОБА_2, а ОСОБА_2 прийняв від
відповідачів квартиру АДРЕСА_1 і
сплатив її вартість та на умовах,
встановлених договором (а.с.6)

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав від 22.09.2011 року (а.с.9)
двохкімнатна квартира за адресою
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_2.

Згідно технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 власником вказаної квартири є
ОСОБА_2 (а.с.4).

Відповідно до будинкової книги для
приписки громадян, що проживають
АДРЕСА_1 (а.с.9) в квартирі зареєстровані
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується і даними адресного
бюро (а.с.33-35).

За ст..383 ЦК України власник квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання та членів
своєї сім'ї.

Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню (частина друга статті
386 ЦК).

При розгляді цивільних справ за
позовом про усунення перешкод у
користуванні власністю предметом
доказування є втрата права на житло,
або взагалі його відсутність, або інші
передбачені ЖК УРСР підстави для
позбавлення права на житло.

Як встановлено судом, відповідачі при
продажі квартири, втратили право на
житло.

За вимогами ст..71 Житлового кодексу при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у певних випадках, передбачених цією
статтею, однак суду не надано докази,
що дані випадки мають місце в спірних
правовідносинах.

Як слідує зі ст..72 ЖК визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст.71, 72 ЖК України, 383, 386 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за
адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_3,
такими, що втратив право користування
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянути
за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя:
Польська М.В.