Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Червинської М.Є., Лесько А.О.,
Черненко В.А.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи:
Перша Ужгородська державна
нотаріальна контора,
житлово-будівельний кооператив
«Алмаз», ОСОБА_6, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя; за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним та
визнання права власності за касаційною
скаргою ОСОБА_4, подану представником -
ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 8 травня 2014
року та касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 8
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом до ОСОБА_5,
треті особи: Перша Ужгородська
державна нотаріальна контора, ЖБК
«Алмаз», ОСОБА_6 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 28
серпня 2007 року належала квартира
АДРЕСА_1. 31 серпня 2007 року ОСОБА_8
складено заповіт на користь ОСОБА_4 (яка
є його внучкою і донькою ОСОБА_6),
відповідно до якого всю
вищезазначену квартиру він заповідав
їй. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8
помер, після смерті якого відкрилась
спадщина на спірну квартиру. Після
смерті ОСОБА_8 вона звернулась у
передбачений законом

строк до Першої Ужгородської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом, де
дізналась, що 15 травня 2012 року
державним нотаріусом Першої
Ужгородської державної нотаріальної
контори Митровкою В.М.
видано ОСОБА_5 - дружині померлого
ОСОБА_8, свідоцтво про право власності
на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. Позивач
вважає, що вищевказане свідоцтво
видано ОСОБА_5 всупереч нормам
матеріального права та є таким, що
підлягає скасуванню, оскільки
спадкоємцями першої черги є ОСОБА_6, яка
є донькою спадкодавця, та ОСОБА_5 -
дружина померлого, які мають право на
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом,
тобто по Ѕ частки квартири. Разом із
тим, позивач зазначає, що ОСОБА_8 у
повному обсязі виплатив ЖБК «Алмаз»
повний внесок у розмірі 4 600 крб. за
спірну квартиру, ще до укладення шлюбу
з ОСОБА_5, тобто квартира є його
особистою власністю, якою він
розпорядився на користь позивача,
залишивши на її ім'я заповіт.

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулась
до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним та
визнання права власності.

Свої вимоги позивач за зустрічним
позовом, мотивувала тим, що
розпорядження, яке міститься в
заповіті, від імені ОСОБА_8, яким від
заповідав ОСОБА_10 спірну квартиру,
порушує її право власності на Ѕ частину
у вказаній квартирі, яка є об'єктом
права спільної власності подружжя.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області
від 27 вересня 2013 року первісний позов
задоволено. Визнано недійсним та
скасовано свідоцтво про право
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1, видане 15 травня 2012 року
ОСОБА_5 державним нотаріусом
Першої Ужгородської державної
нотаріальної контори Митровкою В.М.
Вирішено питання про судові витрати. У
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 8 травня 2014
року рішення суду першої інстанції в
частині вирішення первісного позову
ОСОБА_4 скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення про відмову в
позові. У решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_4, та касаційній
скарзі ОСОБА_6 просять скасувати
рішення апеляційного суду в частині
відмови в задоволенні первісного
позову, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судового рішення в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, відмовляючи у
задоволенні первісного позову, на
підставі доказів, наданих сторонами й
належним чином оцінених судом (ст. 212
ЦПК України), дійшов обґрунтованого
висновку, що нотаріусом було
правомірно видано свідоцтво на ім'я
ОСОБА_5 про право власності на 12 частину
спірної квартири, оскільки за життя
ОСОБА_8 між подружжям не визначалися
інші частки спірного майна, які б
давали можливість відступити від
засад рівності часток у спільному
сумісному майні подружжя.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Судові рішення в частині вирішення
зустрічного позову до суду касаційної
інстанції не оскаржені та предметом
перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_7, та касаційну
скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 8 травня 2014
року в частині позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: Перша Ужгородська
державна нотаріальна контора,
житлово-будівельний кооператив
«Алмаз», ОСОБА_6, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М.Є. Червинська А.О.
Лесько М.Є. Черненко