АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 1990/22-ц-783/12 Головуючий у 1-й
інстанції Провадження № 88-ц/789/13/14
Доповідач - Демкович Ю.Й.Категорія - 27
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представників
сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

цивільну справу за заявою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд рішення
апеляційного суду Тернопільської
області від 25 червня 2012 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого без
балансового відділення № 100019/08 філії -
Тернопільського обласного управління
АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
без балансового відділення №100019/08
філії - Тернопільського обласного
управління АТ «Ощадбанк» /надалі
«Банк»/ про визнання недійсним
тристороннього додаткового договору
№1 від 22 квітня 2008 року до договору
поруки від 28 грудня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

10.06.14 заявник звернувся із заявою про
перегляд рішення колегії суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області від 25.06.12 у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Посилається на те, що після набрання
чинності згаданим рішенням заявнику
стали відомі обставини, які є істотними
для справи, і які не були і не могли бути
відомими під час розгляду цієї справи,
а саме те, що ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20.03.14 залишено без змін ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 26.12.13 та рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 20.11.13, яким визнано припиненою з
22.04.08 поруку ОСОБА_1, оформлену
договором про поруку №1 від 28.12.07,
укладеним між нею та Банком.

Заслухавши учасників судового процесу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що заяву слід
задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що 28.12.07 між ОСОБА_3 та ПАТ
«Державний ощадний банк України»
укладено кредитний договір № 271, згідно
із яким Банк надав кредит останньому в
розмірі 68000,00 грн. строком до 27.12.12 зі
сплатою 22% річних /надалі «Кредитний
договір»/.

У забезпечення Кредитного договору
28.12.07 між ОСОБА_1, Банком та
позичальником ОСОБА_3 укладено
трьохсторонній договір поруки №1,
згідно із яким ОСОБА_1 взяла на себе
зобов'язання відповідати перед
кредитором по зобов'язаннях боржника
ОСОБА_3

Додатковим договором №1 від 22.04.08 до
Кредитного договору між Банком та
ОСОБА_3 встановлена нова відсоткова
ставка у розмірі 23% річний (попередня -
22% річних).

22.04.08 між ОСОБА_3, Банком та, як зазначено
в тексті документа, ОСОБА_1 укладено
трьохсторонній додатковий договір №1
до договору поруки від 28.12.07, яким
внесено зміни до договору поруки, щодо
збільшення відсоткової ставки за
Кредитним договором з 22% до 23%.

У жовтні 2011 року Банк звернувся із
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про
солідарне стягнення заборгованості за
Кредитним договором.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 10.05.12 позов
Банку задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_3 105558,97 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Позовні
вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом
задоволено, визнано недійсним
трьохсторонній додатковий договір №1
до договору поруки від 22.04.08, укладеного
між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Банк звернувся із апеляційною скаргою
на дане рішення.

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 25.06.12
задоволено апеляційну скаргу Банку.
Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 10.05.12 в частині
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ «Державний ощадний банк України»
до ОСОБА_1 про солідарне стягнення з неї
заборгованості за кредитним договором
№ 271 від 28.12.07 скасовано і ухвалено в цій
частині нове рішення, яким стягнуто із
ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 на користь
банку заборгованість за Кредитним
договором кошти в сумі 105558,97 грн. У
решті рішення залишене без змін.

Вказане рішення залишене без змін
касаційною інстанцією.

05.06.14 представник ОСОБА_1 звернувся із
заявою про перегляд вищезазначеного
рішення у зв'язку із нововиявленими
обставинами

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення суду
у зв'язку з нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

У відповідності до п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.02.1981 року №1 зі змінами "Про практику
перегляду судами у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішень,
ухвал і постанов у цивільних справах,
що набрали законної сили" - як
нововиявлені можуть розглядатись
обставини, що обгрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, які існували на час
постановлення рішення, ухвали,
постанови, але про них не знали і не
могли знати заявник і суд.

Звертаючись до суду із заявою щодо
перегляду заявник посилався на те, що
вказані обставини мають значення для
вирішення справи, і є істотними для
постановлення вірного рішення, так як
виходячи з них можна зробити висновок
про відсутність підстав для
солідарного стягнення із поручителя
ОСОБА_1 коштів за Кредитним договором
так як порука припинилася, як от:

Вказує, що рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 20.11.13,
залишеним без змін ухвалою апеляційної
інстанції від 26.12.13 та ухвалою
касаційної інстанції від 20.03.14, у справі
за позовом ОСОБА_1 до Банку, третьої
особи ОСОБА_3, про визнання поруки
припиненою, позов ОСОБА_1 задоволено,
визнано припиненою з 22.04.08 поруку
ОСОБА_1, оформлену договором про
надання поруки №1 від 28.12.07, який
укладений із ПАТ «Державний ощадний
банк України». Стягнуто із Банку в
користь ОСОБА_1 680,00 грн. сплаченого
судового збору та 1762,56 грн. вартості
проведення судової експертизи.

Встановлено, що ухвалюючи вищевказане
рішення суд першої інстанції виходив
із того, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК
України, та п.4.4 Договору поруки дія
договору поруки №1 від 28.12.08
припинилась, оскільки ОСОБА_1 не давала
згоди на збільшення її
відповідальності за зобов'язання
ОСОБА_3 перед банком.

Так, у процесі розгляду згаданої справи
ухвалою суду від 04.09.13 призначалася
судом почеркознавча експертиза й
висновком № 5390/13-22 від 21.10.13 експерт
встановив, що підпис на додатковому
договорі №1 від 22.04.08 Договору поруки №1
від 28.12.07 виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою. Даний підпис виконаний без
наслідування справжньому підпису
ОСОБА_1

Тобто, станом на 22.04.08 порука
припинилася.

При ухваленні рішення апеляційною
інстанцією від 25.06.12 вказана обставина
не була врахована, вона є нововиявленою
й суттєво впливає на права та законні
інтереси заявника, а тому дане рішення
підлягає до скасування із врахуванням
вимог ст. 361 ЦПК України.

Як зазначалося вище, рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 10.05.12 позовні вимоги Банку
задоволено частково, стягнуто із
ОСОБА_3 в користь Банку 105558,97 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним
позовом задоволено, визнано недійсним
трьохсторонній додатковий договір №1
до договору поруки від 22.04.08, укладеного
між ОСОБА_3, Банком та ОСОБА_1

В апеляційній скарзі Банк просив
частково скасувати рішення суду першої
інстанції від 10.05.12, а саме щодо відмови
у задоволенні вимог позивача про
солідарне стягнення із ОСОБА_1 суми
боргу ОСОБА_3 перед кредитором й
постановити у цій частині нове рішення,
яким стягнути із вказаного
відповідача солідарно із ОСОБА_3 кошти
в сумі 105558,97 грн.

Ззаначає, що у позовних вимогах Банк не
збільшував розмір відповідальності
для ОСОБА_1 й виходив із розрахунку 22%
річних зі сплати відсотків, як
передбачено Кредитним договором, а не 23
%.

Вказує, що суд вийшов за межі позовних
вимог, так як у мотивувальній частині
рішення визнав поруку ОСОБА_1
припиненою, хоча відповідачка дану
вимогу за зустрічним позовом залишила
без розгляду.

У суді представник апелянта підтримав
вимоги скарги, пославшись на мотиви,
зазначені в ній.

Представники відповідача ОСОБА_1
скаргу не визнав та просили рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, колегія суддів
уважає, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у солідарному стягненні із
ОСОБА_1, як поручителя, спірних коштів,
суд першої інстанції виходив із того,
що порука припинилася внаслідок
збільшення її відповідальності перед
кредитором без її згоди.

Із даним висновком колегія суддів
погоджується з огляду на наступне.

Як було вказано, додатковим договором
№1 від 22.04.08 до Кредитного договору
встановлена нова відсоткова ставка у
розмірі 23% річний (попередня - 22% річних).

Судами встановлено, що відповідачка не
підписувала зміни до договору поруки,
щодо збільшення відсоткової ставки за
Кредитним договором з 22% до 23%, й підпис
під текстом трьохстороннього
додаткового договору №1 від 22.04.08 до
договору поруки від 28.12.07 виконаний не
нею.

Дану обставину визнав представник
позивача, що у силу ст. 174 ЦПК України
дало можливість суду задольнити
позовні вимоги за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Банку та визнати недійсним
згаданий договір про внесення змін.

У цій частині рішення суду не
оскаржується.

Неспроможність доводів апелянта про
незмінність меж відповідальності
поручителя підтверджуються позовними
вимогами Банку про солідарне стягнення
заборгованості за Кредитним договором,
оскільки банк просив стягнути
солідарно із обох боржників 105558,97 грн.,
хоча обрахунок заборгованості для
ОСОБА_3 здійснювався за ставкою 23 %
річних, яка змінена 22.04.08, а апелянт
стверджує, що ОСОБА_1 відсотки
обраховувалися за ставкою 22.

У відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктом 4. 4. Договору поруки,
передбачено, що порука припиняється, у
разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У даному випадку обсяг
відповідальності поручителя
збільшився й своєї згоди на це він не
давав, що підтверджується матеріалами
справи.

Згідно із п. 22 Постанови № 5
Пленуму ВССУ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», відповідно
до частини першої статті 559 ЦК
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Тому, суд першої інстанції вірно
констатував у мотивувальній частині
рішення про припинення поруки ОСОБА_1
перед Банком.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна
інстанція вважає, що рішення суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування - не
вбачає. Із припиненням поруки
відповідальність повинен нести
самостійно ОСОБА_3, що і ухвалив суд.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315,
361 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення колегії суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційному судді Тернопільської
області від 25 червня 2012 року у зв'язку
із нововиявленими обставинами у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі територіального
відокремленого без балансового
відділення № 100019/08 філії -
Тернопільського обласного управління
АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі територіального
відокремленого без балансового
відділення №100019/08 філії -
Тернопільського обласного управління
АТ «Ощадбанк» /надалі «Банк»/ про
визнання недійсним тристороннього
додаткового договору №1 від 22 квітня
2008 року до договору поруки від 28 грудня
2007 року.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого без
балансового відділення №100019/08 філії -
Тернопільського обласного управління
АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 10 травня 2012
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович