Справа № 1620/2767/2012
Провадження № 6/541/42/2014
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2014 року
м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області в складі:

головуючого -судді Гриб М.В.,

при секретарі - Непокупній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миргороді заяву ОСОБА_1
про поворот виконання рішення
Миргородського міськрайонного суду
від 11 лютого 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду від 11 лютого 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Миргородської міської ради, Відділу
Держкомзему у місті Миргород
Полтавської області, Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області, ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку, зобов'язання не перешкоджати у
користуванні проїздом загального
користування, третя особа ОСОБА_4, було
визнано незаконним та скасувано
рішення 11 сесії Миргородської міської
ради Полтавської області 5-го скликання
від 6 березня 2007 року «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів та передачу
у приватну власність гр.ОСОБА_1
земельну ділянку площею 1000 м2 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та земельну ділянку площею 671 м2
для ведення садівництва, за адресою:
АДРЕСА_1, НОМЕР_1 та встановлення
земельного сервітуту» в частині що
стосується земельної ділянки площею 1000
кв.м. для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд.

Було також визнано недійсним Державний
акт серії ЯЕ № 640476 на право власності
на земельну ділянку площею 0,1000 га,
кадастровий номер :50:060:0038, цільове
призначення: для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1, НОМЕР_2 в м.Миргороді
Полтавської області, виданий ОСОБА_1
28.01.2008 року, зобов'язано ОСОБА_1
звільнити проїзд загального
користування між будинковолодіннями
НОМЕР_3 та НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 від
металевих воріт та хвіртки,
розташованих в проїзді і не
перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні
вказаним проїздом до його
домогосподарства.

Вказаним рішенням суду також було
стягнуто з відповідачів Миргородської
міської ради, Відділу Держкомзему в
м.Миргороді, Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області, ОСОБА_1
солідарно на користь ОСОБА_2 3214,60 грн.
(три тисячі двісті чотирнадцять
гривень 60 коп.) у відшкодування судових
витрат, стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 107,30 грн. (сто сім гривень 30 коп.) у
відшкодування судового збору. (а.с. 140-142
т.1).

Згадане рішення суду набрало законної
сили 13 березня 2013 року (а.с.171 т.1) та
звернуто до виконання (а.с.176-179 т.1).

Ухвалою вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 липня 2013 року
вказане рішення Миргородського
міськрайонного суду було скасоване
(а.с. 193-195 т.1), а рішенням апеляційного
суду Полтавської області від 18 березня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Миргородської міської ради, Управління
Держкомагенства у Миргородському
районі Полтавської області , ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту, зобов'язання вчинити певні дії-
відмовлено за безпідставністю (а.с. 142-147
т.2).

18.07.2014 року відповідач ОСОБА_1
звернулася до Миргородського
міськрайонного суду із заявою про
поворот виконання рішення суду та
просила стягнути із ОСОБА_2 на її
користь 742 грн 05 коп, стягнутих з неї на
користь ОСОБА_2 за скасованим рішенням
і зобов'язати останнього встановити
металеві ворота і хвіртку на проїзді
між будинковолодіннями НОМЕР_3 та
НОМЕР_4 по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник, ОСОБА_5, просили
задовольнити її заяву про поворот
виконання рішення в повному об'ємі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву
ОСОБА_1 про поворот виконання рішення
суду не визнали і просили відмовити у
її задоволенні. При цьому посилалися на
те, що за згаданим рішенням суду із
ОСОБА_1 на його користь було стягнуто
лише 555, 27 грн, а не 742,05 коп, які просить
заявниця повернути їй. Воріт та фіртки,
зазначених в заяві ОСОБА_1, він особисто
не демонтував.

Представник Миргородської міської
ради, ОСОБА_7 в судовому засіданні
вважав заяву ОСОБА_1 в частині
повернення стягнутої суми за
скасованим рішенням підлягаючою до
задоволення, а в частині покладення
зобов'язання на ОСОБА_2 встановити
металеві ворота і хвіртку - відмовити.

Представник Управління
Держкомагенства у Миргородському
районі Полтавської області в судове
засідання не з'явився і своєї позиції,
щодо заяви ОСОБА_1 суду не повідомив.

Суд розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_1 вважає
необхідним задовольнити заяву ОСОБА_1
частково, виходячи із наступних
обставин.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 380 ЦПК України,
якщо рішення після його виконання
скасовано і справу повернено на новий
розгляд, а при новому розгляді справи в
позові відмовлено або позовні вимоги
задоволено в меншому розмірі, або
провадження у справі закрито чи заяву
залишено без розгляду, суд, ухвалюючи
рішення, повинен зобов'язати позивача
повернути відповідачеві безпідставно
стягнене з нього за скасованим
рішенням.

Як вбачається із виконавчих листів,
виданих Миргородським міськрайсудом,
листа начальника ВДВС від 06.08.2014 року
(а.с. 192), постанов ВДВС про закінчення
виконавчого провадження (а.с.169-170, 172-173
т.2) а також листа Управління пенсійного
Фонду України в Полтавській області
від 15.04.2014 року (а.с.180 т.2) на виконання
рішення суду від 11.02.2013 року було
стягнуто із ОСОБА_1 всього 672,78 грн (із
розрахунку: 447,97 (на користь ОСОБА_2)+ 44,78
(виконавчого збору)+ 31,00(відшкодування
витрат на проведення виконавчих
дій)+107,30(на користь
ОСОБА_2)+10,73(виконавчого збору)+31.00
(витрат на проведення виконавчих
дій)=672,78 (див. лист на а.с.192) Вказану
суму суд вважає необхідним зобов'язати
ОСОБА_2 повернути заявниці ОСОБА_1 в
порядку повороту виконання рішення, як
сума, що безпідставно стягнена з неї за
скасованим рішенням.

Посилання ОСОБА_2 на те, що на його
користь було стягнуто значно меншу
суму, суд не може прийняти до уваги,
оскільки за змістом ст. 380 ч.2 ЦПК
України в порядку повороту виконання
рішення позивач зобов'язаний повернути
не тільки суми отримані ним за
скасованим рішенням, а і інші суми,
безпідставно стягнуті з відповідача.

Стягнення інших сум з ОСОБА_1 на
виконання згаданого рішення суду в
судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження. При цьому суд бере до
уваги, що сума 218 грн 30 коп, яка згідно
листа на а.с. 192 була утримана із ОСОБА_1,
була перерахована на користь ОСОБА_4 по
виконанню іншого рішення суду, яке не
стосується скасованого рішення суду
від 11.02.2013 року.

Тому в іншій частині заяви ОСОБА_1 суд
вважає необхідним відмовити.

В порядку повороту виконання рішення
суду не підлягають і вимоги ОСОБА_1 в
частині покладення зобов'язання на
ОСОБА_2 встановити металеві ворота і
хвіртку на проїзді, розташованому між
будинковолодіннями НОМЕР_3 та НОМЕР_4
по АДРЕСА_1, оскільки відповідно
пояснень заявниці ОСОБА_1 вона особисто
рішення суду в частині звільнення
проїзду не виконувала, а вказані
хвіртка і ворота безпосередньо були
демонтовані сином позивача, який не був
учасником справи. Згідно відомостей, що
містяться у виконавчому листі (а.с.175-176
т.2), рішення суду в цій частині не було
виконано, оскільки виконавче
провадження за згаданим виконавчим
листом було закінчене не у зв'язку з
його виконанням, а у зв'язку із
скасуванням рішення суду, на підставі
якого був виданий виконавчий документ
(п.4 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження).

Постанова відділу державної
виконавчої служби від 26.02.2014 року (а.с.175
т.2) про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку із скасуванням
рішення, на підставі якого було видано
виконавчий документ, заявницею ОСОБА_1
не оскаржувалась, а відтак набрала
чинності.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 208-218, 380, 381 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Допустити поворот виконання рішення
Миргородського міськрайонного суду
від 11 лютого 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Миргородської міської ради,
Відділу Держкомзему у місті Миргород
Полтавської області, Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області, ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку, зобов'язання не перешкоджати у
користуванні проїздом загального
користування, третя особа ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути заявниці
ОСОБА_1 672 (шістсот сімдесят дві) грн 78
коп.

В задоволенні решти вимог заяви -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
через Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області протягом п'яти
днів з дня її проголошення.

Суддя: М. В. Гриб