У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Країна», третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Простофінанс», про
стягнення заборгованості по договору
страхування, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 25 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що 01 жовтня 2009 року між нею та СК
«Країна» був укладений договір
автомобільного страхування №
15/016729/ПР/2.1.5.1. згідно з яким
страхувальник мас право на отримання
страхового відшкодування. 11 березня 2010
року приблизно о 19-00 годині,
застрахований автомобіль «Нundai Gets»,
державний номер НОМЕР_1 було
припарковано і залишено біля будинку №
22 по вул. Ульянова у м. Запоріжжя.

Приблизно о 23 години 30 хвилин, вийшовши
з будинку, позивачка помітила, що
автомобіль відсутній на тому місті, де
його залишила, а знаходиться приблизно
за тридцять метрів від місця
паркування. На автомобілі були значні
технічні ушкодження. Біля автомобіля,
починаючи з місця, де він був залишений
і до місця його знаходження, на дорозі
були розкидані численні уламки
запчастин, які належали як її
автомобілю, так і іншому автомобілю,
якій здійснив ДТП. На місце аварії були
викликані співробітники ДАІ, які
оформили ДТП у встановленому законом
порядку. Також про страховий випадок
позивачка проінформувала СК «Країна».

Згідно з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження по
встановленню вартості матеріальної
шкоди № 279/08 від 21 серпня 2010 року,
вартість ремонту автомобіля «Нundai Gets»,
державний номер НОМЕР_1 складає
34 768 грн. 39 коп. З урахуванням франшизи
розмір виплати страхового
відшкодування складає 34 396 грн. 39 коп. (34
768,39 грн. - 372 грн.).

Згідно з умовами договору страхова
виплата повинна була здійснена до
27 березня 2010 року, проте до даного
часу не сплачена.

У зв'язку з цим просила суд стягнути з
ПАТ СК «Країна» страхове відшкодування
по договору автомобільного
страхування №
15/016729/ПР/2.1.5.1 від 01 жовтня 2009 року у
розмірі 34 396 грн. 39 коп., витрати на
отримання висновку експертного
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 600 грн.; пеню у розмірі 20 131 грн. 78
коп.; страхову суму з урахуванням
індексу інфляції у розмірі 5 252 грн. 71
коп.; 3% річних у розмірі - 3 901 грн.
40 коп.; моральну шкоду у розмірі 10 тис.
грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 25 березня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова
компанія «Країна» на користь ОСОБА_3 69
475 грн. 19 коп. - спричинених збитків, які
складаються з: 34 396 грн. 39 коп. - сума
виплат за договором; 20 131 грн. 78 коп. -
пеня; 5 252 грн. 71 коп. - інфляція; 3 901 грн. 30
коп. - 3% річних від суми боргу; витрати
за проведення експертизи 5 176 грн. 44 коп.
Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Страхова
компанія «Країна», посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивачка надала
належні докази, на підтвердження
страхового випадку, тому страхова
компанія має виплатити останній
страхове відшкодування з урахуванням
пені за прострочення виплати, 3% річних
та інфляційних.

З такими висновками судів повністю
погодитись не можна, оскільки ці
висновки суперечать вимогам закону та
не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення у повній мірі не відповідають.

Судом установлено, що 01 жовтня 2010 року
ОСОБА_3 та СК «Країна» уклали договір
страхування № 15/016729/ПР/2.1.5.1 автомобіля
«Нundai Gets», державний номер НОМЕР_1 (а. с.
5).

Вигодонабувачем за даним договором
було ТОВ «Простофінанс» (а.
с. 7-9).

11 березня 2010 року поблизу будинку № 22
по вул. Ул'янова у м.
Запоріжжя відбулась ДТП, а саме: наїзд
невідомого автомобіля на стоячий
автомобіль «Нundai Gets», який належить
ОСОБА_3

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження від
21 серпня 2010 року № 279/08 вартість
спричинених ОСОБА_3 збитків склала 34 396
грн. 39 коп. (а. с. 10-27).

Відповідно до 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 виконала всі обов'язки перед
страховиком: надала відомості про факт
настання страхового випадку; викликала
представників ДАІ для належного
оформлення події; своєчасно повідомила
страхову компанію про ДТП, у свою чергу
відповідач доказів того, що позивачка
надала неправдиві відомості про
страховий випадок не надав.

Згідно з п. 17.2.1 Договору страхування
впродовж 10 робочих днів з моменту
одержання всіх необхідних документів
для підтвердження факту настання
причин, обставин та наслідків
страхового випадку та визначення
розміру збитків, страховик складає
страховий акт із визначенням розміру
страхового відшкодування і в строк до 15
робочих днів здійснює виплату.

За таких обставин суди дійшли
правильного висновку про існування
правових підстав для виплати
страхового відшкодування.

Проте не можна погодитися із сумою
стягнутої пені за період з 28 березня 2010
року по 08 січня 2014 року у сумі 20 131 грн. 78
коп.

У п. 13.4.6 Договору зазначено, що
страховик сплачує страхувальнику пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діє на момент прострочення, від
суми заборгованості, за кожний день
прострочення платежу.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Суди, не врахувавши наведених норм
матеріального права, помилково
стягнули пеню за період з 28 березня 2010
року по 08 січня 2014 року.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини не звернули, у порушення
вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не
врахували норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановили
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК України судові
рішення в частині розміру стягнутої з
ПАТ «СК «Країна» пені за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
підлягають скасуванню з передачею
справи у цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Країна» задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 25 березня 2014 року у частині розміру
пені за несвоєчасне здійснення
страхового відшкодування скасувати,
справу у цій частині направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко