Провадження №22-ц/784/1301/14
Справа № 22-ц/784/1301/14
Головуючий першої інстанції:
Категорія № 5
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.,

суддів Данилової О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 12 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

23 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1 шляхом
покладання зобов'язання передати ключі
від вказаної квартири, посилаючись на
порушення відповідачем її права
співвласника користуватися даною
квартирою.

Позивачка вказувала, що вона та її брат
- відповідач ОСОБА_3 - є співвласниками
вищевказаної квартири, де кожному з них
належить по 12 її частини. Рішенням
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 17.09.2012 року був
задоволений її позов до ОСОБА_3 про
вселення. В зв'язку з примусовим
виконанням цього рішення 21.05.2013 року
державним виконавцем Центрального
ВДВС ММУЮ був складений відповідний
акт, а 30.05.2013 року - винесена постанова
про закінчення виконавчого
провадження. Проте, як зазначила
позивачка, після 21.05.2013р. відповідач
чинить їй перешкоди у користуванні
спірною квартирою, оскільки
відмовляється впустити її туди та не
дає ключі від квартири.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 12 лютого 2014 року позов
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути
ОСОБА_2 перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 в м. Миколаєві шляхом
передачі ключів від квартири. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір
в розмірі 114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість рішення, просив його
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачки, дослідивши матеріали справи
та перевіривши наведені в скарзі
доводи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із наступних підстав

Судом встановлено і таке
підтверджується матеріалами справи, що
сторони є співвласниками двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, у м. Миколаєві, де
кожному з них належить по 12 її частині.

Рішенням Центрального районного суду
м.Миколаєва від 17 вересня 2012 р.,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 06 березня 2013 року, був
задоволений позов ОСОБА_2 про вселення
у вищезазначену квартиру. В зв'язку з
невиконанням рішення суду ОСОБА_3 у
добровільному порядку в Центральному
відділі державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
рішення. 21 травня 2013 року державним
виконавцем було вселено ОСОБА_2 у
квартиру шляхом її входження до
приміщення, про що державним
виконавцем був складений відповідний
акт та 30 травня 2013 року була винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження (а.с.4-8).

Ключі від квартири ОСОБА_3 позивачці не
передавав.

Також судом встановлено, що після
проведення державним виконавцем
виконавчих дій щодо вселення позивачки
відповідач знову перешкоджає ОСОБА_2 в
користуванні належної сторонам на
праві власності квартирою, що
підтверджується поясненнями свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Статтями 317, 319, 321, 383 ЦК України, статтею
150 ЖК України передбачено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів сім'ї, інших осіб і
має право розпоряджатися своїм житлом
на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

За таких обставин судом першої
інстанції вірно встановлено, що спірні
правовідносини за своєю природою
ґрунтуються на обставинах, пов'язаних з
фактом порушення відповідачем права
власності позивачки, шляхом створення
їй перешкод у користуванні її
власністю, а тому її порушені права
підлягають захисту шляхом зобов'язання
ОСОБА_3 передати ключі від квартири
позивачці.

Обраний позивачкою спосіб захисту
відповідає змісту порушеного права і
характеру правопорушення та
забезпечить поновлення порушеного
права.

Таким чином, відповідно до
вищевикладених вимог закону суд
обґрунтовано ухвалив рішення про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність позовних вимог та
необґрунтованість висновків суду в
зв'язку з виконанням рішення
Центрального райсуду м.Миколаєва від
17.09.2012р. про вселення ОСОБА_2 та
закінченням на підставі цього
виконавчого провадження - не
заслуговують на увагу, оскільки судом
встановлено, що вже після зазначених
обставин відповідач чинив перешкоди
позивачці у користуванні її власністю.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 12 лютого 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді