інстанції - Клименко А.Я.Номер
провадження 22-ц/788/1227/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Семеній Л. І. , Білецького О. М.

при секретарі судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 28 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Суми, Управління державної
казначейської служби України у м. Суми
про відшкодування майнової та
моральної шкоди,

в с т а н
о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до УПФУ в м. Суми, у якому
зазначала, що постановою Зарічного
районного суду м. Суми від 09 листопада
2012 року дії УПФУ в м. Суми за її
адміністративним позовом визнані
неправомірними. Відповідача
зобов'язано призначити їй пенсію за
віком, як матері інваліда з дитинства,
починаючи з 01 травня 2012 року.

У зв'язку з тим, що відповідач
безпідставно не призначив їй пенсію з
дня первісного звернення - 17 квітня 2012
року, та фактичним неотриманням нею
пенсії до липня 2013 року, а пенсійного
посвідчення - до 26 червня 2013 року, вона
зазнала майнових збитків і моральної
шкоди.

Зокрема, протягом 14 місяців вона не
мала можливості безкоштовно
користуватися міським транспортом за
пенсійним посвідченням, у тому числі
при прибутті в судові засідання.

При зверненні до суду вона витратила
кошти на придбання паперу, ліків, ручок,
на копіювання документів, на поштові
витрати та поїздку до Харківського
апеляційного адміністративного суду.

Завдана їй неправомірними діями
відповідача моральна шкода полягає у
погіршенні стану її здоров'я, душевних
хвилюваннях, порушенні нормальних
життєвих зв'язків, стосунків з
оточуючими людьми, звільненні з роботи.

Крім того, при своєчасному призначенні
пенсії вона мала б отримувати
щомісячну доплату до пенсії у розмірі
не менше 100 грн. з травня 2012 року.

Посилаючись на вказані обставини та на
норми ст. ст. 23, 1173 ЦК України, ст. 56
Конституції України, позивачка просила
стягнути з відповідача 6865 грн. 13 коп. та
11575 грн. 87 коп. на відшкодування
відповідно майнових збитків і
моральної шкоди та стягувати щомісячно
на її користь по 100 грн. як доплату до
основного розміру пенсії.

Ухвалою від 08 квітня 2014 року
співвідповідачем у справі залучено
УДКС України в м. Суми, з якого
позивачка просила стягнути грошові
суми на відшкодування майнової та
моральної шкоди (а. с. 66, 71).

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 28 травня 2014 року у позові
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачки
ставиться питання про скасування
рішення і ухвалення нового про
задоволення позову з підстав порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних мотивів.

Відмовляючи в позові, суд виходив з
того, що позивачка не довела обставин,
на які вона посилалася як на підставу
своїх вимог.

Утім повністю з таким рішенням
погодитися не можна, оскільки його
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Так, при вирішенні спору суд не
врахував, що за нормами ст. 56
Конституції України та ст. 1173 ЦК
України, якими обґрунтовувала свої
вимоги позивачка, шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади
при здійсненні ними своїх повноважень,
відшкодовується державою незалежно
від вини цих органів.

У даному випадку позовні вимоги ОСОБА_3
витікають з неправомірності дій
місцевих органів державної влади, які
не можуть бути належними відповідачами
у цій справі.

Оскільки обов'язок з відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
такими органами, покладено на державу,
належними відповідачами за вказаними
вимогами мають виступати відповідні
центральні органи виконавчої влади
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З урахуванням викладеного оскаржене
рішення згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог про
відшкодування майнової і моральної
шкоди з наведених вище мотивів, а не з
тих, з яких виходив суд першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309,
ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 28 травня 2014 року щодо
вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до
Управління державної казначейської
служби України у м. Суми про
відшкодування майнової та моральної
шкоди скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в їх
задоволенні з підстав, викладених у
мотивувальній частині рішення
апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього дня
на нього може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -