УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І., суддів:
Кадєтової О.В.,Карпенко С.О., Мостової
Г.І.,Ступак О.В.,розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Фідокомбанк», треті особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
Самарський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, орган
опіки та піклування Самарської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню, за касаційною
скаргою Анохіної Ольги Олексіївни, яка
діє в інтересах, публічного
акціонерного товариства
«Фідокомбанк», на рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 07 листопада 2007
року між нею та ПАТ «Ерсте Банк» було
укладено кредитний договір № 014/1969/74/06406
для купівлі квартири терміном до 06
листопада 2027 року. У лютому 2013 року вона
дізналася про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
напису виданого нотаріусом ОСОБА_7,
відповідно до якого пропонується
звернути стягнення на предмет іпотеки
за вказаним кредитним договором, а саме
домоволодіння АДРЕСА_1. За рахунок
коштів отриманих від реалізації цього
майна повинна бути стягнута сума боргу
у розмірі 684 512,28 грн.

Вважає що даний виконавчий напис
винесено з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки нотаріусом не
було перевірено надіслання вимоги про
звернення стягнення на нерухоме майно
і отримання її відповідачем.

З урахуванням наведеного просила суд
визнати виконавчий напис ВТВ № 824121,
вчинений 25 січня 2013 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі № 269, таким, що
не підлягає виконанню.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 січня 2014 року, позовні
вимоги задоволено. Визнано виконавчий
напис ВТВ № 824121, вчинений 25 січня 2013
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 269, за
яким пропонується звернути стягнення
на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1,
що належить на праві власності ОСОБА_6,
з метою задоволення вимог ПАТ «Ерсте
Банк», таким, що не підлягає виконанню.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
із ухваленням нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивач письмову вимогу про
усунення порушення не отримувала. Крім
того, банком не було надано нотаріусу
документів підтверджуючих
безспірність заборгованості боржника.

Судами встановлено, що 07 листопада 2007
року між ВАТ «ЕрстеБанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«ФідокомБанк») та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір № 014/1969/74/06406, згідно
якого банк надав останній кредит у
розмірі 84 000 доларів США зі строком
користування кредитними коштами до 06
листопада 2027 року зі сплатою 11,5
процентів річних.

Згідно договору іпотеки № 014/1969/74/06406/1
від 07 листопада 2007 року, укладеного між
ВАТ «ЕрстеБанк» та ОСОБА_6, забезпечено
вимоги банку, що витікають з кредитного
договору № 014/1969/74/06406 від 07 листопада 2007
року, шляхом передачі в іпотеку
домоволодіння АДРЕСА_1.

У жовтні 2012 року банком на адресу
ОСОБА_6 направлялася вимога про
порушення забезпеченого іпотекою
зобов'язання за кредитним договором №
014/1969/74/06406 від 07 листопада 2007 року.
Згідно поштового повідомлення лист
було вручено 07 листопада 2012 року.

Відповідно до виконавчого напису від 25
січня 2013 року, виданого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
було запропоновано звернути стягнення
на домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
боржнику ОСОБА_6 За рахунок коштів,
отриманих від реалізації згаданого
вище домоволодіння запропоновано
задовольнити вимоги стягувача - АТ
«Ерсте Банк» на рахунок № 083 в АТ
«Ерсте Банк» у розмірі: заборгованість
по капіталу кредиту - 77 88,46 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 25 січня 2013
року є еквівалентом 622 522,49 грн; відсотки
за користування кредитними коштами - 6
747,15 доларів США, що за курсом НБУ станом
на 25 січня 2013 року є еквівалентом 53 929,97
грн; пеня за прострочку повернення
кредиту - 179,22 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 25 січня 2013 року є
еквівалентом 1 432,51 грн; пеня за
прострочку відсотків - 829,14 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 25 січня 2013
року є еквівалентом 6 627,32 грн. Загальна
сума заборгованості складає 85 638,97
доларів США, що за курсом НБУ станом на
25 січня 2013 року є еквівалентом 684 512,28
грн.

Постановою Самарського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ від 06 лютого 2013
року було відкрито виконавче
провадження з виконання зазначеного
виконавчого напису приватного
нотаріуса ОСОБА_7 ВТВ № 824121, виданого 25
січня 2013 року.

З повідомлення Українського ДП
поштового зв'язку «Укрпошта»
Дніпропетровська дирекція Поштамт ЦПЗ
№ 1 № 3-01-Ю від 31 травня 2013 року
вбачається, що рекомендований лист з
повідомленням про вручення від 17
жовтня 2012 року на адресу: АДРЕСА_1 на
ім'я ОСОБА_6, з вини листоноші ОСОБА_9 не
був вручений одержувачу та повернутий
зворотною адресою простим порядком.
Розписка за одержання рекомендованого
листа на бланку повідомлення про
вручення помилково зазначена з вини
листоноші відділення поштового зв'язку
№ 114. За допущене порушення винна особа
притягнута до дисциплінарної
відповідальності.

Проте із п. 5.1 договору іпотеки та
приписів ст. ст. 33, 35 Закону України «Про
іпотеку» вбачається, що у разі
порушення основного зобов'язання або
умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення. У цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки.

З п. 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України (далі - Порядок), затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року № 296/5 вбачається,
що повідомлення вважається надісланим,
якщо є відмітка іпотекодавця на
письмовому повідомленні про його
отримання або відмітка поштового
відділення зв'язку про відправлення
повідомлення на вказану в іпотечному
договорі адресу.

Вважаючи, що боржник не отримував
письмову вимогу про порушення умов
кредитного договору суди попередніх
інстанцій на порушення приписів ст. 213
ЦПК України не звернули уваги на те, що
п. 5.1 договору іпотеки передбачено
обов'язок банку лише надіслати
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушень договору, а не про її
вручення, з огляду на що зазначене не
може бути підставою для визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

Відповідно до п. 1 Постанови від 29
червня 1999 року № 1172 «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» для
одержання виконавчого напису
подаються: оригінал нотаріально
посвідченої угоди; документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Із роз'яснень викладених у п. 13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
за скаргами на нотаріальні дії або
відмову в їх вчиненні» за № 2 від 31
січня 1992 року, при вирішенні справ,
пов'язаних з оскарженням відмови у
видачі виконавчого напису або його
видачею, судам слід мати на увазі, що
відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону
України «Про нотаріат» виконавчий
напис може бути вчинено нотаріусом і за
умови, що наявність безспірної
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем підтверджується
документами, передбаченими
затвердженим постановою Ради
Міністрів України від 12 жовтня 1976 року
№ 483 Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів державних
нотаріальних контор (з наступними
змінами) і що з дня виникнення права
вимоги минуло не більше трьох років, а у
випадках, коли законом встановлено
інший строк давності - не минув цей
строк.

У порушення вимог ст. 214 ЦПК України
суди попередніх інстанцій не
встановили які саме документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості, були надані банком із
заявою про вчинення виконавчого напису
нотаріусу.

Крім того, при вирішені спору суди
посилалися на норми закону, які на час
вчинення виконавчого напису (25 січня 2013
року) втратили чинність, а саме
Інструкцію про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року №
20/5.

Допущені судами неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення
судів першої та апеляційної інстанції
на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Анохіної Ольги
Олексіївни, яка діє в інтересах,
публічного акціонерного товариства
«Фідокомбанк», задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 липня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.І. Мартинюк О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова О.В. Ступак