Справа № 177/1254/14-ц
Провадження № 2/177/696/14
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

15 липня 2014 року Криворізький районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді:
Строгової Г. Г.

за участі: секретаря
Дзиговської Т. Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Головного управління Державної
Міграційної служби у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду
16.04.2014 року з вище вказаною позовною
заявою до ОСОБА_3, Головне управління
Державної Міграційної служби у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, в обґрунтування
якого зазначила, що, вона є власником
квартири АДРЕСА_1. За даною адресою
зареєстровані: вона та відповідач:
ОСОБА_3 її колишній чоловік.

Відповідач зареєстрований за вказаною
адресою з 26.08.1997 року, однак після
розірвання шлюбу 07.09.2007 року по
теперішній час в зазначеній квартирі
не мешкає та не приймає участі у
витратах на утримання квартири, в
добровільному порядку не бажає знятися
з обліку за місцем реєстрації, у зв'язку
з чим вона позбавлена можливості
реалізувати своє право на користування
та розпорядження своїм нерухомим
майном.

Тому, просить суд визнати ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме:
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати
Головне управління Державної
Міграційної служби у
Дніпропетровській області в особі
Криворізького районного сектору зняти
відповідача з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала суду письмову заяву, в
якій просила цивільну справу
розглянути за її відсутності, позов
підтримала в повному обсязі та просила
його задовольнити. Проти винесення
заочного рішення не заперечувала (а.с.
19).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку за
зареєстрованим місцем проживання
відповідача за адресою: АДРЕСА_1, була
направлена судова повістка про виклик
до суду, однак поштовий конверт
повернувся до суду (а.с. 18). А отже
відповідач вважається таким, що
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, відповідно до
положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України.

Зі згоди позивача, який не заперечував
проти заочного розгляду справи, суд
вважає за можливе постановити по
справі заочне рішення, на підставі
наявних у справі доказів, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи - Головне
управління Державної Міграційної
служби у Дніпропетровській області в
судове засідання також не з'явився, в
матеріалах справи є їх письмова заява
про розгляд справи за їх відсутності,
при задоволенні позовних вимог
покладаються на розсуд суду).

Суд, вивчивши письмові матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Позивач по справі - ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_1, який належить їй на
підставі договору дарування НА № 0847184
від 15.08.1997 року, посвідченого державним
нотаріусом Криворізької районної
державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області,
зареєстровано в реєстрі № 2-2375 (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_3 є колишнім чоловіком
позивача та зареєстрований в АДРЕСА_1,
що вбачається з витягу з
погосподарської книги (а.с. 8) та
довідки Новопільської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області № 5-2.10/287 від
25.02.2014 року (а.с. 9).

Однак, згідно акту комісії у складі
депутата Новопільської сільської ради
Рибак Л.І. та мешканців будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_3 не
проживає за вказаною вище адресою з 2007
року (а.с. 7).

Як вказувала в позові позивач та ці
доводи нічим не спростовані,
відповідач, який залишається
зареєстрованими у квартирі позивача,
не проживає в ній з 2007 року, місце
проживання позивачу не відоме, за
місцем своєї реєстрації не
з'являється, добровільно не бажає її
відмінити. Будь-яких домовленостей з
відповідачем щодо збереження за ним
житлової площі на час його не
проживання в її квартирі не існує,
позивач вимушена сама сплачувати
комунальні платежі за них, що негативно
впливає на матеріальний стан позивача,
та не дозволяє їй розпоряджатися
нерухомим майном на власний розсуд, що
значно обмежує її законні права
користування та розпорядження
власністю.

У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України,
право власності є непорушним і ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Таким чином дії відповідача по
відношенню до позивача, що
проявляються в перешкоджанні їй
користуватися, шляхом нездійснення
відміни своєї реєстрації, належним їй
на праві власності майном, у вигляді
квартири АДРЕСА_1, є неправомірними та
такими що порушують її законні права та
інтереси, передбачені ст. 41 Конституції
України.

Крім цього, у відповідності зі ст.
ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають
у приватній власності житловий
будинок, мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд, та не
можуть бути позбавлені права
користування житловим будинком.

Оскільки відповідачі своїми діями
порушили законні права та інтереси
позивача, то у відповідності зі ст. 391
ЦПК України, позивач як власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні нею права користуватися та
розпоряджатися своїм майном.

На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до
висновку, що відповідач ОСОБА_3 не
проживає без поважних причин в
квартирі АДРЕСА_1, понад 6 років, не
сплачує комунальні і інші платежі,
тому вважається таким, що втратив
право проживання в вищезазначеному
будинку.

За змістом ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування вільний вибір
місця проживання в Україні" однієї з
підстав для зняття з реєстрації є
позбавлення права користування жилим
приміщенням.

Тому відносно позовних вимог позивача
в частині зобов'язати ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області зняти з
реєстраційного обліку відповідача в
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, суд вважає їх безпідставними
та зайво заявленими, оскільки рішення
суду про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням підлягає автоматичному
виконанню та зняттю відповідача з
реєстрації.

На підставі вище викладеного, ст. ст. 150,
155 ЖК України, ст. ст. 321, 386, 391, 405 ЦК
України, Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» та керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Головного управління Державної
Міграційної служби у
Дніпропетровській області про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: