Справа № 333/4147/14-ц
Провадження № 2/333/1936/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі

Пасюті К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила наступне.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 11.03.2004 року шлюб між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 розірвано. Від шлюбу сторони
мають повнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2010
року з відповідача ОСОБА_2 на користь
останньої стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, щомісячно у
розмірі 25 % заробітку (доходу), але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. ІНФОРМАЦІЯ_6
ОСОБА_3 виповнилося 18 років. Остання є
студенткою 1 курсу факультету
комп'ютерних наук і технологій
Запорізького національного технічного
університету, у зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги. Донька ОСОБА_5
також є студенткою Запорізького
національного університету і
знаходиться на утриманні позивача
ОСОБА_1 На підставі викладеного позивач
ОСОБА_1 просить суд стягнути зі ОСОБА_2
на свою користь аліменти на утримання
доньки - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від
усіх видів заробітку щомісячно до
закінчення навчання, але не більше ніж
до досягнення дитиною 23 років.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилась, про дату час та
місце розгляду справи була повідомлена
своєчасно та належним чином, надала
заяву про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі та просила їх задовольнити, на
фіксації судового процесу не
наполягає.

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений судом
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, проти
позову не заперечує, однак просить суд
врахувати той факт, що він сплачує ще
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_8

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
своєчасно та належним чином, надала
заяву про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 повідомлена судом
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази суд вважає,
що заявлений позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 11.03.2014 року шлюб між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу від 18.07.2007 року, серії НОМЕР_1, шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (актовий
запис № 12).

Відповідно до свідоцтва про народження
від 04.07.1996 року, серії НОМЕР_2, виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Комунарського
району м. Запоріжжя,
батьками дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про народження
від 27.03.1991 року, серії НОМЕР_3, виданого
Ленінським РАЦС м. Запоріжжя, батьками
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_1
та ОСОБА_2.

Згідно довідки № 569 від 20.03.2014 року
виданою ЦОС МКП «Основаніє» доньки
знаходяться на утримані матері ОСОБА_1
та проживають разом з нею.

ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу, денної
бюджетної форми навчання Запорізького
національного технічного
університету. Згідно з постановою № 882
від 12.07.2004 року, з 01.07.2014 року по 31.12.2014
рік не отримуватиме стипендію (по
результатах семестрового контролю).
Термін навчання з 01.09.2013 року по 31.05.2017
рік.

Відповідно до відповіді № 2594/10/08-01-05-00-36
від 22.07.2014 року ОСОБА_2 працює в
Головному управлінні Міндоходів у
Запорізькій області на посаді
завідувача сектору організації
перевірок банківських та
небанківських фінансових установ
управління податкового та митного
аудиту. Розмір щомісячної заробітної
плати за останні шість місяців складає
3687,37 гривень.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 24.07.2014 року зі
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ?
частини щомісячно, до досягнення
дитиною повноліття, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України передбачено, що батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

У відповідності зі ст.ст. 181, 182, 200 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я і
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. При цьому, син,
дочка, які продовжують навчання, для
виникнення права на утримання повинні
потребувати матеріальної допомоги.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх сина (доньку), які
продовжують навчання після досягнення
повноліття виникає за обов'язкової
сукупності таких юридичних фактів:
досягнення сином (донькою) віку, який
перевищує 18, але не меншим 23 років;
продовження ними навчання; наявність у
батьків такої можливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право
на звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів мають самі дочка,
син, які продовжують навчатися, а також
той із батьків, з яким вони проживають.

У відповідності до ст. 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
заміняють, несуть відповідальність за
створення необхідних для всебічного
розвитку дитини, відповідно до законів
України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України,
при вирішення будь-яких питань щодо
дітей суд повинен виходити з
якнайкращого забезпечення інтересів
дітей.

З урахуванням зазначених обставин,
інтересів повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання на денному
відділенні ЗНТУ, у зв'язку з чим не має
можливості працевлаштуватися та
отримувати дохід, враховуючи ту
обставину, що на утриманні відповідача
перебуває повнолітня дитина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка тож є студенткою,
враховуючи ту обставину, що відповідач
ОСОБА_2 отримує регулярний дохід,
сплачує аліменти на неповнолітнього
сина, не заперечує проти позову,
виходячи із принципів справедливості,
добросовісності та розумності,
закріплених у ст. 7 Сімейного кодексу
України, суд дійшов висновку про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліментів на утримання ОСОБА_3 в
розмірі 1/6 частини заробітку (доходу)
щомісячно до закінчення навчання, але
не пізніше ніж до досягнення дитиною 23
років, і цей розмір аліментів не
перевищує можливостей відповідача
надавати допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

В силу ст. 88 ЦПК України, у разі
задоволення позову позивача, який
звільнений від сплати судового збору в
розмірі 243 гривні 60 копійок при подачі
позову про стягнення аліментів, цей
судовий збір підлягає стягненню у
дохід держави з відповідача.

Керуючись ст.ст. 180, 182-183, 185, 191, 199, 200 СК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 218 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення аліментів
на утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання - задовольнити
частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти
на утримання повнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6
частини заробітку (доходу) щомісячно
починаючи з 23.05.2014 року і до закінчення
навчання, тобто до 31.05.2017 року, але не
більше ніж до досягнення дитиною 23
років.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в дохід
держави судовій збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині суми платежу за один
місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України, допустити до негайного
виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва