У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Запорізька міська рада, про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 01 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що квартира АДРЕСА_1 була надана 21
грудня 1979 року на підставі ордеру
бабусі його матері ОСОБА_8 на сім'ю у
складі чотирьох осіб. Позивач був
зареєстрований у цій квартирі та
проживав у ній разом з мамою, яка
загинула у ДТП ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розпорядженням голови Хортицької
районної адміністрації № 378 від
08 лютого 2000 року над ним була
встановлена опіка, опікуном призначена
ОСОБА_9 та цим же
розпорядженням за ним було закріплено
частину житлового приміщення АДРЕСА_1,
про що було відомо його дядькові
ОСОБА_4, а також КП «ВРЕЖО № 8».

ОСОБА_4 знав, що йому 17 січня 2011 року
виповнилося вісімнадцять років і він
мав перейти мешкати постійно у спірну
квартиру, але ОСОБА_4 подав до
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя позовну заяву про визнання
його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

Рішенням Хортицького районного суду
від 28 листопада 2011 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 11 січня
2012 року, у задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Однак 23 травня 2011 року ОСОБА_4
приватизував на своє ім'я квартиру
АДРЕСА_1 на підставі розпорядження
голови Хортицької районної
адміністрації № 130 від 23 травня
2011 року, та 16 червня 2011 року продав
спірну квартиру ОСОБА_5, який 02
вересня 2011 року перепродав вказану
квартиру ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 23 серпня 2012
року приватизація квартири АДРЕСА_1 та
свідоцтво про право власності на неї
визнані недійсними.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
16 червня 2011 року, який посвідчено
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстраційний номер 1204.

Заочним рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 18
червня 2013 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 16
червня 2011 року, який посвідчено
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстраційний номер 1204.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 01 квітня 2014
року заочне рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. Вирішено питання судового
збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що рішенням
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 23 серпня 2012 року
приватизація квартири АДРЕСА_1 та
свідоцтво про право власності № 44 від 23
травня 2011 року видане ОСОБА_4 визнані
недійсними, тобто останній не мав права
відчужувати спірне майно, чим було
порушено право позивача на
користування спірною квартирою.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що
позивачем обрано невірний спосіб
захисту свого права та для захисту
свого права він може звернутися з
віндикаційним позовом відповідно до
вимог ст. 388 ЦК України.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що на підставі
ордеру № 7443 від 21 грудня 1979 року ОСОБА_8
була надана у користування квартира
АДРЕСА_1 на сім'ю з чотирьох чоловік: її,
чоловіка - ОСОБА_11, та дітей
ОСОБА_4 та ОСОБА_12 (а. с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_12 народився син
ОСОБА_3, який був зареєстрований у цій
квартирі та проживав у ній разом з
матір'ю, яка загинула у ДТП ІНФОРМАЦІЯ_1
(а. с. 9).

Розпорядженням голови Хортицької
районної адміністрації № 378 від
08 лютого 2000 року над ОСОБА_3 була
встановлена опіка, опікуном призначена
ОСОБА_9 та цим же розпорядженням за ним
було закріплено частину житлового
приміщення АДРЕСА_1 про що було відомо
його дядькові ОСОБА_4, а також КП «ВРЕЖО
№ 8» (а. с. 13).

ОСОБА_4 подав до Хортицького районного
суду м. Запоріжжя позовну заяву про
визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.
Рішенням Хортицького районного суду
від 28 листопада 2011 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 11 січня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено
(а. с. 9-10)

23 травня 2011 року ОСОБА_4 на підставі
розпорядження голови районної
адміністрації по Хортицькому району №
130 від 23 травня 2011 року приватизував на
своє ім'я квартиру АДРЕСА_1, та 16 червня
2011 року за нотаріально посвідченим
договором продав цю квартиру ОСОБА_5 (а.
с. 5).

02 вересня 2011 року ОСОБА_5 у свою чергу
перепродав вказану квартиру ОСОБА_13 та
ОСОБА_6 (а. с. 6-7).

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 23 серпня 2012
року приватизація квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_4 та свідоцтво про право
власності на вказану квартиру визнані
недійсними (а. с. 11).

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи, за
позивачем розпорядженням голови
Хортицької районної адміністрації № 378
від 08 лютого 2000 року закріплено частину
житлового приміщення АДРЕСА_1 (а. с. 13) та
відповідно до відмітки у паспорті він
зареєстрований за вказаною адресою з 03
вересня 2009 року (а. с. 14 зворот).

Таким чином висновок апеляційного
суду, що спір можливо вирішити шляхом
подання віндикаційного позову,
зокрема, шляхом витребування майна від
добросовісного набувача з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, є
помилковим, оскільки ОСОБА_3 не є
власником спірного житла, а є його
користувачем.

У зв'язку з тим, що приватизація спірної
квартири була вчинена з порушенням
прав ОСОБА_3, рішенням Хортицького
районного суду м.
Запоріжжя від 23 серпня 2012 року
приватизація квартири АДРЕСА_1 та
свідоцтво про право власності № 44 від 23
травня 2011 року, видане ОСОБА_4 визнані
недійсними. Відповідно останній не
мав права відчужувати спірне майно
ОСОБА_5

Таким чином суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
порушення прав позивача щодо
користування житловим приміщення
АДРЕСА_1 внаслідок укладення договору
купівлі-продажу даної квартири між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 16 червня 2011
року та вірно визнав недійсним
зазначений договір.

Оскільки апеляційним судом скасоване
законне і обгрунтоване рішення суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, тому рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню із
залишенням у силі помилково
скасованого рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 01 квітня 2014 року скасувати,
заочне рішення Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 18 червня 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко