ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 646/2675/14 ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року

Чугуївський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді - Панаід
І.В.,

при секретарі - Левчук К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Базаліївська сільська рада, про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом,
суд ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Чугуївського міського суду
Харківської області з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом, в якому просила суд визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
бабуся Позивача, ОСОБА_3. Після її
смерті залишилось спадкове майно, яке
складається з житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку з тим, що ОСОБА_3
померла так і не отримавши
правовстановлюючий документ на
зазначений житловий будинок та через
необхідність звернутися до суду для
встановлення факту утримання Позивача
бабусею.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явилася, належним чином була
повідомлена про час і місце розгляду
справи, через канцелярію суду надала
заяву про слухання справи без її
участі, позовні вимоги підтримала, та
просила суд позов задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2, в судове засідання
не з'явився, належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, через канцелярію суду надав
заяву про слухання справи без його
участі, проти задоволення позовних
вимог не заперечував.

Представник третьої особи в судове
засідання не з`явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином. Через
канцелярію суду подав заяву відповідно
до якої просив розглянути справу без
його участі

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України
вважає за можливе розглядати справу у
відсутності нез'явившихся осіб за
наявними доказами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову, суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши та перевіривши письмові
докази по справі, суд вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся Позивача,
ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2 від 16 лютого 1985
року.

Після її смерті залишилось спадкове
майно, яке складається з житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 №7, відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_3 не залишила
розпорядження на випадок своєї смерті,
то після її смерті спадкування
здійснюється за законом.

Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу
УРСР, для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного
кодексу УРСР встановлено, що
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Відповідно до статті 531 ЦК Української
РСР(1963 р.) до числа спадкоємців за
законом належать непрацездатні особи,
що перебували на утриманні померлого
не менше одного року до його смерті. При
наявності інших спадкоємців вони
успадковують нарівні з спадкоємцями
тієї черги, яка закликається до
спадкоємства.

На момент смерті ОСОБА_3, Позивач
фактично проживала разом з нею за
адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 піклувалася про Позивача та
доглядала її, витрачала власні кошти на
лікування, харчі та одяг Позивача.
Фактично з 1984 року по час смерті ОСОБА_3
Позивач знаходилася на її утриманні та
постійно проживала разом з нею.

Після смерті ОСОБА_3 Позивач
продовжила проживати в будинку та
користуватися всім майном,
продовжувала обробляти город,
вирощувала городину, висаджувала
плодові дерева, розпоряджалася
особистими побутовими речами померлої.

В сільській раді Позивачу було
роз'яснено, що якщо вона була на
утриманні в спадкодавця та вступила в
управління майном, то відповідно до
ст.ст. 531, 549 ЦК Української РСР (1963р.),
який діяв на той час, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину.

Позивач, ОСОБА_1, є такою, що фактично
прийняла спадщину на житловий будинок
після померлої ОСОБА_3.

Відповідно до п. 8 постанови Пленум
Верховного Суду України від 31.03.1995 №5
"Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" для встановлення факту
перебування на утриманні з метою
оформлення права на спадщину
необхідно, щоб утриманець був
непрацездатним на день смерті
спадкодавця і перебував на утриманні
останнього незалежно від родинних чи
шлюбних відносин з ним (ст. 531
Цивільного кодексу України (ЦК)) не
менше одного року. Утриманці - це особи,
які перебувають на повному утриманні
іншої особи або одержують від неї
допомогу, що є постійним і основним
джерелом засобів їхнього існування.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачається, що якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів.

За життя ОСОБА_3 не отримала
правовстановлюючого документу на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Однак, згідно з
інформаційним листом Виконавчого
комітету Базаліївської сільської ради
Чугуївського району Харківської
області №126 від 26 червня 2014 року,
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 із господарськими будівлями та
спорудами зареєстровано в по
господарській книзі №9, головою
господарства була ОСОБА_3, земельна
ділянка, площею 0,26 га виділена з земель
фонду Базаліївської сільської ради.

Як вбачається з технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, зазначений житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
побудовано в 1955-1970 роках.

Відповідно до Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування», при вирішенні спорів
щодо спадкування права власності на
нерухоме майно судам слід звертати
увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4
ст. 334 ЦК та інших норм цивільного
законодавства і застосовувати
редакцію закону, яка діяла на час
виникнення права у самого спадкодавця
та на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про визнання права
власності на спадкове майно потрібно
розмежовувати час і підстави
виникнення права власності у
спадкодавця, які кваліфікуються
відповідно до законодавства України
чинного на час виникнення права
власності та підстави спадкування
зазначеного майна, що визначаються на
час відкриття спадщини та згідно із п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

При вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове майно
судам слід керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків.

Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 19.03.2013 року
№95: Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах. Тобто, записи у погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Як вже зазначалося, будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 із
господарськими будівлями та спорудами
зареєстровано в по господарській книзі
№9, головою господарства була ОСОБА_3.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_3 так і не
отримала правовстановлюючий документ
на вказаний житловий будинок.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом, крім того, право приватної
власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути - визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 531, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст.
325, 328 Цивільного кодексу України, ст. 3, 4,
8, 10, 11 , 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 Цивільного
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Базаліївська сільська рада
Чугуївського району Харківської
області, про визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право власності на
житловий будинок та господарські
будівлі та споруди: житловий будинок
літ. «А», веранда літ. «а», тамбур літ.
«а1», вбиральня літ. «Б», сарай літ. «В»,
сарай літ. «В1», літня кухня літ. «В2»,
сарай літ. «В3», погріб літ. «В4», огорожа
№1, хвіртка №2, ворота №2, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
бабусі ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -