печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року cуддя Печерського
районного суду м.Києва Литвинова І. В.,
розглянувши матеріали заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю «РАДА 1» про видачу
судового наказу щодо стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Рада 1» звернувся до
суду із заявою про видачу судового
наказу про солідарне стягнення з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за
житлово-комунальні послуги, керуючись
п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
від 23.12.2011, судовий наказ може бути
виданий за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг,
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

Отже, судом видаються судові накази у
разі відсутності між сторонами спору
про право, що підтверджуються
наявністю письмового договору про
надання послуг, доказів виникнення
боргу та його розмірів, а також за
наявності документів, які вказують на
правильність і безспірність
розрахунків з застосуванням тарифів на
відповідні послуги.

Вимога заявника полягає у видачі
наказів про стягнення боргу із
споживачів житлово-комунальних послуг,
самостійно покладаючи на них солідарну
відповідальність за невиконання
обов'язку щодо сплати.

Відповідно до ЖК Української РСР із
змінами від 15.05.2013 № 239-VII, зокрема ст. 162
передбачено, що плата за користування
жилим приміщенням в будинку (квартирі),
що належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін.

Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у
зобов'язанні беруть участь кілька
кредиторів або кілька боржників,
кожний із кредиторів має право
вимагати виконання, а кожний із
боржників повинен виконати обов'язок у
рівній частці, якщо інше не встановлено
договором або актами цивільного
законодавства, проте, згідно ч. 1 ст. 541
цього Кодексу, солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Як вбачається з договору про участь у
витратах на утримання будинку та
прибудинкової території від 13.02.2001,
укладеного між ТОВ «Рада 1» та ОСОБА_1,
ОСОБА_2, солідарна відповідальність не
передбачена за невиконання обов'язку
із сплати за послуги, що надаються ТОВ
«Рада 1». Так само, як і чинним
законодавством не передбачено
стягнення у солідарному порядку
заборгованості за житлово-комунальні
послуги із споживачів.

Оскільки заявник має обґрунтувати свої
вимоги та додати документи, що вказують
на їхню безспірність, що ТОВ «Рада 1» не
виконано, у свою чергу, свідчить про
наявність спору про право, який має
бути вирішений у позовному
провадженні, а тому суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу у повному обсязі.

При цьому, суд роз'яснює, що відповідно
до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою, але,
заявник у цьому випадку має право
звернутися з тими самими вимогами у
позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі
відмови в прийнятті заяви про видачу
судового наказу або в разі скасування
судового наказу внесена сума судового
збору стягувачу не повертається. У разі
пред'явлення стягувачем позову до
боржника у порядку позовного
провадження сума судового збору
сплаченого за подання заяви про видачу
судового наказу зараховується до суми
судового збору, встановленої за
позовну заяву.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
99, 100, 101 Цивільного процесуального
кодексу України, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «РАДА 1»
про видачу судового наказу щодо
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
І. В. Литвинова