Справа № 734/845/14 Провадження №
22-ц/795/1609/2014 Категорія
цивільнаГоловуючий у I інстанції
Анохін А. М. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки
А.А.суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.при
секретарі:Позняк О.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" на
рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 19 травня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області від 19.05. 2014 року в
задоволенні позовних вимог публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_5 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„ПриватБанк" просить оскаржуване
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
зазначають, що оскаржуване рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
його ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, позивач звернувся до
суду з вимогою про захист свого
порушеного права в межах позовної
давності, тому суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку про
пропуск позивачем строку позовної
давності. На думку апелянта, суду при
вирішенні даного спору необхідно було
застосувати ч.1 статті 259 Цивільного
кодексу України та п. 9.12. Умов та правил
надання банківських послуг, оскільки
сторони домовились про автоматичну
пролонгацію договору і встановили
строк дії договору до повного його
виконання. Апелянт також зазначає, що
позивач виконав свої зобов'язання в
повному обсязі, надавши кредит
позичальнику, а відповідач не погасив
кредит банку, не виконавши таким чином
свої зобов'язання.

В судове засідання апеляційного суду
особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи, відповідно до
повідомлень про вручення поштових
відправлень (а.с.84,85), не з'явились.
Згідно ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд на підставі приписів
статті 308 ЦПК України приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції,-
залишенню без змін, оскільки його
ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

В ході судового розгляду даної справи
встановлено і вказані обставини
підтверджуються її матеріалами, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 03.04.2007 року ОСОБА_5 отримала
кредит у розмірі 6604 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом та на інших умовах,
передбачених в „Умовах і правилах
надання банківських послуг".
Відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою і
тарифами складає між нею та банком
договір, що підтверджується її
підписом у відповідній заяві (а.с. 10-11).

Відповідно до розрахунку суми
заборгованості, представленого
позивачем, станом на 16.12.2013 року сума
заборгованості становить 18284 грн. 69
коп., з яких: 16678,98 грн. - заборгованість
за кредитом, 258, 82 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
500 грн. - штраф ( фіксована частина), 846, 89
грн. - штраф ( процентна складова) (а.с.
6-9).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що загальний строк позовної
давності для звернення до суду за
захистом свого цивільного права та
інтересу сплинув, доказів поважності
його пропуску позивачем суду не
представлено, відповідач та її
представник до винесення судом першої
інстанції рішення просили застосувати
наслідки спливу позовної давності. На
підставі зібраних по справі доказів
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що фактично банк продовжував
нараховувати відповідачу відсотки за
користування кредитом, строк дії якого
сплинув та штрафні санкції, не
пролонгувавши кредит у встановленому
законом порядку, не перераховуючи
кредитні кошти за начебто
пролонгованим договором та не видавши
позичальнику нову кредитну картку.

Апеляційний суд погоджується з вірним
по суті висновком суду першої
інстанції, оскільки вказаний висновок
узгоджується з фактичними обставинами
справи та нормами матеріального права,
які регламентують спірні
правовідносини. Доводи апеляційної
скарги про невідповідність висновків
суду першої інстанції фактичним
обставинам справи та нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, не знайшли
свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом вказаного
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонговується на такий самий термін (
а.с. 16).

Згідно п.3.1.1 пункту 3 частини ІІ та п. 5.4
пункту 5 частини ІІ Умов та правил
надання банківських послуг (а.с. 16 -17),
строк дії картки ( місяць і рік) вказано
на ній і вона дійсна до останнього
календарного дня такого місяця, строк
погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця,
вказаного на картці ( поле MONTH).

Таким чином, із правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, слідує, що договір
є чинним у межах строку дії картки.
Відповідно до Правил користування
платіжною карткою, картка діє в межах
визначеного нею строку. З таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (стаття 257
Цивільного кодексу України ) щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки (стаття 261 Цивільного кодексу
України ), а не закінченням строку дії
договору.

Вказана правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014року № 6-14цс14.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що укладений між сторонами
договір автоматично пролонговується
на кожний наступний рік з моменту його
укладання, не знайшли свого
підтвердження в ході апеляційного
розгляду даної справи. Судом першої
інстанції вірно зазначено, що позивач в
обґрунтування пролонгації договору не
представив суду належних та допустимих
доказів щодо видачі відповідачу нової
банківської картки, також позивачем не
представлено суду відповідної
бухгалтерської документації, яка
підтверджує факт перерахунку коштів на
рахунок позичальника після спливу
строку кредитного договору від
03.04.2007року.

На підставі наведеного суд першої
інстанції обгрунтовано прийшов до
висновку про те, що фактично позивач
продовжував нараховувати відповідачу
відсотки за користування кредитом,
строк якого сплинув та штрафні санкції,
не пролонгувавши кредит у
встановленому законом порядку, не
перераховуючи кредитні кошти за
начебто пролонгованим договором та не
видавши позичальнику нову кредитну
картку. Зазначені обставини фактично
унеможливили використання коштів
позичальником після спливу дії
кредитного договору від 03.04.2007 року, і
за даних обставин суд першої інстанції
зазначив про відсутність підстав
вважати вказаний договір
пролонгованим.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 Цивільного
кодексу України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 Цивільного кодексу України).

Частина друга статті 258 Цивільного
кодексу України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 Цивільного
кодексу України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила ( частина перша
статті 261 Цивільного кодексу України ).

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 Цивільного кодексу
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги.

Таким чином, в ході судового розгляду
даної справи встановлено, і вказана
обставина підтверджується даними
виписки по особовому рахунку НОМЕР_1
ОСОБА_5, представленої позивачем
(а.с.99-106), що платежі по укладеному між
сторонами договору відповідач
здійснювала до 28 листопада 2008 року,
після вказаної дати платежі
відповідачем не здійснювалися. З даним
позовом позивач звернувся до суду в
березні 2014 року (а.с.1-4), не представивши
суду належних та допустимих доказів
поважності пропуску строку позовної
давності для звернення до суду за
захистом свого права. При цьому
відповідачем та її представником до
винесення рішення судом першої
інстанції було зроблено заяву про
застосування наслідків спливу
позовної давності (а.с.34-37,66-67).
Апеляційний суд вважає, що за даних
обставин суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позовних вимог, застосувавши наслідки
спливу позовної давності.

З врахуванням наведеного, є
безпідставними доводи апеляційної
скарги відносно того, що позивачем не
пропущено строк позовної давності та
суд першої інстанції безпідставно
відмовив в задоволенні позовних вимог
саме з цих підстав. Оскільки судом
першої інстанції при розгляді
вказаного спору вірно вирішено
питання застосування строку позовної
давності відповідно до приписів
статті256; ч.1,ч.5статті261; ч.4статті267
Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, доводи
апеляційної скарги не містять в собі
підстав для скасування оскаржуваного
рішення суду першої інстанції,
ухваленого на основі з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

В письмових поясненнях, представлених
апеляційному суду 05.08.2014року (а.с.96-98),
позивач стверджує, що строк дії
платіжної кредитної картки, виданої
ОСОБА_5, був встановлений на 4 роки
(відображення на пластиковій картці
04/11), тобто до 30.04.2011року. Зазначені
твердження позивача не можуть бути
прийняті до уваги апеляційним судом в
якості належних та допустимих доказів,
з наступних підстав. Відповідно до
приписів ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. На підтвердження своїх
доводів позивачем не представлено суду
належних та допустимих доказів, крім
того, клопотання про витребування
судом платіжної кредитної картки №
НОМЕР_1, виданої ОСОБА_5, сторонами в
ході судового розгляду даної справи не
заявлялось.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" відхилити.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 19 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: