АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5987/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Лукінова К. С. Доповідач - Чубуков
О.П. Категорія 25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого:
Чубукова О.П.

Суддів колегії: Ремез
В.А., Тамакулової В.О.

при секретарі
Видюковій Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» на рішення Покровського
районного суду Дніпропетровської
області від 28 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до Приватного
акціонерного товариства «Української
транспортної страхової компанії»,
ОСОБА_6 про відшкодування збитків
завданих внаслідок ДТП та моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_5
звернулася з позовом до ОСОБА_6,
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» про відшкодування майнової
шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою

Позивачка зазначала, що 01.11.2013 року в
м.Дніпропетровську по вул.Р.Люксембург
в смт. Покровське Покровського району,
Дніпропетровської області за участю
автомобіля «М-2141» НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_6, та автомобіля «Рено Сандеро»
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керувала ОСОБА_5., сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного
дослідження №0311 від 13.11.2013 року розмір
матеріального збитку, заподіяного
пошкодженням автомобіля «Рено
Сандеро» НОМЕР_1, становить 74893.60 грн.

Постановою судді Покровського
районного суду Дніпропетровської
області від 20.11.2013 року та 05.12.2013 року
визнано ОСОБА_6, який під час
дорожньо-транспортної пригоди керував
автомобілем «М-2141» реєстраційний номер
НОМЕР_2, винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України.

Відповідальність відповідача
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві «Українська
транспортна страхова компанія», куди
позивач звернулася за відшкодуванням
майнової шкоди, страхове відшкодування
страховик не виплатив.

За експертне дослідження позивач
сплатила 500.00 грн. В позовній заяві, в
якій відповідачами зазначені ОСОБА_6 та
Приватне акціонерне товариство
«Українська транспортна страхова
компанія», ОСОБА_5 просила стягнути з
ОСОБА_6:25393.60- матеріальні збитки, 5000 грн
- моральна шкода. З Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»: 49500
грн. на відшкодування майнових збитків;
500,00 грн. в якості відшкодування витрат
за оплату експертного дослідження; 50.44
грн. в якості відшкодування витрат за
оплату комісії банку за переказ
готівки та витрати пов'язані з оплатою
судового збору.

Рішенням Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 28.04.2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «УТСК» на користь
ОСОБА_5 49500 грн - страхове відшкодування,
500 грн- витрат на проведення
авто-товарознавчого дослідження, 50,44 -
поштових витрат. Стягнуто з ОСОБА_6 16249.33
грн. - частину вартості
відновлювального ремонту автомобіля,
9144 грн- збитки у вигляді втрати
вартості автомобіля, 2000 грн. - моральна
шкода. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УТСК»
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги частково у
розмірі 49500 грн, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За положеннями ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується особою, яка її
завдала.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Шкода, завдана особі або майну,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її завдала, за умови,
що дії останньої були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі(право
власності, інше речове майно, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку(ч.2 ст.1187 ЦК
України).

Власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди(ч.3 ст.386 ЦК
України).

Згідно ст.2 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним кодексом України,
Законом України "Про страхування", цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.

За положеннями ст.3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяноъ життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст.6 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю ззастрахованого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до ст.22.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 18 Закону України "Про
страхування" визначено, що факт
укладання договору страхування може
посвідчуватися страховим
свідоцтвом(полісом, сертифікатом), що є
формою договору страхування.

Згідно ст.981 ЦК України договір
страхування укладається в письмовій
формі. Договір страхування може
укладатись шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового
свідоцтва(поліса, сертифіката). У разі
недодержання письмової форми договору
страхування такий договір є нікчемним.

В п.16,17 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" роз'яснено, що
відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Необхідною умовою виникнення обов'язку
страховика за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності осіб, які на
відповідній правовій підставі
володіють транспортними засобами, є
настання страхового випадку (події,
внаслідок якої завдано шкоди третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором).

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_5 до ОСОБА_7., суд виходив з того, що
ОСОБА_6 визнано винним в
дорожньо-транспортній пригоді та є
особою відподальною за спричинену
шкоду та відповідно до п. 32.7 ст. 32 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. 1194 ЦКУ, судом було
стягнуто різницю між фактичним
розміром шкоди та страховою виплатою.

Задовольнячи частково позовні вимоги
ОСОБА_5 до ПрАТ «УТСК», суд послався на
надання відповідних доказів в
обгрунтування вимог про стягнення
страхового відшкодування.

Висновки суду щодо задоволення позову
про стягнення страхового вішкодування
можна визнати обгрунтованими з огляду
на наступне.

По справі встановлено, що 01.11.2013 року
сталася дорожньо-транспортна пригода з
вини водія ОСОБА_6, який керував
автомобілем «М-2141» реєстраційний номер
НОМЕР_2, власником якого згідно
реєстраційної картки АМТ є ОСОБА_6

Згідно повідомлення Відділу
Державтоінспекції ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області за фактом
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 01.11.2013 року складено матеріал
ДТП, після розгляду яких було
встановлено, що причиною пригоди стало
порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п 11.4
ПДР України, у відношенні останнього
складено адміністративний протокол
АЕ№660413 за ст.124 КпАП України, який разом
з матеріалами ДТП направлено до
Покровського районного суду
Дніпропетровської області для
розгляду.

Зазначені факти підтверджується
постановою судді Покровського
районного суду Дніпропетровської
області від 20.11.2013 року, згідно якої
ОСОБА_6, який під час
дорожньо-транспортної пригоди керував
автомобілем «М-2141» реєстраційний номер
НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України, на останнього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 425 грн.

Із поліса АС/4434170 від 06.08.2013 року
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, дослідженого в судовому
засіданні апеляційної інстанції,
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність власника
забезпеченого транспортного засобу
«М-2141» номерний знак НОМЕР_2, яким є
ОСОБА_6, застрахована, страховик -
Приватне акціонерне товариство
«Українська транспортна страхова
компанія», строк дії поліса з 07.08.2013
року по 06.08.2013 року.

Згідно висновку експертного
дослідження №0311 від 13.11.2013 року розмір
матеріального збитку, заподіяного
пошкодженням автомобіля «Рено
Сандеро» НОМЕР_1, становить 74893.60 грн.

Як видно із справи, ОСОБА_5 автомобіль
якої пошкоджено внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, у
встановленому законом порядку
повідомила страховика - Приватне
акціонерне товариство «Українська
транспортна страхова компанія» про
страховий випадок та з метою отримання
страхового відшкодування 13.11.2013 року
подала відповідну заяву та ряд
документів, передбачених Законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Приватне акціонерне товариство
«Українська транспортна страхова
компанія» станом на 12.02.2014 року так і не
виплатив страхове відшкодування.

Як видно із справи, суд першої
інстанції з'ясовував належним чином
обставини, якими обгрунтовувались
вимоги ОСОБА_5 щодо виплати страхового
відшкодування, також суд взяв до уваги
норми Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", у зв'язку з чим
прийшов до вірного висновку про
задоволення позову ОСОБА_5 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» про стягнення страхового
відшкодування.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції про задоволення позову
ОСОБА_5 до Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» про стягнення
страхового відшкодування не підлягає
скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК
України.

На підставі ст.88 ЦПК Ураїни з
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія» на користь ОСОБА_5, суд вірно
стягнув судові витрати пропорційно до
розміру задоволених вимог.

Що стосується доводів скарги про
незаконність задоволення позову в
частині розміру 49500 грн страхове
відшкодування та 500 грн за експертизу,
тому що 500 підлягає вирахування зі
страхового відшкодування відповідно
до п. 12.1 ст 12, то такі доводи не можуть
бути взяті до уваги, оскільки суд
прийшов до правильного висновку, що
максимальний розмір відшкодування 50000,
та франшиза вже була вирахувана з суми,
а 500 грн це витрати на проведення
експертизи, які стягуються окремо від
суми стягнення. Підстав для скасування
судового рішення в зазначеній частині
не встановлено.

З наведених мотивів апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна

страхова компанія» відхилити.

Рішення Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: