Справа № 165/713/14-ц Провадження №
22-ц/773/1211/14 Головуючий у 1 інстанції:
Свередюк А.В. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В. А.,

суддів - Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю представника позивача - Місюри
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою позивача -
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від 11
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

18 березня 2014 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» звернулося в суд із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що відповідно до укладеного між банком
та відповідачем ОСОБА_2 кредитного
договору № б/н від 06.11.2007 року останній
було надано кредит у розмірі 5000 грн. зі
сплатою відсотків за його користування
у розмірі 24,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею і банком договір., що
підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюються у
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, відповідач повинна надати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов. У порушення вимог
чинного законодавства та умов
кредитного договору ОСОБА_2
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала.

В результаті неналежного виконання
умов кредитного договору у ОСОБА_2
виникла заборгованість по сплаті
отриманого кредиту, яка станом на 30
жовтня 2013 року становить 30891,06 грн., з
яких 17393,87 грн. -заборгованість по
процентам за користування, 11550 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1447,19 грн. - штраф
(процентна складова).

Враховуючи наведене, банк просив
стягнути з відповідача вказану
заборгованість за кредитним договором
та відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Нововолинського
міського суду Волинської області від 11
червня 2014 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати це рішення та ухвалити нове,
яким позом задовольнити в повному
об'ємі та відшкодувати судові витрати.

Вважає, що допущено невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційному суді представник
позивача Місюра І.В. апеляційну скаргу
підтримала із наведених у ній підстав
та просить задовольнити. Відповідач
ОСОБА_2 згідно розписки повідомлення
про час та місце розгляду отримала, в
судове засідання не з'явилася.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення суду - до
скасування з ухваленням нового рішення
про задоволення позову з наступних
підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано суду Тарифів, які діяли на
момент виникнення спірних
правовідносин, що унеможливлює
встановити правомірність заявлених
позовних вимог, позбавляє можливості
перевірки даних, викладених у
розрахунках заборгованості за
кредитом ОСОБА_2

Проте, такі висновки суду зроблені з
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Всупереч наведеній правовій нормі суд
першої інстанції не сприяв позивачу у
здійсненні його обов'язку довести
обставини справи на підставі Умов та
Тарифів, які діяли на момент виникнення
спірних правовідносин та не попередив
про наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій щодо подання
належних доказів.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває
сутність зобов'язання як правового
зв'язку між двома суб'єктами
(сторонами), відповідно до якого на одну
сторону покладено обов'язок вчинити
певну дію (певні дії) чи утриматись від
її (їх) здійснення; іншій стороні
зобов'язання надано право, що
кореспондує обов'язку першої.
Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
На відміну від процентів, які є платою
за користування чужими грошима,
неустойка є засобом забезпечення
виконання зобов'язання і одночасно
способом цивільно-правової
відповідальності.

Як вбачається із матеріалів
справи на підставі заяви відповідача
ОСОБА_2 від 06.11.2007 року, яка підписана
нею власноруч, банк надав позичальнику
кредит у сумі 5000,00 грн. (а.с. 8).

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено,
що правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
зазначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

За змістом наведених правових норм
підпис сторін письмового договору має
бути під усіма його умовами, про які
домовилися сторони. Якщо сторони
уклали змішаний договір, то умови
різних договорів повинні міститися в
письмовому тексті договору,
підписаному сторонами.

Факт укладення між ПАТ КБ
"ПриватБанк" і ОСОБА_2 кредитного
договору від 06.11.2007 року
підтверджується письмовою заявою
позичальника, підписаною
уповноваженою банком особою та
відповідачем, в якій містяться всі
істотні умови вказаного виду договору,
в тому числі сума кредиту, валюта
кредиту, строк дії договору, процентна
ставка та інші (а.с.8).

ОСОБА_2 було надано кредит у
розмірі 5000,00 грн. на строк 12 місяців з
умовами сплати відсотків за його
користування у розмірі 24,00% на рік на
суму залишку заборгованості по
кредиту.

Із наданого позивачем як суду першої,
так і апеляційної інстанцій розрахунку
заборгованості вбачається, що
відповідач свої зобов'язання щодо
погашення кредиту не виконала і станом
на 30 жовтня 2013 року загальна сума боргу
за кредитним договором становить 30891,06
грн., з яких 17393,87 грн. - заборгованість
по процентам за користування, 11550 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1447,19 грн. - штраф
(процентна складова) відповідно до Умов
та правил надання банківських послуг,
які разом із заявою складають договір
(а.с. 8-12). Зазначених обставин та суму
заборгованості, термін її нарахування,
відповідач ОСОБА_2 відповідно до вимог
ст. 10, 60 ЦПК України не заперечила та не
спростувала.

Колегія суддів приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Оскільки суд першої інстанції не
забезпечив повного з'ясування обставин
справи, дійшов до своїх висновків з
порушенням норм процесуального права,
то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є
підставою для скасування рішення суду
і ухвалення нового рішення.

В зв'язку із задоволенням апеляційної
скарги понесені позивачем судові
витрати за подання позову, апеляційної
скарги та витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача (а.с.1, 36, 64)
підлягають відшкодуванню відповідачем
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача -
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
задовольнити.

Заочне рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від 11
червня 2014 року в даній справі скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 06.11.2007 року в сумі 30891 грн. 06
коп. (тридцять тисяч вісімсот
дев'яносто одну гривню шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 463 грн. 37
коп. (чотириста шістдесят три грн.
тридцять сім коп.) - витрат по оплаті
судового збору та 96 грн. витрат,
пов'язаних з публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідача.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді