Справа № 750/4734/14 Провадження №
22-ц/795/1541/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Литвиненко І. В. Доповідач - Страшний М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової
О.Л.,при секретарі:Герасименко Ю.О.за
участю:позивача ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 25 червня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
скасування виплати аліментів,
відкликання виконавчого листа,
стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 25 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено
частково, звільнено його від сплати
аліментів на утримання сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються на користь
ОСОБА_6 відповідно до заочного рішення
суду від 16 вересня 2011 року, повернуто до
Деснянського районного суду м.
Чернігова виконавчий лист № 2/2506/3036/11
від 28.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_6 аліментів на
утримання ОСОБА_7, що знаходиться на
виконанні в Деснянському відділі ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції. В задоволенні іншої частини
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду в частині
відмови в задоволенні його позову та
постановити нове рішення в цій частині
про стягнення з відповідача на його
користь аліментів на утримання сина.
Апелянт вказує, що судом безпідставно
відмовлено у стягненні аліментів,
враховуючи, що дитина проживає в його
сім'ї, проте відповідачка на утримання
сина надає лише в середньому 200 грн., що
становить менше 14 частини її заробітку
і є недостатнім для підлітка, який
розвивається. Апелянт вказує, що він
тимчасово перебуває у м. Києві на
навчанні, планує повернутися до м.
Чернігова через декілька місяців,
проте ці обставини не можуть бути
підставами для відмови у стягненні
аліментів. Також позивач посилається
на те, що доводи відповідача щодо
надання нею допомоги у вихованні
дитини не підтверджені доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Апелянт не погоджується з рішенням
суду лише в частині відмови у стягненні
з відповідача на його користь
аліментів на утримання сина.

Переглядаючи справу в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку про законність
та обгрунтованість рішення суду в
оскаржуваній частині.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
шлюб між якими розірвано 13 грудня 2011
року, є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.4,5).

Відповідно до статей 180 - 182 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Сторонами не заперечується, що з серпня
2013 року дитина після сварки з матір'ю -
відповідачем по справі, пішла жити до
бабусі, матері позивача.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачка ОСОБА_6 в перераховує на
адресу матері позивача суми аліментів,
які нею одержуються за виконавчим
листом № 2/25066/3036/11 від 28.09.2011 року. Крім
того, згідно наявних в матеріалах
справи квитанцій (а.с.42-44) вбачається, що
ОСОБА_6 в добровільному порядку також
пересилає кошти на утримання сина.

Зазначені обставини визнавались в суді
і позивачем. Доводи останнього, що
добровільна допомога ОСОБА_6 становить
значно менше 14 частини її заробітку не
відповідає дійсності та
спростовується довідкою Чернігівської
обласної державної адміністрації від
02.06.2014 року про її заробітну плату
(а.с.41).

Отже, відповідач ОСОБА_6 приймає
активну участь в утриманні сина.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення аліментів на
утримання дитини, суд першої інстанції
виходив з того, що дитина не проживає
разом з позивачем, а тому позов
останнього є безпідставним.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду першої інстанції, який
ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах чинного законодавства.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину належить особі, з
якою дитина спільно проживає.

Судом встановлено, що дитина проживає з
матір'ю позивача, останній є слухачем
денної форми навчання інституту
оперативного забезпечення та
логістики Національного університету
України імені Івана Черняхівського,
строк навчання по 27.06.2015 року (а.с.8).

За викладених обставин, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про те, що відсутні підстави
для стягнення аліментів на користь
позивача.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
обґрунтованості судових висновків не
спростовують, тому підстави для її
задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: