Справа № 265/5678/14-ц
Провадження № 6/265/371/14
У Х В А Л А

19 серпня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Козлова Д.О.,

при секретарі - Соробогатько Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі подання
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника, ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2014 року до суду звернувся
державний виконавець
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ з поданням про
тимчасове обмеження боржника, ОСОБА_1, у
праві виїзду за межі України. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що на виконанні у
Орджонікідзевському відділі ДВС
Маріупольського МУЮ перебуває
виконавчий лист № 2-5346/2010 виданий 26
січня 2011 року Іллічівським районним
судом м. Маріуполя про стягнення
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВіЕйБі Банк» суму заборгованості за
кредитним договором № 209И08-05 від 12
червня 2008 року та відсотками у розмірі
23479,60 Євро, плату за пропуск платежів, а
також штраф 20% у сумі 10158,81 грн., а
загалом в еквіваленті на національну
валюту в сумі 258782 грн.63 коп., судовий
збір у сумі 1700 грн., та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.

16 лютого 2011 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копії
постанов направлено сторонам з
викликом ОСОБА_1, а також накладено
арешт на все майно яке належить
останньому.

24 лютого 2011 року державним виконавцем
було винесено постанову про стягнення
з боржника виконавчого збору, оскільки
рішення суду не було виконано у
добровільний для виконання строк.

Згідно відповідей відповідних установ
за боржником ніякого рухомого та
нерухомого майна не зареєстровано.

23 березня 2011 року державним виконавцем
було складено акт згідно якого було
встановлено, що боржник у квартирі
АДРЕСА_1 не мешкає, але працює у ПАТ МК
«Азовсталь».

Згідно відповіді адресного бюро
боржник зареєстрований в квартирі
АДРЕСА_1.

Згідно інформації наданої ДПС України
боржник працює у ПАТ МК «Азовсталь»,
розрахункові рахунки в банківських
установах відсутні.

Згідно відповіді з ПФУ України боржник
пенсію не отримує.

Згідно звіту про здійснення
відрахування та виплат ПАТ МК
«Азовсталь» залишок боргу станом на 01
травня 2014 року складає 236818,81 грн.

21 липня 2014 року на адресу
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ надійшла заява
Публічного акціонерного товариства
«ВіЕйБі Банк» про вирішення питання
щодо звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника.

Станом на 18 серпня 2014 року боржником не
вчинено дій направлених на виконання
рішення суду, що свідчить про умисне
його невиконання.

Суд, вивчивши матеріали подання
державного виконавця, вбачає, що для
його задоволення немає законних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно ст. 6 Закону України „Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України",
громадянинові України може бути
відмовлено у видачі паспорта або
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Згідно п. 18 ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження" (в редакції від 9
березня 2011 року), державний виконавець
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеженням
у праві виїзду боржника за межі України
- до виконання ним зобов'язань.

Відповідно положень ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини, який
гарантує деякі права і свободи, що не
включені до Конвенції та першого
Протоколу до неї. Зокрема, стаття 33
Конституції України без суттєвих змін
відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона здоров'я
або моралі, захист прав і свобод інших
осіб). Крім того, п.4 ст. 2 Протоколу №4
встановлює, що право на свободу
пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

При розгляді подання державного
виконавця суду не було надано
відомостей, що боржник ухиляється від
виконання ним своїх зобов'язань.

Звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, державний виконавець
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ в Донецький
області не надав доказів того, що ним
вчинено всі дії, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»,
спрямовані на погашення
заборгованості. З матеріалів подання
вбачається, що боржник не має грошових
коштів, нерухомого або рухомого майна,
на яке може бути звернуто стягнення,
однак відсутня будь-яка інформація
щодо направлення запитів державного
виконавця до відповідних установ.
Відсутній акт, що державний виконавець
виходив за місце проживання боржника
для вручення повідомлення про
необхідність з'явитися до виконавчої
служби. Також в матеріалах подання
відсутні відомості щодо місця
реєстрації боржника. Відсутні будь-які
відомості, що державним виконавцем
було встановлено місце роботи
боржника, а також відомості того, що з
його заробітної плати були утримані
грошові кошти в рахунок виконання
зобов'язання.

За таких підстав, суд вважає, що подання
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про
тимчасове обмеження боржника, ОСОБА_1,у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань - є не
обґрунтованим, а тому в його
задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника,
ОСОБА_1, - відмовити.

На ухвалу суду протягом п'яти днів з
дня отримання її копії може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя.

Суддя