Справа № 347/443/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1580/2014
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В. Б.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

за участю: апелянта ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, його
представника ОСОБА_5,

представника ВДВС
Косівського РУЮ Йоника І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_4, відділу державної виконавчої
служби Косівського районного
управління юстиції, ОСОБА_2, третя особа
без самостійних вимог ПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
про скасування акту прилюдних торгів
та витребування майна з чужого
незаконного володіння, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського
районного суду від 22 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_7 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_4, відділу
державної виконавчої служби
Косівського районного управління
юстиції, ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» про скасування
акту прилюдних торгів та витребування
майна з чужого незаконного володіння.

В обгрунтування своїх вимог посилалась
на те, що на підставі виконавчого
провадження ВП 27893344, щодо стягнення із
ОСОБА_4 суми заборгованості в розмірі 303
866 грн. 72 коп. за кредитним договором від
29.12.2006 року укладеним із АКБ
«Індустріалбанк» , 22.08.2013 року в м. Косів
ПП «Спеціалізоване підприємство
Юстиція» провело прилюдні торги з
реалізації нерухомого майна, а саме
споруди ангару.

Стягнення вказаної заборгованості
повинно було проводитись згідно
виконавчого листа Косівського
районного суду від 23.12.2010 року, виданого
на виконання рішення цього ж суду по
справі №2-949/2010 року, яке набрало
законної сили 30.11.2010 року. В подальшому
АКБ «ІндустріалБанк» звернувся з
позовом про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
за рахунок заставного майна, до складу
якого приміщення ангару не входило. У
зв'язку з неправильним визначенням
черговості задоволення вимог
стягувача, неповідомлення державним
виконавцем про відкриття виконавчого
провадження та вчинення інших дій щодо
реалізації арештованого майна,
неправильність проведення експертної
оцінки початкової вартості майна для
його продажу на прилюдних торгах, а
також неврахування того, що вказане
майно, є спільною сумісною власністю
подружжя, а його відчуження було
проведено без виділення частки, ОСОБА_7
просила визнати дії державного
виконавця незаконними та скасувати
акт прилюдних торгів від 06.09.2012 року;
визнати за нею право власності на ?
частину нежитлової будівлі (ангару) та
витребувати вказане майно з чужого
незаконного володіння відповідача
ОСОБА_2

Рішенням Косівського районного суду
від 22 травня 2014 року позов ОСОБА_7
задоволено.

Визнано дії начальника відділу
державної виконавчої служби
Косівського районного управління
юстиції Йоника І.М., вчинені під час
здійснення виконавчого провадження ВП
№ 34774823 в частині арешту, оцінки та
продажу з прилюдних торгів належної
ОСОБА_4 нежитлової будівлі (ангар), який
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 -
незаконними.

Скасовано акт про проведення прилюдних
торгів від 06.09.2012 року з реалізації
нерухомого майна-нежитлової будівлі
(ангару) загальною площею 51 кв.м., який
розташований по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на ?
частину нежитлової будівлі (ангар),
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Витребувано з чужого незаконного
володіння ОСОБА_2 в користь позивача
ОСОБА_7 нежитлову будівлю (ангар), який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 01.11.2012 року придбав у ОСОБА_8, а отже
правомірно набув у власність нежитлову
будівлю (ангар)по АДРЕСА_1. Вказана
нежитлова споруда була придбана
попереднім власником ОСОБА_8 з
прилюдних торгів, які проводились ПП
«СП Юстиція». На даний час проведені
прилюдні торги є чинними, жодних
доказів того, що вони були проведені з
порушенням чинного законодавства в
матеріалах справи немає. За таких
обставин суд першої інстанції
безпідставно прийшов до висновку про
витребування майна.

Також апелянт зазначає, що під час
розгляду судом питання про визнання
незаконними дій державного виконавця в
частині арешту, оцінки та продажу з
прилюдних торгів нежитлової будівлі,
матеріали виконавчого провадження не
оглядались, та не досліджувались, за
винятком акту опису і арешту майна. При
цьому, відповідач ОСОБА_4 підтвердив
той факт, що з таким актом був
ознайомлений, а отже виходячи з вимог
ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження»
міг оскаржити дії державного
виконавця, чого ним зроблено не було.

Крім того, апелянт вказує на те, що
жодних порушень законодавства в
частині визначення вартості спірного
майна оцінювачем не було допущено, і
вказане майно не вважалося об'єктом
спільної сумісної власності.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції, апелянт просив скасувати, та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 та
його представник вимоги апеляційної
скарги підтримали та просили про її
задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
доводи апеляційної скарги не визнали,
просили залишити рішення суду першої
інстанції без зміни.

Представник відділу державної
виконавчої служби Косівського
районного управління юстиції з
доводами апеляційної скарги
погоджується, просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_7 судове засідання не
з'явилася, хоч належним чином
повідомлялася про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, доводи представників,
дослідивши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору є будівля ангару, що
знаходиться за адресою по АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_7
вказувала на те, що спірне майно
(нежитлової будівлі) є спільною
сумісною власністю подружжя, а його
відчуження з прилюдних торгів без
виділення частки на підставі
виконавчого провадження є незаконним,
а дії державного виконавця щодо
неповідомлення про відкриття
виконавчого провадження, неправильне
визначення черговості задоволення
вимог стягувача, та вчинення інших дій
щодо реалізації спірного майна є
неправомірними.

Задовольняючи позов ОСОБА_7 суд першої
інстанції вважав встановленим той
факт, що спірна будівля ангару є
спільною сумісною власністю подружжя -
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Також вказував на те,
що істотне порушення державним
виконавцем вимог ЗУ «про виконавче
провадження» та вимог
цивільно-процесуального законодавства
призвело до порушення прав власності
співвласника нежитлової будівлі
(ангару) ОСОБА_7, які підлягають захисту.

Погодитися повністю з такими
висновками суду не можна, виходячи з
наступного.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, з
огляду на їх належність та
допустимість.

Звертаючись за судовим захистом,
ОСОБА_7 свої вимоги мотивувала тим, що
майно, реалізоване з прилюдних торгів
(про які вона нічого не знала) належало
їй та відповідачу ОСОБА_4, як подружжю,
на праві спільної сумісної власності і
суд першої інстанції вважав цю
обставину встановленою, не перевіряючи
підстави набуття ОСОБА_4 спірного
майна.

Між тим, відповідно до Інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 14.09.2011 року ( а.с.64)
спірна нежитлова будівля (ангар)
зареєстрована 29.04.2011 року за ОСОБА_4 на
праві приватної власності. Підставою
для такої реєстрації зазначено
свідоцтво про право власності, що
видано виконкомом Старокутської
сільської ради на підставі рішення № 17
від 30.03.2011 року.

За текстом вищезазначеного рішення,
копія якого надана в засіданні
апеляційного суду самим відповідачем
ОСОБА_4 вбачається, що право власності
оформлялося за ОСОБА_4, як за суб'єктом
підприємницької діяльності; при цьому
підстави для передачі у власність
ангару приватному підприємцю ОСОБА_4 у
рішенні не зазначено.

Зважаючи на це, колегія суддів вважає,
що висновок суду першої інстанції про
порушення майнових прав ОСОБА_7, як
співвласника, у розумінні ст. 60 СК
України є передчасним.

Інших доказів набуття права на спірне
майно, як на спільну сумісну власність
ні самою ОСОБА_7 при зверненні до суду,
ні відповідачем ОСОБА_4, який визнавав
позов - не надано.

Крім цього визнаючи за ОСОБА_7 право
власності на ? частину нежитлової
будівлі (ангар), який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції
не врахував, що право власності на
спірну будівлю у встановленому законом
порядку на даний час зареєстровано за
ОСОБА_2 ( а.с. 65). Право власності набуто
ОСОБА_2 на підставі цивільно - правової
угоди - договору купівлі-продажу від
26.10.2012 року, який був укладений між ним
та ОСОБА_8

При цьому, ні договір купівлі-продажу
нежитлової будівлі (ангар), який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що був
укладений 26.10.2012 року між ОСОБА_8 та
ОСОБА_2 та посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_9 (запис в реєстрі №
1008), ні свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів
ОСОБА_8, видане Косівською державною
нотаріальною конторою 11.09.2012 року за
реєстром № 2280 у встановленому законом
порядку не оспорювалися і недійсними
не визнавалися.

При цьому сам ОСОБА_8, який на підставі
акту прилюдних торгів від 6.09.2012 року
(предмету спору) був визнаний
переможцем аукціону, про розгляд
справи взагалі повідомленим не був.

Що ж до висновку суму про чуже
незаконне володіння ОСОБА_2 спірною
будівлею та її витребування, то слід
зазначити наступне.

Можливість витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння передбачена главою 83 ЦК
України, зокрема у зв'язку з набуттям та
збереженням майна без достатньої
правової підстави.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів.

Право власності ОСОБА_2 на спірне майно
виникло на підставі договору
купівлі-продажу від 26.10.2012 року, який
був укладений між ним та ОСОБА_8

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Отже, вважати ОСОБА_2 незаконним
володільцем спірного майна, суд першої
інстанції не мав.

Між тим, виходячи із змісту ст. 330 ЦК
України ОСОБА_2 є добросовісним
набувачем спірного майна, у якої воно
може бути витребувано лише шляхом
подання віндикаційного позову - з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК
України.

Зазначеного суд першої інстанції не
врахував, у зв'язку з чим постановлене
ним рішення не може вважатися законним
та обгрунтованим і підлягає до
скасування.

По суті встановленого слід ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

На підставі наведеного та ст.ст. 60 СК
України, 328, 388 ЦК України, ст.ст. 11, 60 ЦПК
України, керуючись ст.ст. 303; 307; 309; 313-314;
316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Косівського районного суду від
22 травня 2014 року скасувати та ухвалити
нове.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4,
відділу державної виконавчої служби
Косівського районного управління
юстиції, ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» про скасування
акту прилюдних торгів та витребування
майна з чужого незаконного володіння -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв