Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2265/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

20.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко
Т.М.,Суржика М.М.

при секретареві: Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 01
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення
права власності на частину житлового
будинку внаслідок її знищення.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4,
третя особа - Головне управління
юстиції у Кіровоградській області про
припинення права власності на частину
житлового будинку внаслідок її
знищення.

Зазначали, що їм на підставі
нотаріально посвідченого договору
дарування частини будинку належить на
праві спільної часткової власності по ?
частині житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташований по провулку
АДРЕСА_2. Співвласником іншої ? частини
цього житлового будинку є відповідач.
Вона у 1980 році виїхала з належного їй
житлового будинку і з того часу не
доглядає за своїм майном, в будинку
ніхто не проживає. Внаслідок цього
належна відповідачці частина
житлового будинку має аварійний стан
та зруйнований вигляд, відновленню не
підлягає, а також шкодить якості
належній їм частині будинку. Просили
суд припинити право власності ОСОБА_4
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2
у зв'язку з її знищенням (а.с.3-5).

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 01
липня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено (а.с.52-53).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просять скасувати заочне
рішення суду першої інстанції з
підстав порушення норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про задоволення позову (а.с.60-62).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивачів
підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до
вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлена
про час та місце розгляду справи за
останнім відомим зареєстрованим
місцем її проживання.

Представник Головного управління
юстиції у Кіровоградській області в
судове засідання не прибув, надав заяву
про розгляд справи в його відсутність.

За таких обставин, відповідно до ч.2
ст.305 ЦПК України неявка відповідача та
третьої особи не перешкоджає
розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Судом встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі нотаріально посвідченого
договору дарування частини будинку від
27 червня 2003 року, зареєстровано у
реєстрі за № 3461, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
власниками в рівних частках кожний ?
частини житлового будинку з надвірними
будівлями по провулку АДРЕСА_2,
загальною площею 37,9 кв.м.,який має
надвірні споруди: вбиральня «Г»,
огорожа, розташований на земельній
ділянці площею 600 кв.м. (а.с.6,7).

Інша ? частина вказаного житлового
будинку - літ.А, згідно з технічним
паспортом БТІ - квартира № 2, належить
на праві часткової власності ОСОБА_4 на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування від 22 серпня 1975
року, зареєстрованого за № 1-4822 (а.с.8).

Згідно експертного висновку від 05
лютого 2014 року про технічне обстеження
частини житлового будинку, що належить
ОСОБА_4, квартира №? 2 житловою площею
18,3 кв.м. відмежована капітальною
стіною та має окремий вхід. Фундамент
відсутній, наявні конструктивні
елементи: стіни - товщиною 0,40 м
монолітні із глиняно-солом'яної суміші;
перекриття - дерев'яне балочне; дах,
покрівля - двосхила з хвилястих
азбестоцементних листів; вікна -
дерев'яні рами засклені будівельним
склом; є двері - дерев'яні одностулкові
глухі; підлога - дерев'яна дощата;
інженерні мережі відсутні. На час
обстеження ця частина будівлі не
експлуатується, покрівля не має
герметичності, спостерігається
руйнування вузлів з'єднання
конструкцій даху, дерев'яні
конструкції перекриття мають прогин,
спостерігаються тріщини по
опорядженню стелі, спостерігається
розшарування глиняно-солом'яних стін
внаслідок тривалого зволоження.

Технічний стан частини житлового
будинку літ.А - квартира АДРЕСА_2
класифікується як аварійний (категорія
ІУ). Враховуючи конструктивну
особливість будівлі, ця частина
будівлі не підлягає відновленню
(а.с.26-40).

Як вбачається із позовної заяви,
позивачі просили припинити право
власності відповідача на частку
будинку у зв'язку із її знищенням, інші
підстави припинення права власності не
зазначалися.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст.41 Конституції України та ч.1
ст.321 ЦК України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод в здійсненні ним
права користування і розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Статтею 346 ЦК України визначено
перелік підстав припинення права
власності, зокрема:п.4 ч.1 ст.346 та ст.349 ЦК
України передбачено припинення права
власності у разі знищення майна за
заявою власника, а ст.365 ЦК України -
припинення права на частку у спільному
майна за вимогою інших співвласників,
також частиною 2 цієї статті
передбачено, що право власності може
бути припинене в інших випадках,
встановлених законом.

Згідно зі ст.349 ЦК України право
власності на майно припиняється в разі
його знищення. У разі знищення майна,
права на яке підлягають державній
реєстрації, право власності на це майно
припиняється з моменту внесення за
заявою власника змін до державного
реєстру.

Під знищенням треба розуміти таке
використання майна в результаті якого
воно припиняє своє існування назавжди.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Право власності набувається і
припиняється на підставі певних
юридичних фактів, з якими закон
пов'язує таке виникнення чи припинення
права власності.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунтктом 60 постанови КМУ передбачено,
що для проведення державної реєстрації
припинення права власності на об'єкт
нерухомого майна у зв'язку з його
знищенням заявник подає органові
державної реєстрації прав документ,
відповідно до якого підтверджується
факт такого знищення. Документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності на знищений
об'єкт нерухомого майна, заявник не
подає.

Державний реєстратор одночасно з
прийняттям відповідного рішення про
державну реєстрацію припинення права
власності приймає рішення про закриття
розділу Державного реєстру прав та
реєстраційної справи, відкритих щодо
такого об'єкта нерухомого майна.

Експертним висновком про технічне
обстеження частини житлового будинку
від 05 лютого 2014 року, спростовуються
доводи позивачів та підтверджується,
що частина житлового будинку літ.А
(квартира АДРЕСА_2, яка належить
відповідачці, є в наявності, тобто
фізично не знищена (а.с.29,16).

Суд першої інстанції всебічно і повно
з'ясував обставини справи, дав їм
належну правову оцінку та прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки відповідно до ст.349 ЦК України
передбачено можливість припинення
права власності на знищене майно
тільки за наявності відповідної заяви
власника майна про внесення змін до
державного реєстру.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, та обставина, що
суд помилково послався на п.3 ч.1 ст.346 ЦК
України не вплинуло на правильність
ухваленого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про те, що
для усунення перешкод в користуванні
майном, отриманні дозволу на
приватизацію земельної ділянки, на
виконання будівельних робіт необхідно
задовольнити позов про припинення
права власності на частину житлового
будинку внаслідок її знищення, не
ґрунтується на законі (ст.16 ЦК України)
та є безпідставними.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Заочне рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 01
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: