АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5972/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кушнірчук Р. О. Доповідач -
Лаченкова О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

28 липня 2014
року колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради на рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
23 травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до територіальної громади в
особі Дніпропетровської міської ради,
третя особа - Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання прав та обов'язків
забудовника в порядку спадкування за
законом, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до територіальної громади в
особі Дніпропетровської міської ради,
третя особа - Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання прав та обов'язків
забудовника в порядку спадкування за
законом.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 травня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа - Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання прав та обов'язків
забудовника в порядку спадкування за
законом позовні вимоги було
задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) права та обов'язки
забудовника домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську, яке складається з
житлового будинку А-1 загальною площею
95,5 кв.м, житловою площею 71,2 кв.м, та
надвірних будівель і споруд: погрібу
під А-1; а - ґанку, Б - літньої кухні, В -
убиральні, Г - гаражу з оглядовою ямою, Д
(під Г) - сараю, № 1-4 споруд: колодязя,
хвіртки, воріт, зливної ями, в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року та після смерті матері ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська
міська рада посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, та порушення норм
матеріального права і норм
процесуального права, які призвели до
не правильного вирішення по справи по
суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
батьки позивача ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі з 4
липня 1953 року, що підтверджується
довідкою Самарського відділу РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції від 06.06.2007 року №
92/03-83 (а.с.4).

Рішенням Дніпропетровською
райвиконкому Дніпропетровської
області від 25 березня 1957 року № 11/46 за
ОСОБА_3 була закріплена земельна
ділянка в АДРЕСА_2 .

Рішенням Дніпропетровського
райвиконкому Дніпропетровської
області від 06 квітня 1957 року №11/160
ОСОБА_3 ця земельна ділянка була
виділена під будівництво.

Встановлено, що вказані обставини
підтверджуються архівною довідкою,
виданою 29.09.2005 року №К-335-05 Державним
архівом Дніпропетровської області
(а.с.3).

На відведеній земельній ділянці батьки
позивача побудували у 1960 році житловий
будинок А-1 з сінями та ґанком загальною
площею 91,8 кв.м, житловою площею 55,5 кв.м,
з надвірними будівлями: сарай - Б; №1 -
колодязь; №2- вбиральню; №3 - паркан.

Судом першої інстанції встановлено,
що вперше інвентаризація
домоволодіння була проведена в 1969 році
та був виготовлений технічний паспорт
станом на 10.07.1969 року. На момент
виготовлення технічного паспорту була
АДРЕСА_1

Після будівництва будинку батько
позивача ОСОБА_3 правоустановчий
документ на будинок не оформив та
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер (а.с.12).

З копії спадкової справи після смерті
ОСОБА_3 вбачається, що спадщину
прийняла мати позивача (дружина
померлого) ОСОБА_4, яка на момент смерті
його батька проживала разом з ним.

Прийнявши фактично спадщину мати
позивача ОСОБА_4 також не отримала
правовстановлюючий документ на спірне
домоволодіння, продовжуючи проживати в
ньому.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати позивача - ОСОБА_4
також померла (а.с.11).

Спадщину після її смерті прийняв
позивач, що підтверджується копією
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Восьмою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 09.11.2005 року
(а.с.14).

Згідно з п. 30 Положення про
житлово-будівельні колективи та
індивідуальних забудовників у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів Української РСР від 30 квітня
1958 року №514, між забудовником, якому
виділяється земельна ділянка для
житлового будівництва, та виконкомом
міської (районної) Ради депутатів
трудящих укладається договір про
надання земельної ділянки безстрокове
користування і будівництво жилого
будинку.

Відповідно до п.4 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, реєстрації
підлягають всі будинки і домоволодіння
в межах міст і селищ міського типу УРСР,
що належать місцевим Радам депутатів
трудящих, державним, кооперативним і
громадським установам, підприємствам і
організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать громадянам
на праві особистої власності.

Будинки, що підлягають реєстрації,
повинні бути закінчені будівництвом і
прийняті в експлуатацію за актом,
затвердженим виконкомом місцевої Ради
депутатів трудящих.

Згідно з п.7 вказаної Інструкції,
реєстрація провадиться на підставі
документів, що встановлюють право
власності (правовстановлюючих
документів), зокрема, нотаріально
посвідчених договорів про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку та
затверджений виконкомом місцевої Ради
акт про прийняття будинку в
експлуатацію (п.14 додатку №1 до
Інструкції від 31 січня 1966 року).

Згідно ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів» та листа Державного комітету
України з будівництва та архітектури
від 23 березня 1999 року N 12/5-126, якими
роз'яснювалося зокрема, що по об'єктах,
що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто
до прийняття постанови КМУ від 05 серпня
1992 року, тобто до прийняття постанови
КМУ від 05 серпня 1992 року N 449, якою
встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним із
документів є висновок про технічний
стан будинку (будівлі), що складається
БТІ.

Виходячи зі змісту наведених
нормативних актів, громадяни, які
збудували житлові будинки до 5 серпня
1992 року, могли за умови прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок за життя не
реєструвався, а також документи до МБТІ
чи до місцевої ради щодо реєстрації
спірного будинку не подавалися.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про визнання за
ОСОБА_2 прав та обов'язків забудовника
домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську, в порядку
спадкування за законом після смерті
батьків відповідно до ст.331,376,1216-1218 ЦК
України.

Відповідно до вимог статті 1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

На зазначене звернуто увагу і в п. 8
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» в якому роз'яснено, що
якщо будівництво здійснювалося згідно
закону, то у разі смерті забудовника до
завершення будівництва його права та
обов'язки входять до складу спадщини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
реєстрація права власності на спірне
домоволодіння не проводилась, за життя
батьків позивача (забудовників), в
експлуатацію будинок не приймався,
реєстрацію не проходив, хоча
спадкодавці зобов'язані були це
зробити.

Судом першої інстанції встановлено, що
батько позивача право власності на
вказаний будинок за свого життя не
набув, але здійснював його будівництво
відповідно до норм законодавства, що
діяли на момент його смерті, суд
приходить до висновку про те, що права
та обов'язки забудовника увійшли до
складу спадщини після померлих батька
ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4, а визнання цих
прав за позивачем буде підставою для
звернення позивача до органів, до
повноважень яких входить прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта та надасть можливість належним
чином зареєструвати нерухоме майно.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового немає, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді