Єдиний унікальний номер 553/7334/12
Номер провадження 22-ц/775/5356/2014
Головуючий в 1 інстанції: Кулик Т.Г.
Доповідач: Шевченко В.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Шевченко В.Ю.

суддів: Кіянової С.В., Ткачук С.С.,

при секретарі Козак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 11 червня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк», Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради ,третя особа - Макіївська міська
рада, про захист прав споживача,
відшкодування майнової та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 11 червня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. На її користь з ПАТ КБ
«ПриватБанк» стягнуто 2 910 гривень у
відшкодування майнової шкоди, 8000
гривень у відшкодування моральної
шкоди. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. Зобов'язано ПАТ КБ
«ПриватБанк» скасувати у загальній
комп'ютерній базі інформацію про
заборгованість ОСОБА_1 та видати
підтвердження у формі довідки.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволені позовних вимог в повному
обсязі,посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом не враховано те, що між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 існували
відносини, що випливали з кредитного
договору, який недійсним не визнавався,
та не враховано, що саме за цим
договором відбулося списання коштів із
карткового рахунку позивача. Судом
першої інстанції не досліджені умови
кредитного договору, докази, які
підтверджують неналежне виконання
зобов'язань позивачки за кредитним
договором. Суд безпідставно
задовольнив вимоги позивачки щодо
стягнення моральної шкоди та витрат на
правову допомогу,оскільки належних
доказів на їх підтвердження не надано.

В засіданні апеляційного суду 25 червня
2014р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
підтримав доводи апеляційної скарги,
просив її задовольнити. В судове
засідання, призначене на 23 липня 2014р.,
представник відповідача не з»явився,
надав заяву про розгляд справи у його
відсутність( т.2 а.с.113,119-120)

Позивачка в засідання апеляційного
суду не з»явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином ( т.2 а.с. 95).

Представники Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради, Макіївської міської ради в
засідання апеляційного суду не
з»явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
надали заяви про розгляд справи у їх
відсутність ( а.с.114-120).

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що у 2002 році між ОСОБА_1 та
ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено
кредитний договір. У 2010р. після
народження дитини -ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.,
між позивачкою та ПАТ КБ «ПриватБанк»
було укладено договір про відкриття та
обслуговування банківського рахунку. У
2011р. з вказаного рахунку банком було
списано кошти у розмірі 2910грн., які
надійшли ОСОБА_1 від Управління праці
та соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради як допомога по догляду за дитиною
за період з квітня по вересень 2011р. ( т.1
а.с.21).

Звертаючись до суду з даним
позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ
КБ «ПриватБанк» завдану їй майнову
шкоду у розмірі 2910грн. При цьому
позивачка посилалась на те, що
будь-якої кредитної заборгованості у
неї не має, оскільки ще у 2004р. погасила
кредит. Крім того, посилалась на
пропуск банком строку позовної
давності, передбаченого ст.ст.256,257 ЦК
України, оскільки з 2002р. будь-яких вимог
до неї з приводу укладеного кредитного
договору пред»явлено не було.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Так, рішенням Апеляційного суду
Донецької області від 23 жовтня 2013р.
рішення Червоногвардійського
районного суду м.Макіївки від 11 червня
2013р. в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення моральної шкоди було
скасовано, в цій частині у позові
відмовлено. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін ( т.2 а.с.
34-37).

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014р.
рішення апеляційного суду в частині
задоволення позовних вимог про
відшкодування майнової шкоди
скасовано, справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції для з»ясування
усіх обставин, що мають значення для
справи( чи було укладено між сторонами
кредитний договір та чи був він
погашений позивачкою) ( т.2а.с.88-89).

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами укладено кредитний договір
від 26 липня 2002р. До 2011р. банк жодних
вимог щодо погашення позивачкою
кредитної заборгованості не
пред»являв, тому через сплив строку
позовної давності, про що було ОСОБА_1
було заявлено у позові, банк не мав
права на одноособове стягнення
кредитної заборгованості, у зв»язку з
чим наявні правові підстави для
стягнення з відповідача 2910грн.,
списаної з рахунку позивачки.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають матеріалам
справи й вимогам закону.

Так, в матеріалах наявні заява ОСОБА_1
від 14 червня 2011р. щодо перерахунку
кредитного договору від 26 липня 2002р. та
лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14 липня
2011р., в якому вказано, що списання
коштів з банківського рахунку
позивачки було здійснено шляхом
договірного списання на підставі п.4.6
Умов і правил банківських послуг, які є
невід»ємною частиною договору про
відкриття та обслуговування
карткового рахунку ( т.1 а.с.10,13). В
засідання апеляційного суду
представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
підтвердив факт укладення з позивачкою
договору споживчого кредиту у 2002р.,
однак не надав суду оригінал або
належним чином завірену копію цього
договору., а також не зміг надати
розрахунок заборгованості по
вказаного договору.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. Відповідно
правової позиції, висловленої у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року справа № 6-120ц13, яка
згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України, у
системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11
Закону зазначене положення стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«Приватбанк» з позовними вимогами щодо
стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по
вказаному кредитного договору до суду
не звертався.

Звертаючись до суду із вказаним
позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що
згідно умов договору споживчого
кредиту, укладеного між нею та ПАТ КБ
«ПриватБанк» у 2002р., вона погасила
заборгованість за цим договором у 2004р.
Крім того, однією із підстав в
обгрунтування заявлених позовних
вимог, ОСОБА_1 посилалась також і на те,
що Банк в порушення вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»
здійснив списання коштів з її рахунку у
2011р. з пропуском строку позовної
давності.

Таким чином, враховуючи зазначені
обставини, суд першої інстанції дійшов
до обґрунтованого висновку про
неправомірність дій Банку щодо
списання з рахунку позивачки у 2011р.
грошових коштів у сумі 2910грн. та
наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення майнової шкоди.

Зміст апеляційної скарги не дає
підстав для встановлення
неправильного застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. При вирішенні
позовних вимог судом правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосований закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано оцінку
доводам сторін.

Керуючись ст.ст. 307,308,315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 11 червня 2013 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»,
Управління праці та соціального
захисту населення Червоногвардійської
районної адміністрації Макіївської
міської ради ,третя особа - Макіївська
міська рада, про захист прав споживача,
відшкодування майнової шкоди залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: