У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 11 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 11 червня 2014
року у справі за заявою ОСОБА_2 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 27 лютого
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Шоста Харківська
нотаріальна контора, про визнання
недійсними заповітів,

встановив:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсними заповіти від 05 грудня 2003
року та 01 листопада 2005 року,
складені ОСОБА_4 та посвідчені
державним нотаріусом Шостої
Харківської державної нотаріальної
контори.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 лютого 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 13 травня 2013 року, відмовлено ОСОБА_2
в задоволенні позову.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 27 лютого 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Шоста Харківська нотаріальна контора,
про визнання недійсними заповітів.

В обґрунтування заяви зазначав, що
істотними обставинами перегляду
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 лютого 2013 року у зв'язку
з нововиявленими обставинами в даному
випадку є те, що ОСОБА_5 не була залучена
до участі у справі як співвідповідач,
чим були порушені її права та законні
інтереси. Крім того, під час телефонної
розмови 24 січня 2014 року близькі подруги
померлої ОСОБА_4 підтвердили йому той
факт, що ОСОБА_4 до смерті була впевнена,
що останній заповіт склала на його ім'я.
На підставі вищевказаного, просив
заяву задовольнити.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 11 березня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 11 червня 2014 року, заяву
ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду, справу
направити на новий судовий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні заяви
про перегляд рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 27 лютого
2013 року у зв'язку з нововиявленими
обставинами, суди попередніх інстанцій
правомірно виходили з того, що вказані
обставини не є нововиявленими в
розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних ухвал не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338, 342 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
заявою ОСОБА_2 про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Дзержинського районного суду
м. Харкова від 27 лютого 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Шоста Харківська
нотаріальна контора, про визнання
недійсними заповітів.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк