Справа №: 398/2149/14-цРІШЕННЯ
"23" липня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Олександрія
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як
третя особа залучено службу у справах
дітей Олександрійської районної
державної адміністрації про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (надалі Позивачі) 25
березня 2014 року звернулися до суду із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(надалі Відповідачі) про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, а саме житловим
будинком АДРЕСА_1, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідачі у справі - їх
донька та онук, вони зареєстровані у
цій квартирі, однак фактично не
проживають за вказаною адресою з 2002
року. Місце їх проживання є житло
доньки по АДРЕСА_2 Вказана квартира є не
приватизованою, в ній зареєстровано
всього чотири особи. Вона позбавлена
можливості отримувати субсидію, а тому
змушена звертатись до суду та просить
суд визнати відповідачів та їх
малолітніх дітей такими, що втратили
право користування житловим
В судовому засіданні позивачі та їх
представник на позовних вимогах
наполягають, просять суд задовольнити
Інтереси позивачів в суді
представляв адвокат ОСОБА_1
Відповідач ОСОБА_4 - бувша дружина
позивача - проти позовних вимог не
заперечує, вона просить суд врахувати,
що згідно відмітки в паспорті вона
добровільно знята з реєстрації за
вказаним місцем реєстрації. Вона має
житло, однак не оформила на нього право
Відповідачі у справі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 - онуки та діти позивачів в
судове засідання з'явилися, проти
позовних вимог заперечують, при цьому
визнають, що більше року дійсно не
проживають там, оскільки їх свого часу
Представник служби у справах дітей
просить суд вирішити спір з
урахуванням інтересів малолітніх
дітей відповідно до закону.
Інтереси Олександрійської
районної державної адміністрації в
суді представляла Козицька Л.С.
Заслухавши пояснення сторін, думку
прокурора та дослідивши докази у
сукупності з іншими матеріалами
справи, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши
досліджені в судовому засіданні
докази, суд вважає, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню.
За змістом ст. 10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
За змістом ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести перед
судом ті обставини, на які вона
посилається , як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Правовідносини сторін
врегульовані ст.ст. 4 -15, 16, 22, 316-319, 321, 322,
379, 381, 383, 386, 391, 405, 810, 815 ЦК України та
ст.ст.64, 71, 72 Житлового кодексу України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

Відповідно до вимог ст.ст. 810, 825 ЦК
України за договором найму житла
наймодавець надає наймачу своє житло
для проживання у ньому на певний строк
та за окрему плату. Наймач житла має
право відмовитись від договору найма,
попередивши наймодавця та звільнити
помешкання.

Правовідносини сторін врегульовані
ст. 156 Житлового кодексу України, за
змістом якої члени сім'ї власника
житлового будинку, які проживають
разом з ним в будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування приміщенням.

Правовідносини сторін також
врегульовані ст. 405 ЦК України, за
змістом якої член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачі
зареєстровані та проживають в
домоволодінні АДРЕСА_1, яке належить їм
відповідно до свідоцтв про право на
спадщину за законом від 23 березня 2010
року та від 12 липня 2012 року, кожному по
1/2 частині відповідно після смерті їх
чоловіка та батька ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Суд також приймає до уваги, що
згідно довідки № 369 від 17 червня 2014
року відповідачі та їх діти
зареєстровані у вказаному
домоволодінні. Згідно акту від 17
червня 2014 року на момент перевірки
відповідачі в квартирі були відсутні,
особистих речей не мали, в квартирі не
проживають з січня 2011 року та з жовтня
2012 року відповідно.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають
малолітніх дітей.

Суд приймає до уваги, що між
сторонами виникли вкрай неприязненні
стосунки.

Суд також приймає до уваги та визнає
доведеним той факт, що відповідач
ОСОБА_4 знята з реєстрації за вказаною
адресою, тому в цій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають. Суд
приймає до уваги, що позивач, уточнивши
позовні вимоги не вказав її
відповідачем та не звернувся до суду із
заявою залишити без розгляду ці вимоги.

Суд вважає також доведеним, що
відповідачі у справі не втратили право
користуватись житлом та не втратили
право зайняття ними житлового
приміщення - домоволодінням АДРЕСА_1,
що належить позивачам, оскільки
змушені були залишити житло, так як їх
вигнали з домоволодіння, тобто не
проживають з поважної причини.

Суд дійшов висновку, що відповідачі
саме з поважних причин понад один рік
не проживають в домоволодінні по
АДРЕСА_1. З того часу там фактично
постійно проживають тільки позивачі у
справі.

Судові витрати суд покладає на
позивачів.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 4-15, 16, 22, 316-319, 379, 381, 383, 386, 391, 405, 810,
815 ЦК України та ст. 156 Житлового
кодексу України, ст.ст. 3, 4-11, 15, 57-60, 61,
84-88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И
Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
домоволодінням АДРЕСА_1 - відмовити
повністю.

Судові витрати покласти на
позивача.

Копію рішення суду надіслати
відповідачу.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Олександрійський
міськрайонний суд протягом 10-денного
строку з дня проголошення рішення або
протягом цього часу з моменту
отримання копії рішення суду.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду
Л.Тимченко