Провадження №2/521/1044/14
Малиновський районний суд міста Одеси
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
Державної реєстраційної служби
України про звернення стягнення, -
В провадженні вказаного складу суду
знаходиться на розгляді цивільна
справа за позовом ПАТ «Дельта Банк»
(надалі за текстом - банк) до ОСОБА_1,
Державної реєстраційної служби
України про звернення стягнення.
В обґрунтування позову повноважний
представник сторони позивача вказує,
що 19 червня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» - з однієї сторони, та
ОСОБА_1 - з іншої сторони, був укладений
договір про надання споживчого кредиту
надає позичальникові кредит у розмірі
річних на споживчі цілі строком до 19
червня 2015 року з погашенням кредиту та
процентів за користування кредитом
щомісячно згідно із відповідним
графіком, а остання в свою чергу -
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, що встановлені кредитним
Виконання основного зобов'язання було
забезпечене зокрема іпотекою, про що
укладено окремий договір.
В подальшому ПАТ «Укрсиббанк» -
правонаступник АКІБ «Укрсиббанк» -
відступив на користь ПАТ «Дельта Банк»
права вимоги за низкою кредитних
договорів та договорів забезпечення, в
тому числі - договору з ОСОБА_1
Однак як зазначає представник банку, не
зважаючи на взяті на себе зобов'язання,
відповідач в порушення умов укладеного
договору суму кредиту не повертає та
проценти не сплачує, у зв'язку з чим
банк звернувся з даним позовом до суду,
заявляючи вимоги про звернення
стягнення на іпотечне майно,
зобов'язання реєстраційну службу
здійснити реєстрацію майнових прав,
виселення всіх мешканців зі спірної
квартири тощо. Станом на 14 червня 2013
року за відповідачем ОСОБА_1 наявна
заборгованість у розмірі 341762,85 гривень.
Повноважний представник банку у
відкрите судове засідання не з'явився,
банк повідомлявся судом про розгляд
даної цивільної справи, причини неявки
представника суду не відомі, але від
особи надійшла заява про підтримання
позову у повному обсязі та розгляд
справи за відсутності сторони в
порядку ст. 158 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове
засідання не з'явилась, повідомлялась
судом про розгляд даної цивільної
справи, причини неявки суду не відомі.
Представник Державної реєстраційної
служби України у відкрите судове
засідання не з'явився, служба
повідомлялась судом про розгляд даної
цивільної справи, причини неявки
представника суду не відомі.
Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Таким чином, у зв'язку з неявкою
відповідачів по даній справі,
врахувавши позицію сторони позивача,
суд зважав можливим розглядати справу
Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги
пояснення сторони позивача, дослідивши
відповідний позов, письмові докази,
представлені суду, надавши
правовідносинам, що виникли виниклим
між сторонами по справі належну
правову оцінку, проаналізувавши
відповідні арифметичні розрахунки, суд
приходить до висновку про існування
законних підстав для задоволення
позову банку - виходячи з наступного.
Під час розгляду справи судом було
встановлено, що 19 червня 2008 року між
АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та
ОСОБА_1 - з іншої сторони, був укладений
договір про надання споживчого кредиту
надає позичальникові кредит у розмірі
річних на споживчі цілі строком до 19
червня 2015 року з погашенням кредиту та
процентів за користування кредитом
щомісячно згідно із відповідним
графіком, а остання в свою чергу -
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, що встановлені кредитним
З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 19
червня 2008 року між банком та
позичальником було укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, під
реєстраційним №1500, відповідно до умов
якого іпотекодавець передає в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.
Проте як свідчив представник банку, в
порушення вимог кредитного договору,
відповідач ОСОБА_1 умови договору не
виконує, кредит не повертає, проценти
Надаючи виниклим між сторонами по
справі належну правову оцінку, судом
досліджено зміст ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК
України, за якою зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. При
цьому, зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629
ЦК України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
В силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2
ЦК України, кредитний договір
укладається у письмовій формі.
Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК
України, судом звернуто увагу на
наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
З урахуванням даних норм закону та на
підставі встановлених фактів по справі
суд прийшов до висновку, що між
сторонами виникли кредитні
правовідносини, що підтверджується
змістом кредитного та іпотечного
договорів. Однак відповідач ОСОБА_1 не
виконує відповідного грошового
Згідно положень ст. 1049 ч.ч.1,3 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Дійсно, згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.
Виходячи з положень кредитного
договору, боржник ОСОБА_1 отримала
відповідну суму кредитних коштів в
користування до 19 червня 2015 року. Однак
як погодили сторони в умовах договору,
кредитор зокрема має право на
дострокове стягнення заборгованості
за кредитом у випадках невиконання
умов договору позичальником, що
відповідає вимогам ст. 1050 ч.2 ЦК України.
В силу ст. 536 ч.ч.1,2 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.
Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
На підставі викладеного, суд приходить
до обґрунтованого висновку, що
позичальник ОСОБА_1 прострочила
виконання зобов'язання з повернення
суми кредиту та процентів за
Згідно ст. 625 ч.ч.1,2 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Як наводить ст. 534 ч.1 ЦК України, у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: 1) у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання; 2) у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка; 3) у третю чергу сплачується
Тобто, зважаючи на таку регламентацію
виниклих між сторонами по справі
правовідносин й виходячи із умов
кредитного договору, суд прийшов до
наступного висновку.
Заявляючи та обґрунтовуючи позовні
вимоги, сторона позивача виходить з
розрахунку заборгованості по
кредитному договору станом на 14 червня
2013 року, за яким загальна сума боргу
ОСОБА_1 становить 341762,85 гривень.
В силу ст. 589 ч.ч.1,2 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.
Разом з тим, як регламентує ст. 590 ч.ч.1,2
ЦК України, звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як передбачає ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. У разі
порушення провадження у справі про
відновлення платоспроможності
іпотекодавця або визнання його
банкрутом або при ліквідації юридичної
особи - іпотекодавця іпотекодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання, якщо іпотекодержатель і
правонаступник іпотекодавця не
досягнуть згоди про інше. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Враховуючи викладене та з огляду на те,
що рішення суду не має бути ілюзорним, а
повинно бути таким, що виконується, суд
вбачає обґрунтованим звернення
стягнення на предмет іпотеки внаслідок
порушення основного грошового
зобов'язання.

Як зобов'язує процесуальний закон, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням особи, виключно в межах
заявлених вимог та не вправі на власний
розсуд виходи за рамки цих вимог чи
змінювати осіб, до яких такі вимоги
заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу (ст. 16
ЦК України). Проте як чітко зобов'язує
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає
обґрунтованими вимоги позивача щодо
зобов'язання реєстраційної служби
вчинити заявлені стороною дії,
оскільки такі вимоги заявлені стороною
позивача безпідставно та передчасно.
Так, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази звернення банку до
Державної реєстраційної служби
України або структурних підрозділів
служби з відповідних питань, а також
відсутні будь-які відомості, що б
свідчили про неправомірну відмову
банкові в задоволенні законних вимог.

Будь-які позовні вимоги повинні
заявлятись до конкретних осіб. Судове
рішення, в тому числі - щодо виселення,
не може стосуватись загального,
невизначеного кола осіб, що проживають,
або можуть проживати за адресою
спірного об'єкта нерухомого майна.

Таким чином, суд відмовляє позивачеві в
задоволенні вимог щодо зобов'язання
реєстраційної служби здійснити
реєстрацію майнових прав та виселення
можливих мешканців зі спірної
квартири.

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином суд вважає обґрунтованим
стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» суму оплаченого судового
збору у загальному розмірі 3417,63 + 229,40 =
3647,03 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
Державної реєстраційної служби
України про звернення стягнення -
задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 19 червня 2008
року, посвідченим приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, під реєстраційним №1500, у
зв'язку із порушенням основного
зобов'язання за кредитним договором
№0 від 19 червня 2008 року - у вигляді
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 293168,00
гривень, що належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» суму оплаченого судового
збору - у розмірі 3647,03 гривень.

В задоволенні інших вимог ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_1, Державної
реєстраційної служби України -
відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ст. 294 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ст.
294 ЦПК України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Головуючий: