АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6624/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кривошея С. С. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 31
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 05
червня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування втраченого
заробітку,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 позивач звернувся до суду в
зазначеним позовом до відповідача. В
обґрунтування позовних вимог, які
неодноразово уточнювались, посилався
на те, що 19 серпня 2003 року о 22 годині 30
хвилин ОСОБА_2, знаходячись у
нетверезому стані, з метою помсти за
нанесені йому тілесні ушкодження,
спричинені іншими особами, маючи намір
на навмисне вбивство, взяв у себе вдома
мисливську рушницю, яку зарядив двома
патронами, підійшов до будинку АДРЕСА_1,
де в той момент разом з товаришами
знаходився він, безпідставно
звинувачуючи в участі у його побитті, з
відстані 50 см вистрілив з мисливської
рушниці йому в живіт.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи від 07 листопада 2003 року йому
були спричинені тілесні ушкодження у
вигляді: сліпого дробового
вогнепального поранення лівої
черевної стінки по пердньо-підпахвовій
лінії на рівні 8-9 ребер зліва з
пошкодженням ребер, діафрагми, нижньої
долі лівої легені, лівосторонній
гемоторакс, розможження селезінки,
нирки зліва, поранення шлунку, товстої
кишки, підшлункової залози,
лівостороння внутрішньочеревна
гематома, дробове поранення лівого
ліктьового згину з пошкодженням
дугового м'язу з його відривом. Дані
тілесні ушкодження є тяжкими та
небезпечними для життя.

Вироком Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від
14.09.2004 року ОСОБА_2 було визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15
ч.1 ст.115 КК України, та призначено
покарання у вигляді 10 років
позбавлення волі. З ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 було стягнуто відшкодування
шкоди в сумі 46870,32 грн., з яких 25000 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
та 21870,32 грн. - в рахунок спричиненої
матеріальної шкоди.

На час скоєння злочину він навчався на
першому курсі Металургійної академії.
Після спричинення тілесних ушкоджень,
йому була встановлена друга група
інвалідності, а через рік третя група
інвалідності, на якій він знаходиться і
по теперішній час. У зв'язку із
спричиненням тяжких тілесних
ушкоджень, що спричинило каліцтво та
ушкодження здоров'я, він не має
можливості працювати і на цей час
отримує пенсію по інвалідності, яка
становить 914 гривень. Призначеної
пенсії йому не вистачає не тільки на
організацію свого життя, але і на
лікування, згідно з програмою
реабілітації. Вважає, що ОСОБА_2 повинен
сплачувати на його користь втрачений
заробіток виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати, за
період з 01 квітня 2004 року по 17 лютого 2014
року. Просить стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь, в рахунок відшкодування
втраченого заробітку внаслідок
спричинення йому тілесних ушкоджень
злочином, які потягли за собою втрату
професійної та загальної
працездатності за період часу з 01
квітня 2004 року по 17 лютого 2014 року в
розмірі 48 512 грн. одноразово, крім того
стягнути з ОСОБА_2 на його користь у
подальшому в рахунок відшкодування
втраченого заробітку по 730 грн.
щомісячно до зміни матеріального
становища сторін, або зміни вартості
життя. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати
по справі в сумі 4 807,47 грн. та витрати
на юридичну допомогу.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 05
червня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
47879,76 грн.в рахунок щомісячних сум
втраченого заробітку за період з 01
квітня 2004 року по 17 лютого 2014 року
включно, а починаючи з 18 лютого 2014 року
щомісячно (в розрахунку на місяць) по
730,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди
здоров'ю безстроково до зміни обставин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати по справі, пов'язані з
проведенням судово-медичної
експертизи у розмірі 4 807,47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 478грн.80 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвали нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом установлено, що вироком
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 14.09.2004
року ОСОБА_2 було визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15
ч.1 ст.115 КК України, та призначено
покарання у вигляді 10 років
позбавлення волі. Згідно вироку суду, 19
серпня 2003 року о 22 годині 30 хвилин
ОСОБА_2, знаходячись у нетверезому
стані з метою помсти за нанесені йому
тілесні ушкодження, спричинені іншими
особами, маючи намір на навмисне
вбивство, взяв у себе вдома мисливську
рушницю, яку зарядив двома патронами,
підійшов до будинку АДРЕСА_1, де з
товаришами знаходився ОСОБА_3,
безпідставно звинуватив його у тому, що
він приймав участь у його побитті, та з
відстані 50 см. вистрілив з мисливської
рушниці в живіт ОСОБА_3 (а.с.21-24).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 4986-Э/160 від 07 листопада 2003
року ОСОБА_3 були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді: сліпого
дробового вогнепального поранення
лівої черевної стінки по
передньо-підпахвовій лінії на рівні 8-9
ребер зліва з пошкодженням ребер,
діафрагми, нижньої долі лівої легені,
лівосторонній гемоторакс, розможження
селезінки, нирки зліва, поранення
шлунку, товстої кишки, підшлункової
залози, лівостороння
внутрішньочеревна гематома, дробове
поранення лівого ліктьового згину з
пошкодженням дугового м'язу з його
відривом. Дані тілесні ушкодження є
тяжкими, та небезпечними для життя.

ОСОБА_3 перебував на стаціонарному
лікуванні в Першотравенській ЦМЛ (де
був прооперований) з 19 серпня 2003 року по
27 серпня 2003 року. Після чого з 27.08.03р. по
05.12.03р; з 20.04.2004 року по 20.05.2004 року та з
02.06.2004р. по 14.06.04р. в 2 нейрохірургічному
відділенні обласної клінічної лікарні
імені Мечникова (де тричі був
прооперований), про що свідчать виписні
епікризи (а.с.15-18).

У 2004 року ОСОБА_3 був визнаний інвалідом
2-ї групи, в 2005 році - інвалідом 3-ї групи
та з 01 квітня 2006 року 3-я група
інвалідності встановлена безстроково
(а.с.10,12). З квітня 2004 року і по
теперішній час він отримує пенсію як
інвалід третьої групи (а.с.10,45).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи №1 від 14 січня 2014 року
ОСОБА_3, внаслідок вогнепального
поранення, отриманого ним 19 серпня 2003
року отримав стійку втрату професійної
працездатності на 60%, з моменту
первинного обстеження на МСЕК, тобто з
15.03.2004 року. Характер ушкоджень, їх
наслідки дали можливість встановити
групу інвалідності з 01.04.2006 року
безстроково, тому відсотки стійкої
втрати професійної працездатності
також встановлені безстроково. Стійка
втрата професійної працездатності
ОСОБА_3 знаходиться у прямому
причинному зв'язку з вогнепальним
пораненням, отриманим 19 серпня 2003 року.
На момент проведення експертизи,
незважаючи на третю групу інвалідності
по загальному захворюванню, ОСОБА_3 є
працездатним за своїм фахом -
спеціаліст економіки і підприємництва.
Працювати за фахом може, за виключенням
роботи пов'язаної з фізичними
перевантаженнями та в несприятливих
метеорологічних умовах (а.с.69-80).

На момент отримання тілесних ушкоджень
ОСОБА_3 не працював, а був студентом
Національної металургійної академії
України (а.с.9).

У період часу з 26 липня 2010 року по 04
серпня 2010 року ОСОБА_3 перебував у
трудових відносинах з ПАТ «АКБ
«КОНКОРД» та отримав за цей час
заробітну плату в розмірі 363,54 грн.
(а.с.19-20,99).

Згідно Договору про надання послуг № 216
від 25.12.2013 року та квитанції № к27/Q/39 від
26.12.2013 року, ОСОБА_3 було сплачено
вартість проведення судово-медичної
експертизи у розмірі 4 807,47 грн. (а.с.95-96).

11.06.2013 року між адвокатом ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 було укладено договір про
надання останньому правової допомоги
та здійснення представництва у
цивільній справі. Згідно договору,
адвокат зобов'язувався надавати
послуги представництва замовника у
судових засіданнях по справі (а.с.37).

Встановивши зазначені обставини, суд
першої інстанції, керуючись положенням
ст.ст.1193, 1195,1202 ЦК України, Законом
України «Про державний бюджет України
на 2004 рік», Законом України «Про
державний бюджет України на 2005 рік»,
Законом України «Про державний бюджет
України на 2006 рік», Законом України
«Про державний бюджет України на 2007
рік», Законом України «Про державний
бюджет України на 2008 рік», Законом
України «Про державний бюджет України
на 2009 рік», Законом України «Про
державний бюджет України на 2010 рік»,
Законом України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», Законом України
«Про державний бюджет України на 2012
рік», Законом України «Про державний
бюджет України на 2013 рік», Законом
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік», Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», постановою
Пленуму Верховного суду України № 6 від
27.03.1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», прийшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача та
стягнення з ОСОБА_2 на його користь 47879,76
грн. в рахунок щомісячних сум
втраченого заробітку за період з 01
квітня 2004 року по 17 лютого 2014 року
включно, а починаючи з 18 лютого 2014 року
щомісячно (в розрахунку на місяць) по
730,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди
здоров'ю безстроково до зміни обставин;
судових витрат, пов'язаних з
проведенням судово-медичної
експертизи у розмірі 4 807,47 грн. та
судового збору в розмірі 478,80 грн.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що ОСОБА_3 за своїм станом
здоров'я має можливість працювати, але
не має бажання; що на час отримання
тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 не
перебував у трудових відносинах, що
виключає можливість визначити
середній заробіток потерпілого та
ступінь втрати професійної або
загальної працездатності та
помилкового застосування до спірних
правовідносин положень ст.ст.1195-1199 ЦК
України, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки не спростовують
висновки суду та встановлені ним
обставини, а зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці та особистого тлумачення
апелянтом норм права. Крім того, при
ухваленні спірного рішення, суд першої
інстанції взагалі не керувався нормами
ст.ст.1196-1199 ЦК України.

Обставини, на які посилається апелянт в
апеляційній скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 05
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: