АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2040/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 39 Пархета А. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. РІШЕННЯ
29 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшина В. І.суддівВишні Н. В.
, Пономаренка В. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 05 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до Дмитрушківської
сільської ради Уманського району
Черкаської області, ОСОБА_6 про
визнання права власності на спадкове
майно та зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до
Дмитрушківської сільської ради
Уманського району Черкаської області,
ОСОБА_6 про визнання права власності на
спадкове майно, мотивуючи свої вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер її чоловік
ОСОБА_8 Після його смерті залишилось
спадкове майно у вигляді житлового
будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_1, приватизованої земельної
ділянки площею 0,2988 га та автомобіль
Вказаним майном покійний чоловік
розпорядився ще за свого життя,
заповівши його в рівних частинах
Проте позивачка стверджує, що
оформити спадщину не може, так як не має
свідоцтва про право власності на
житловий будинок. Після чого вона
звернулася до відповідачки і просила
її разом оформити спадщину, на що
отримала категоричну відмову.
Просила суд визнати за нею право
власності на ? частини спадкового майна
у вигляді будинку з господарськими
спорудами АДРЕСА_1 та земельної ділянки
площею 0,2988 га по АДРЕСА_1.
23.04.2014 р. ОСОБА_6 подала до суду
зустрічну позовну заяву та просила суд
визнати за нею право власності на ?
частини спадкового майна у вигляді
будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею
Рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 05 червня 2014 року позов
ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_7
право власності на ? частини спадкового
майна у вигляді будинку АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами, який
складається з житлового будинку А-1,
веранди,сараю, гаража, погреба, огорожі
№1 та воріт з хвірткою №2 та земельної
ділянки площею 0,2988 га по АДРЕСА_1. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6
до ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, вважаючи що рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального права та просять
скасувати рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 05 червня 2014 року в частині
відмови у задоволенні заявлених вимог
зустрічного позову та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким заявлені нею
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Рішення суду першої інстанції
оскаржується лише в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про визнання права власності
на спадкове майно.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове
майно, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що в матеріалах справи
повинна міститись обґрунтована
постанова про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину ( стосовно земельної ділянки ).

Проте погодитись повністю з такими
висновками суду першої інстанції не є
можливим.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер
ОСОБА_8 Після його смерті залишилось
спадкове майно у вигляді житлового
будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_1, приватизованої земельної
ділянки площею 0,2988 га.

14.07.2012 р. ОСОБА_8 було складено
заповіт, в якому він все своє майно
заповідав дружині ОСОБА_7 та племінниці
ОСОБА_6 в рівних частинах по ? кожному.

Постановою від 16.12.2013 р., 14 березня 2014
року та 29 червня 2013 року державним
нотаріусом Уманською районною
державною нотаріальною конторою було
відмовлено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
нотаріат" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку неможливості
дооформити необхідні документи
спадкоємцями.

Так як постановами від 16.12.2013 р., 14
березня 2014 року та 29 червня 2013 року
державним нотаріусом Уманською
районною державною нотаріальною
конторою було відмовлено ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом із-за
відсутності правовстановлюючого
документу на будинок в сільській
місцевості та відсутності витягу з
державного земельного кадастру про
земельну ділянку, то дані відмови
стосуються обох спадкоємців, а не лише
ОСОБА_7

Так як суд першої інстанції зробив
невідповідність висновків по справі в
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
спадкове майно, що потягло за собою
невірне застосування норм
матеріального права, то рішення суду
першої інстанції підлягає до зміни із
його скасуванням в частині відмови в
задоволенні зустрічних позовних вимог
та ухвалення нового рішення, яким
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
спадкове майно підлягають до
задоволення.

Заперечення ОСОБА_7 про те, що після
смерті чоловіка вона самостійно
провела ремонт в будинку, чим істотно
збільшила його вартість не може бути
прийняті до уваги, так як всі
покращення спільного майна можна
проводити лише за згоди іншого
співвласника, а відшкодування частини
вартості коштів витрачених на ремонт
будинку може бути предметом іншого
позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 05 червня 2014 року
задоволити, а рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області 05 червня 2014 року змінити,
скасувавши його в частині відмови в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права
власності на спадкове майно.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
спадкове майно задоволити. Визнати за
ОСОБА_6 в порядку спадкування право
власності на ? частини спадкового майна
у вигляді будинку АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами, який
складається з житлового будинку А-1,
веранди, сараю, гаража, погреба, огорожі
№1 та воріт з хвірткою №2 та земельної
ділянки площею 0,2988 га по АДРЕСА_1.

В частині задоволення первісних
позовних вимог ОСОБА_7 до
Дмитрушківської сільської ради
Уманського району Черкаської області,
ОСОБА_6 про визнання права власності на
спадкове майно рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення, але може бути оскаржено
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
його проголошення.

Головуючий :

Судді :