УХВАЛА

іменем україни

23 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Касьяна О.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «КСК-БЛОК»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 про стягнення заборгованості;
за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «КСК-БЛОК»,
треті особи: Комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
Київська міська державна
адміністрація, про визнання права
власності на об'єкти самочинного
будівництва, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 10 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КСК-БЛОК» (далі -ТОВ
«КСК-БЛОК») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення
заборгованості в солідарному порядку,
посилаючись на те, що 28 квітня 2012 року
між позивачем та відповідачами був
укладений договір підряду, відповідно
до умов якого замовник (відповідачі) та
підрядник (позивач) на свій ризик
власними та залученими силами в межах
узгодженої договірної ціни та в
обсягах проектно-кошторисної
документації, з додержанням вимог
будівельних норм та правил забезпечує
організацію будівельно-монтажних
робіт з добудови об'єктів
незавершеного будівництва та
закінчення оздоблювальних робіт,
контроль за належним виконанням
підрядниками робіт на об'єктах
відповідно до чинних державних
будівельних норм та правил; введення
об'єктів до експлуатації. Замовник
зобов'язувався прийняти та оплатити
виконані роботи в повному обсязі. Після
закінчення виконаних робіт,
передбачених договором, позивач 17
липня 2012 року надав відповідачам два
екземпляри підписаного зі своєї
сторони акта здачі-приймання виконаних
робіт. Проте всупереч умовам договору
відповідачі підписаний зі свого боку
примірник акту позивачу не повернули,
жодних письмових зауважень до змісту
акта чи мотивованої відмови від його
підписання також не надали.

Станом на день подання позову
відповідачі грошові кошти в розмірі 370
тис. грн позивачу не перерахували.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
заявили зустрічний позов до ТОВ
«КСК-БЛОК», треті особи: КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», Київська
міська державна адміністрація, про
визнання права власності на об'єкти
самочинного будівництва, зазначаючи,
що відповідно до умов інвестиційних
договорів, укладених між ТОВ
«Укрінформсервіс» та позивачами (з
кожним окремо) у період 2006-2011 років
останні викупили іменні процентні
облігації, набувши майнові права на
профінансовані ними об'єкти
нерухомості.

Після цього позивачами за актами
приймання-передачі об'єктів
незавершеного будівництва були
передані профінансовані ними об'єкти
незавершеного будівництва. У
подальшому за договорами про передачу
функцій замовника будівництва,
укладеними із забудовником (замовником
будівництва) ЗАТ «Київгума», ОСОБА_3 та
іншими останнім було надано право на
здійснення добудови об'єктів
незавершеного будівництва по АДРЕСА_1.

Ураховуючи те, що об'єкти були
добудовані лише на 95 %, забудовник
об'єкту - ЗАТ «Київгума» уклав з
позивачами за даним позовом договори
про передачу функцій замовника
будівництва, згідно з якими передав

позивачам частину функцій замовника
реконструкції об'єктів містобудування,
а позивачі, в свою чергу, реалізували
передані їм функції замовника
будівництва в частині добудови
відповідних об'єктів до стану повної
готовності. Додатково на підставі
договору про передачу функцій
замовника будівництва від 17 жовтня 2011
року ОСОБА_6 надавалось право на
будівництво біля корпусу № 38 окремої
споруди, будівництво якої
здійснювалося ним за власні кошти
(об'єкт № 6).

28 квітня 2012 року між позивачами та ТОВ
«КСК-БЛОК» був укладений договір
підряду, згідно з яким відповідач мав
виконати на об'єктах роботи з
організації будівельно-монтажних
робіт з добудови об'єктів
незавершеного будівництва та
оздоблювальних робіт; контролю за
належним виконанням підрядниками
робіт на об'єктах; забезпечити введення
об'єктів до експлуатації відповідно до
вимог чинного законодавства України.
Строк виконання робіт за договором - 15
червня 2012 року.

Разом із тим, оскільки до проектної
документації були внесені зміни,
відповідно до п. 5.7 договору підряду
відповідач мав погодити їх в
установленому законодавством порядку,
однак відповідне погодження не
забезпечив, внаслідок чого роботи були
виконані з відступленнями від
затвердженої проектної документації.
Також відповідачем не було забезпечено
прийняття до експлуатації відповідних
об'єктів в установленому порядку, у
зв'язку з чим позивачі не мають
можливості належним чином оформити
право власності на побудовані об'єктів
нерухомості. Умовами договору підряду
грошова сума в розмірі 370 тис. грн є
договірною ціною та включає в себе
вартість усіх робіт виконавця за
договором підряду. Пунктом 2.2
передбачено порядок розрахунку, акт
здачі-приймання виконаних робіт між
сторонами підписаний не був, оскільки
роботи були виконані неналежним чином.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань на сьогодні унеможливлює
оформлення позивачами права власності
на об'єкти нерухомості в установленому
законом порядку, оскільки останні
побудовані з відхиленням від проекту,
тому є самовільними, чим порушуються
права позивачів.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 23 серпня 2012 року в
задоволенні позову ТОВ «КСК-БЛОК»
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
359,2 кв. м, основною площею 170,9 кв. м,
допоміжною площею 188,3 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
нежитловий будинок загальною площею 386
кв. м, основною площею 180,2 кв. м,
допоміжною площею 205,8 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
386,6 кв. м, основною площею 185 кв. м,
допоміжною площею 201,6 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_4.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
нежитловий будинок загальною площею 378
кв. м, основною площею 121,7 кв. м,
допоміжною площею 256,3 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_5.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
372,1 кв. м, основною площею 203,2 кв. м,
допоміжною площею 243,9 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_6.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
178,9 кв. м, основною площею 53,8 кв. м,
допоміжною площею 125,1 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_7.

Визнано за ОСОБА_10 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
577,5 кв. м, основною площею 194,6 кв. м,
допоміжною площею 382,9 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_8.

Визнано за ОСОБА_11 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
575,1 кв. м, основною площею 194,6 кв. м,
допоміжною площею 380,5 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_9.

Визнано за ОСОБА_12 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
505,4 кв. м, основною площею 233,8 кв. м,
допоміжною площею 271,6 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_10.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
651,7 кв. м, основною площею 139,4 кв. м,
допоміжною площею 512,3 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_11.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
379,1 кв. м, основною площею 170,6 кв. м,
допоміжною площею 208,5 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_12.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
390,3 кв. м, основною площею 117,1 кв. м,
допоміжною площею 273,2 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_13.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на
нежитловий будинок загальною площею
491,8 кв. м, основною площею 215 кв. м,
допоміжною площею 276,8 кв. м,
розташований за адресою: АДРЕСА_14.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2014 року зазначене судове
рішення скасовано за апеляційною
скаргою ТОВ «Укрінформсервіс». В
оскаржуваній частині ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи зустрічний позов, суд
першої інстанції виходив із
встановлених в судовому засіданні
обставин, а саме: врахування згоди
користувача земельної ділянки на
добудову профінансованих
відповідачами об'єктів, дотримання
будівельних норм, правил, інших
містобудівних нормативів, відсутність
значних відхилень від проекту
будівництва, а також те, що будівництво
об'єктів не суперечить суспільним
інтересам та не порушує права інших
осіб.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
зустрічному позові за апеляційною
скаргою ТОВ «Укрінформсервіс», що не
приймало участі у справі, виходив з
того, що з наявних в матеріалах справи
актів приймання-передачі цінних
паперів вбачається, що інвестори
отримали у власність 99,99 % облігацій,
які і були оплачені інвесторами, решта
0,01 % майнових прав на об'єкти нерухомого
майна залишились не викупленими.
Сторона договорів - ТОВ
«Укрінформсервіс» не була залучена до
участі в справі. З огляду на наведене
апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції без відома ТОВ
«Укрінформсервіс» та без залучення
його до участі в розгляді справи
вирішив питання про його майнові права
на об'єкти нерухомого майна.

Крім того, апеляційний суд дійшов
висновку про порушення прав ЗАТ
«Київгума», оскільки, встановивши, що
останнє є користувачем земельної
ділянки згідно з укладеним 20 серпня 2003
року між Київською міською радою та ЗАТ
«Київгума» договору оренди земельної
ділянки, суд першої інстанції не
залучив його до участі у справі, у
зв'язку з чим не з'ясував, яку згоду
підприємство надавало та чи не
заперечує на час розгляду справи проти
визнання права власності за ними на
об'єкти нерухомості. За висновком суду
звернення з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитися не можна з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Зазначеним положенням закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що рішенням
Київської міської ради від 29 травня 2003
року № 487/647 «Про оформлення права
користування земельними ділянками»
ВАТ «Київгума» була передана в оренду
земельна ділянка площею 9,42 га для
експлуатації та обслуговування
дитячого оздоровчого табору на
АДРЕСА_1. На підставі зазначеного
рішення було укладено договір оренди
земельної ділянки від 20 серпня 2003 року
№ 79-6-00140.

Розпорядженням КМДА від 08 липня 2002 року
№ 1330 ЗАТ «Київгума» було дозволено
здійснити проектування та
реконструкцію дитячого оздоровчого
табору під дитячий оздоровчий комплекс
сімейного типу на АДРЕСА_1.

Відповідно до дозволу на виконання
будівельних робіт від 30 листопада 2004
року № 1260-Гл/Т та від 04 грудня 2008 року №
0973-Гл-Т ЗАТ «Київгума» виступило
замовником реконструкції дитячого
оздоровчого табору під дитячий
оздоровчий комплекс сімейного типу на
АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору про пайову
участь у реконструкції № 17-12/04,
укладеного 17 грудня 2004 року між ЗАТ
«Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс»,
ними здійснювалось фінансування
реконструкції всього комплексу з
подальшим розподілом між сторонами
об'єктів нерухомості, що входять до
об'єкту реконструкції. На підставі
зазначеного договору ТОВ
«Укрінформсервіс» здійснювало
залучення коштів від інших осіб на
проведення реконструкції комплексу,
укладаючи при цьому інвестиційні
договори з інвесторами.

Відповідно до умов інвестиційних
договорів, укладених між ТОВ
«Укрінформсервіс» та позивачами (з
кожним окремо) у період 2006-2011 років
останні викупили іменні процентні
облігації, набувши майнові права на
профінансовані ними об'єкти
нерухомості.

Таким чином, надавши право ТОВ
«Укрінформсервіс» укладати
інвестиційні договори, ЗАТ «Київгума»
погодилось з тим, що після передачі
об'єкту нерухомого майна прав
користування земельною ділянкою
набудуть і інвестори.

Зазначене підтверджується і заявою ЗАТ
«Київгума» про відмову від апеляційної
скарги, яка була прийнята судом
апеляційної інстанції та в якій
ліквідатор ЗАТ «Київгума» зазначав, що
шляхом відчуження об'єктів
незавершеного будівництва,
розташованих на земельній ділянці,
наданій в користування та шляхом
передачі функцій замовника
будівництва ЗАТ «Київгума» однозначно
висловило свою згоду щодо надання
позивачам за зустрічним позовом права
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані об'єкти нерухомості.

Як вбачається з матеріалів справи, до
укладених з позивачами за зустрічним
позовом інвестиційних договорів
додатковими угодами внесені зміни,
зокрема, до п. 6.2: «6.2. Інвестор стає
власником майнових прав на Об'єкт
нерухомості з моменту передачі
Емітенту для дострокового викупу 99,99 %
облігацій, необхідних для виконання
умов цього Договору».

Отже, інвестиційні договори, за якими
інвесторами викуповувались 99,99%
облігацій передбачали, що з викупом
відповідного відсотка облігацій
інвестори набували майнові права на
об'єкт нерухомості в повному обсязі, а
не на 99,99 % майнових прав.

Згідно з наданими додатковими угодами
до інвестиційних договорів було
внесено зміни також і до п. 6.7
інвестиційного договору: «6.7. Загальна
вартість, яку Інвестор зобов'язаний
оплатити Емітенту для отримання всіх
майнових прав на Об'єкт нерухомості
дорівнює загальній ціні, по якій
Облігації, в кількості, розрахованій у
відповідності до положень п.п. 3.1., 6.2., 6.5.
Договору отримуються Емітентом для
дострокового викупу».

Згідно з наданими додатковими угодами
до інвестиційних договорів внесено
зміни до п. 8.7 інвестиційного договору:
«8.7. Якщо інше не буде визначено
додатковою угодою Сторін, у випадку
невиконання Договору по вині Емітента,
Емітент по акту приймання-передачі
передає у власність Інвестору Об'єкт
нерухомості як об'єкт незавершеного
будівництва і всі документи, необхідні
для оформлення та реєстрації права
власності Інвестора на Об'єкт
нерухомості як на об'єкт незавершеного
будівництва».

Аналіз наведених положень
інвестиційного договору також
свідчить про те, що, викупивши 99,99 %
облігацій, інвестор вважається таким,
що сплатив повну вартість майнових
прав на об'єкт нерухомості.

Отже сторони інвестиційних договорів
дійшли згоди відносно того, що акт
приймання-передачі об'єкта
незавершеного будівництва, підписаний
сторонами, є тим документом, що
засвідчує перехід права власності на
відповідний профінансований
інвестором за інвестиційним договором
об'єкт нерухомості в разі, коли емітент
(ТОВ «Укрінформсервіс») порушує свої
зобов'язання щодо добудови, введення до
експлуатації та оформлення права
власності на нього у встановлені
строки.

Оскільки за відповідними актами
приймання-передачі об'єкти
незавершеного будівництва були
передані відповідним інвесторам
-позивачам, що здійснювали
фінансування будівництва, останні
вважаються такими, що набули прав
власності на отримані об'єкти
незавершеного будівництва відповідно
до ст. 331 ЦК України та відповідних прав
забудовника із ЗАТ «Київгума».

Правовідносини між ЗАТ «Київгума», ТОВ
«Укрінформсервіс» та інвесторами за
інвестиційними договорами з останніми
припинилися їх виконанням, оскільки
інвестори набули об'єкт нерухомості
будівництва за актом
приймання-передачі із забудовником, що
правильно встановлено судом першої
інстанції. Доказів, які б спростовували
вказані висновки, сторонами не
надавалось.

Наведеному апеляційний суд належної
оцінки не надав та висновку про
обґрунтованість майнових претензій
ТОВ «Укрінформсервіс» на 0,01 % майнових
прав на об'єкти будівництва дійшов
безпідставно.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, оскільки об'єкти були
добудовані лише на 95 %, у подальшому за
договорами про передачу функцій
замовника будівництва, укладеними із
забудовником (замовником будівництва)
ЗАТ «Київгума», ОСОБА_3 та іншими,
останнім було надано право на
здійснення добудови об'єктів
незавершеного будівництва по АДРЕСА_1.
Зазначеними договорами позивачам було
передано частину функцій замовника
реконструкції об'єктів містобудування,
а позивачі, в свою чергу, реалізували
передані їм функції замовника
будівництва в частині добудови
відповідних об'єктів до стану повної
готовності.

Наступні правовідносини виникли між
інвесторами та ТОВ «КСК-БЛОК» -
позивачем за первісним позовом з
приводу виконання договору підряду з
добудови об'єктів незавершеного
будівництва, виготовлення технічної
документації, її узгодження та
прийняття об'єктів до експлуатації.
Рішення суду в цій частині ні ТОВ
«КСК-БЛОК», ні замовниками -
інвесторами не оскаржено.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що рішення про визнання права
на нерухоме майно не зачіпає жодних
прав ТОВ «Укрінформсервіс»

Наведеного апеляційний суд не врахував
та за відсутності заперечень з боку
землекористувача та безпідставності
майнових претензій ТОВ
«Укрінформсервіс» помилково скасував
законне і обґрунтоване рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2014 року скасувати, рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 23 серпня 2012 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко

О.П. Касьян