У Х В А Л А

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Дем'яносова М.В.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія АСКА» треті особи:
державна податкова інспекція в
Бахчисарайському районні Автономної
Республіки Крим, Міністерство доходів
і зборів України, про стягнення
страхової виплати за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 25 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 17 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 02 січня 2002 року вона працює у
державній податковій інспекції в
Бахчисарайському районні Автономної
Республіки Крим (далі - ДПІ). Через
хворобу, отриману під час проходження
служби в інспекції, вона втратила 70 %
працездатності, у зв'язку з чим їй була
встановлена друга група інвалідності.
12 листопада 2012 року вона звернулася до
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія АСКА»
(далі - ПрАТ «Українська страхова
компанія АСКА») із заявою про виплату
страхового відшкодування, проте
отримала відмову з мотивів
використання всіх страхових платежів,
призначених для здійснення страхових
виплат. Посилаючись на порушення
страхової компанією податкового
законодавства України, позивачка
просила стягнути з відповідача
неотримане страхове відшкодування у
розмірі 86 963 грн. 52 коп.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Донецька від 25 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 17 лютого 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, й ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
недоведеності настання інвалідності
позивачки саме у зв'язку з виконанням
нею службових обов'язків, тобто із
необґрунтованості позову.

Залишаючи рішення районного суду без
змін, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що ОСОБА_3 пропустила
трьохрічний строк позовної давності
для пред'явлення позову про стягнення
страхового відшкодування,
передбачений Порядком та умовами
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 03 червня 1994 року
№ 349.

Проте повністю з таким висновком
апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 02 січня
2002 року працює у ДПІ в Бахчисарайському
районні Автономної Республіки Крим.
Через хворобу, отриману під час
проходження служби в інспекції, вона
втратила 70 % працездатності, у зв'язку з
чим їй була встановлена друга група
інвалідності.

12 листопада 2012 року вона звернулася до
ПрАТ «Українська страхова компанія
АСКА» із заявою про виплату страхового
відшкодування, проте отримала відмову
з мотивів використання всіх страхових
платежів, призначених для здійснення
страхових виплат.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась
на порушення відповідачем норм
податкового законодавства та
неправомірність його відмови у виплаті
їй страхового відшкодування.

Районний суд, відмовляючи в позові,
виходив із того, що позивачка не довела
своїх вимог.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

При цьому відмовити в позові через
пропуск без поважних причин строку
звернення до суду можливо лише в тому
разі, коли позов є обґрунтованим. У разі
безпідставності позовних вимог при
пропуску строку звернення до суду в
позові належить відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову з
підстав пропуску ОСОБА_3 строку
позовної давності, суд апеляційний суд
на наведене уваги не звернув та не
встановив обґрунтованості позову
ОСОБА_3, у порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК
України не перевірив правильності
ухвалення судом першої інстанції
рішення про відмову в позові з підстав
необґунтованості. Отже, відмова у
позові з підстав пропуску строку
позовної давності є, по-перше,
передчасною, а, по-друге, свідчить про
те, що позову є обґрунтований, хоча
таких висновків суд не зробив, тобто
ухвала апеляційного суду є
суперечливою.

Вище викладене свідчить про те, що суд
апеляційної інстанції припустився
порушень норм процесуального права,
котрі згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування ухвали
апеляційного суду з направленням
справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 17 лютого 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська