Справа №521/4649/14-ц
Провадження №2/521/4282/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
« 17» липня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
31 березня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до Малиновського районного
суду м. Одеси із позовною заявою до
ОСОБА_2, в який позивач просила ухвалити
рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1,
право власності на 1/40 частину
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 та складається з
однієї житлової кімнати розміром 10,6
кв.м. та кухні розміром 6,3
кв.м.;встановити порядок виконання
рішення суду, яким зазначити, що воно є
підставою для реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
для реєстрації за ОСОБА_1, права
власності на 1/40 частину домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з однієї житлової кімнати
розміром 10,6 кв.м. та кухні розміром 6,3
кв.м. та стягнути з відповідача судові
витрати.

На обґрунтування позову зазначила, що,
оскільки спірне майно придбане та
набуте на праві спільної сумісної
власності за час зареєстрованого з
відповідачем шлюбу, то за приписами
ст.69 СК України майно може бути
поділено між сторонами з врахуванням
рівності часток подружжя, встановленої
ст.70 СК України.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, представник позивача надав
до суду заяву від 17.07.2014 року про
розгляд справи у його відсутності,
вимоги позову підтримав у повному
обсязі, проти заочного розгляду справи
не заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причин своєї неявки суду не повідомив,
клопотань щодо розгляду справи у його
відсутності або про відкладення
судового засідання не подавав.
Заперечень на позов не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для встановлення
фактичних відносин сторін, суд, зі
згоди позивачів, відповідно до ст. 224
ЦПК України, вважає можливим
постановити рішення при заочному
розгляді справи.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які
беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі. Враховуючи згоду позивача та
відсутність відповідача, суд
постановляє заочне рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
розгляд і вирішення справ в судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК
України).

При цьому, згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 1967
року, який розірвано 11 лютого 1981 року,
що вбачається із свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, актовий
запис №104, виданого 26 січня 1982 року
Іллічівським райвідділом ЗАГС м. Одеси.

Судом встановлено, що за час
перебування у шлюбі сторонами придбане
та набуте наступне майно:

20 серпня 1976 року, сторонами, за час
перебування у шлюбі було придбано 1/20
частину домоволодіння розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить
Договір купівлі-продажу, посвідчений
державним нотаріусом П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори та
зареєстрований в реєстрі за № 1-16405.
Договір купівлі- продажу був
оформлений на ім'я ОСОБА_2.

Означена частина домоволодіння
складалася з однієї житлової кімнати
розміром 10,6 кв.м. та кухні розміром 6,3
кв.м., що вбачається із копії технічного
паспорту від 12.05.1976 року на спірне
домоволодіння.

Відповідно до ст. 22 Кодексу законів про
шлюб та сім'ю, якій діяв на час
придбання нами житла майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з ник був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР (в редакції
1963 року), діючого до 2004 року майно може
належати на праві спільної власності
двом або кільком колгоспам чи іншим
кооперативним та іншим громадським
організаціям, або державі і одному чи
кільком колгоспам або іншим
кооперативним та іншим громадським
організаціям, або двом чи кільком
громадянам.

Розрізняється спільна власність з
визначенням часток (часткова
власність) або без визначення часток
(сумісна власність).

Алє відповідно до ст. 28 КЗпШС в разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу.

При вирішенні даної категорії справ
суд має приймати до уваги п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» №11 від
21.12.2007р. відповідно до яких, вирішуючи
спори між подружжям про майно, судам
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до ст.ст.57-60
ЦПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; чи
є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Під час розгляду даної справи
позивачем були понесені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
493,60 грн.

Таким чином, суд присуджує стягнути на
користь позивача 493,60 грн. сплаченого
нею судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 22, 28 Кодексу Законів про шлюб та
сім'ю УРСР, ст. 112 ЦК УРСР (в редакції 1963
року), ст.ст.15,16, 392 ЦК України, ст.ст. 3, 4,
10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 217, 224 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/40 частину домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
складається з однієї житлової кімнати
розміром 10,6 кв.м. та кухні розміром 6,3
кв.м.

Встановити порядок виконання рішення
суду, за яким воно, після набрання
законної сили, є підставою для
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції для
реєстрації за ОСОБА_1 права власності
на 1/40 частину домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з однієї житлової кімнати
розміром 10,6 кв.м. та кухні розміром 6,3
кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений нею судовий збір у розмірі
493,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. У цьому разі
строк, протягом якого розглядалася
заява, не включається до строку на
апеляційне оскарження рішення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення до Апеляційного суду Одеської
області через Малиновський районний
суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ