Справа № 369/3509/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/4160/14 Доповідач у 2 інстанції
МатвієнкоКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Мельника Я.С.,
Фінагєєва В.О.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 26
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
інфляційних збитків та трьох відсотків
річних,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення інфляційних збитків та трьох
відсотків річних, мотивуючи свої
вимоги тим, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 03 травня 2001 року
з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 23 803
грн. 04 коп. боргу.

08 червня 2001 року державним
виконавцем було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
однак рішення суду відповідачем до
цього часу не виконано, в зв»язку з чим
ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України
просив стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь індекс інфляції та 3% річних за
невиконання грошового зобов»язання в
розмірі 35 476 грн. 49 коп.

В ході судового розгляду справи
позивачем було зменшено розмір
позовних вимог до 33 416 грн., які він
просив стягнути з відповідача на свою
користь.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 26
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також на невідповідність висновків
суду обставинам справи, просив рішення
суду скасувати та ухвалити по справі
нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
жовтня 1998 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про стягнення боргу, позов
задоволено та стягнуто із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 28 118 грн. 50 коп. боргу.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 3
травня 2001 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
з неї суми індексу інфляції та трьох
процентів річних за час прострочення
повернення суми боргу з жовтня 1998 року
по березень 2001 року позов задоволено та
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 803
грн. 04 коп. боргу.

Ухвалюючи рішення про відмову в
позові, суд першої інстанції виходив з
його необґрунтованості, однак з такими
висновками суду погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов»язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, за змістом ст.ст. 598-609
ЦК України рішення суду про стягнення
боргу не є підставою для припинення
грошового зобов»язання.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником, не припиняє
зобов»язальних відносин сторін
договору, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов»язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України. Право кредитора вимагати
сплату боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредитору.

Оскільки рішення суду ОСОБА_2 не
виконано, зобов»язання між сторонами
не припинилися, колегія суддів дійшла
висновку, що вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_2 інфляційних витрат
та процентів річних в розмірі 33 416 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню на підставі
положень ст.ст. 598-609 ЦК України.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції про
відмову в позові - скасуванню в зв»язку
з неправильним застосуванням судом
норм матеріального права з ухваленням
по справі нового рішення про
задоволення позову.

Оскільки позов задовольняється, а
позивач при подачі позову був
звільнений від сплати судового збору, з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 334 грн.
16 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 26
травня 2014 року - скасувати та ухвалити
по справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33
416 грн. грошових коштів за прострочення
виконання грошового зобов»язання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 334 грн. 16 коп.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :