Провадження № 2/522/1673/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ПрАТ «НФСК «Добробут» про
відшкодування матеріального збитку та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою, в подальшому
уточнивши її, до ОСОБА_2, ПрАТ «НФСК
«Добробут» та просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь матеріальну
шкоду у розмірі 22 921, 25 грн., моральну
шкоду у розмірі 5 000, 00 грн., судові
витрати на правову допомогу у розмірі 2
000, 00 грн., а також суму судових витрат у
розмірі 811, 04 грн., яка складається з:
суми сплаченого судового збору у
розмірі 250, грн.; витрат пов'язаних з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача у розмірі 490, 00 грн.;
судових витрат, пов'язаних з явкою
сторін до суду у розмірі 71, 04 грн.

При цьому позивач посилається те, що 31
травня 2012 року близько 14:05 год. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», д/н
НОМЕР_3 по вул. Фонтанська дорога в
районі будинку №69-А в м. Одесі
допустила зіткнення з автомобілем «TOYOTA
CAMRY», д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1,
що зупинився попереду, в результаті
чого вищевказаним автомобілям були
заподіяні механічні пошкодження.

Також ОСОБА_1 зазначає, що в подальшому
вина ОСОБА_2 була підтверджена
постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 13 липня 2012 року, якою
вона була визнана винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Матеріальна шкода, заподіяна
автомобілю позивача внаслідок
вищевказаної ДТП складає 22 921, 25 грн.,
яка не була відшкодована
відповідачкою.

Також позивач вказує, що крім
матеріального збитку, йому була
заподіяна моральна шкода, що
виражається в душевних стражданнях з
приводу вищезазначеного, сильного
нервового та емоційного потрясіння
внаслідок неможливості протягом
тривалого часу використовувати
власний транспортний засіб. Вважає, що
перенесена психічна травма настала
саме в результаті скоєного ДТП, і
оцінює завдану йому моральну шкоду в
розмірі 5 000, 00 грн.

Крім того, позивач просить
відшкодувати судові витрати на правову
допомогу у розмірі 2 000, 00 грн., а також
суму судових витрат, понесених у
зв'язку з розглядом справи у розмірі 811,
04 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник уточнені позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
просили їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у
судовому засіданні не визнав позовні
вимоги ОСОБА_1 та вказав, що
цивільно-правова відповідальність
автомобіля відповідачки була
застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробуд»,
що підтверджується полісом № АВ/0985025,
тому відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП повинно здійснюватись
саме відповідною страховою компанією.
Також зазначив, що позивачем жодним
чином не обґрунтована сума завданої
моральної шкоди.

Представник відповідача ПрАТ «НФСК
«Добробуд» в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки до суду не
повідомляв.

Дослідивши матеріали цивільної справи
у їх сукупності, прийнявши до уваги
докази, наявні у матеріалах справи,
вислухавши думки сторін та їх
представників, повно і всебічно
з'ясувавши обставини справи, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 травня 2012 року
близько 14:05 год. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», д/н НОМЕР_3 по
вул. Фонтанська дорога в районі будинку
№69-А в м. Одесі, не вибрала безпечну
дистанцію та допустила зіткнення з
автомобілем «TOYOTA CAMRY», д/н НОМЕР_4 під
керуванням ОСОБА_1, що зупинився
попереду, в результаті чого автомобілю
позивача були заподіяні механічні
пошкодження у вигляді пошкоджень
ударного характеру, що зосереджені на
задній частині КТС. Автомобіль
автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», д/н НОМЕР_3
належить на праві приватної власності
відповідачці, що підтверджується
відповіддю УДАІ у Вінницькій області
№9/5767 від 01 квітня 2014 року (а. с. 55-56).

В подальшому вина ОСОБА_2 у
вищевказаному ДТП була підтверджена
зібраними доказами, зокрема,
протоколом про адміністративне
правопорушення серії ВН1 №463308,
поясненнями, а також відповідною
схемою ДТП від 31 травня 2012 року.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 13 липня 2012 року ОСОБА_2
була визнана винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (а. с. 5).

Таким чином, у судовому засіданні
встановлений причинно-наслідковий
зв'язок між вищевказаною
дорожньо-транспортною пригодою та
механічними ушкодженнями,
спричиненими автомобілю позивача. Так,
неправомірними діями відповідачки
автомобілю «TOYOTA CAMRY», д/н НОМЕР_4, що
належить ОСОБА_1 було завдано
матеріальну шкоду.

Згідно звіту суб'єкта підприємницької
діяльності оцінювача автотоварознавця
ОСОБА_4 №410 від 23 червня 2012 року розмір
матеріальної шкоди спричиненої
автомобілю, що належить позивачу,
внаслідок ДТП від 31 травня 2012 року
складає 22 921, 25 грн. (а. с. 7-18)

Судом також встановлено, що
автотранспортний засіб марки «VOLKSWAGEN
TOUAREG», д/н НОМЕР_3, в рамках дії Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» був застрахований ПрАТ «НФСК
«Добробут», що підтверджується полісом
№ АВ/0985025 (а. с. 63).

З листа Нацкомфінпослуг №2710/13-12 від 12
березня 2013 року вбачається, що
розпорядженням №506 від 14 лютого 2013 року
була зупинена дія ліцензії ПрАТ «НФСК
«Добробут» про провадження страхової
діяльності у формі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (а. с. 88-89). Однак,
вищевказаний факт не може бути
підставою для ухилення компанією від
виконання обов'язків за договорами
страхування.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» за вибором потерпілого
вимога про відшкодування шкоди може
бути пред'явлена безпосередньо до
винної особи, оскільки за змістом
статті 1191 ЦК України особа, яка
відповідає за шкоду, завдану з вини
іншої особи, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи.

Вищевказана позиція викладена також в
судовій практиці Верховного суду
України від 2013 року щодо розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування, з якої
вбачається, що при спричиненні шкоди
потерпілий має право отримати
відшкодування від її заподіювача, а
також обирати, до кого цю вимогу
пред'являти - до заподіювача чи до
страховика.

У зв'язку з наведеним, позивач
обґрунтовано пред'явив позовні вимоги
саме до ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

У відповідності з ч. 2, 5 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст.
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
зіткнення декількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується винною
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
якщо вона не доведе, що шкоду було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Вирішуючи питання про відшкодування
шкоди, завданої майну позивача в
результаті ДТП, та визначаючи розмір
такої шкоди, суд враховує положення ст.
1192 ЦК України, згідно з яким з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов 'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати їй в натурі (передати річ
того ж роду і тієї ж якості, полагодити
пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
таких збитків підлягає відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення втраченої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що звіт №410 від 23 червня 2012 року про
розмір ремонтних робіт не викликає
сумнівів, суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 22 921, 25 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення
моральної шкоди, то за п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до
чинного законодавства моральна шкода
може полягати, зокрема: у приниженні
честі, гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачу була заподіяна моральна
шкода, що виражається в душевних
стражданнях з приводу вищезазначеного,
а також сильного нервового та
емоційного потрясіння внаслідок
неможливості протягом тривалого часу
використовувати власний транспортний
засіб.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому, суд вважає за можливе
задовольнити вищевказану позовну
вимогу частково, виходячи із принципу
розумності та справедливості, та
стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн.

Крім того, у судовому засіданні
доведено, що внаслідок звернення до
суду з позовом ОСОБА_1 поніс додаткові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 250, 00 грн., які відповідно до ч. 1
ст. 88 ЦПК України також підлягають
стягненню з відповідачки.

Також доведено, що в процесі розгляду
справи позивачем понесені додаткові
судові витрати пов'язані з публікацією
в пресі оголошення про виклик
відповідача в розмірі 490, 00 грн., а також
витрати у вигляді поштових витрат, що
пов'язані з явкою сторін до суду в
розмірі 71, 04 грн., що підтверджується
відповідними квитанціями, наданими
позивачем до суду. Тому дані судові
витрати також підлягають стягненню з
ОСОБА_2 на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідачки витрат
понесених позивачем у вигляді витрат
на правову допомогу у розмірі 2 000, 00
грн., то суд, виходячи з принципу
розумності та співмірності заявлених
позовних вимог, вважає за можливе
задовольнити їх частково, стягнувши з
ОСОБА_2 500, 00 грн.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного
характеру.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995 р., п. 11 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 01
березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ст. ст. 8, 20 Закону України
«Про страхування», ст. ст. 15, 16, 22, 1166, 1187,
1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 208-209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ
«НФСК «Добробут» про відшкодування
матеріального збитку та моральної
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 22 921
(двадцять дві тисячі дев'ятсот двадцять
одну) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 500 (п'ятсот)
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судових витрат на правову
допомогу у розмірі 500 (п'ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судових витрат у розмірі 811
(вісімсот одинадцять) грн. 04 коп., яка
складається з: суми сплаченого
судового збору у розмірі 250 (двісті
п'ятдесят) грн.; витрат пов'язаних з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача у розмірі 490
(чотириста дев'яносто) грн.; судових
витрат, пов'язаних з явкою сторін до
суду у розмірі 71 (сімдесят одна) грн. 04
коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Ю.Б. Свячена