Справа № 127/2-4536/11 Провадження №
22-ц/772/2280/2014 Головуючий в суді першої
інстанції:Кашпрук Г. М.Категорія: 27
Доповідач: Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р. м. Вінниця

колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Жданкіна В.В., Міхасішина І.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Ленінського районного
суду м. Вінниця від 24 січня 2012 року по
цивільній справі за позовом Кредитної
спілки «Злагода» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

10 жовтня 2011 року позивач
звернувся у Ленінський районний суд м.
Вінниця з даним позовом. Сої вимоги він
мотивував тим, що 18.06.2008 року між КС
«Злагода» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 5526к, за яким
останній було надано кредит в сумі 15000
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 65 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення коштів 18.06.2010 року. У разі
неналежного виконання умов договору
позичальником, кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
всієї суми кредиту.

Того ж 18.06.2008 року між КС
«Злагода», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки №П-189, за яким
ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_3 за
договором кредиту №5526к та зобов'язався
перед КС «Злагода» відповідати за
виконання зобов'язань відповідача
ОСОБА_3

Крім того, 18.06.2008 року між КС
«Злагода», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено
договір поруки № П-190, за яким остання
теж виступила поручителем ОСОБА_3 за
договором кредиту №5526к від 18.06.2008 року
та зобов'язалася перед КС «Злагода»
відповідати за виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_3

Отримавши кредитні кошти
відповідно до укладеного кредитного
договору, ОСОБА_3 не виконувала
належним чином умов даного договору,
тому виникла заборгованість.

Згідно наданого позивачем
уточненого письмового розрахунку
заборгованість ОСОБА_3 за кредитним
договором № 5526к від 18.06.2008 р. станом на
01.07.2011 р. становить 72767,77 грн. та
складається з: 14371,37 - заборгованості за
кредитом; 54084,99 грн. - заборгованості за
відсотками за користування кредитом та
4311,41 грн. - штрафу.

Позивач просив суд стягнути на його
користь з відповідачів солідарно
вказану суму заборгованості та судові
витрати, які складаються з судового
збору і витрат на правову допомогу.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниця від 24.01.2012
року позов задоволено частково.
Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача
борг за договором №5526к від 18.06.2008 року в
сумі 59266,78 грн. Також вирішене питання
судових витрат.

Своїм рішенням суд частково
задовольнив позов, зменшивши розмір
заборгованості за відсотками до 40584,99
грн., інші вимоги задоволені повністю.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив дане заочне
рішення в апеляційному порядку, так як
вважає, його незаконним і
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог про солідарне стягнення
заборгованості саме з нього - з ОСОБА_5;
в іншій частині рішення не оскаржує.

Апелянт вважає, що позивач пропустив
строк на звернення в суд з позовом до
нього, як до поручителя, передбачений
ст. 559 ЦК України, тому позов задоволено
не правильно.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково у зв`язку з
наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні. Проте,
дане рішення суду зазначеним вимогам
відповідає не у повній мірі.

Так, судом встановлені наступні
обставини..

18.06.2008 року між КС «Злагода» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір № 5526к,
за яким останній було надано кредит в
сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 65 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення коштів 18.06.2010 року. У разі
неналежного виконання умов договору
позичальником, кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
всієї суми кредиту.

Того ж 18.06.2008 року між КС
«Злагода», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки №П-189, за яким
ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_3 за
договором кредиту №5526к та зобов'язався
перед КС «Злагода» відповідати за
виконання зобов'язань відповідача
ОСОБА_3

Крім того, 18.06.2008 року між КС
«Злагода», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено
договір поруки № П-190, за яким остання
теж виступила поручителем ОСОБА_3 за
договором кредиту №5526к від 18.06.2008 року
та зобов'язалася перед КС «Злагода»
відповідати за виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_3

Отримавши кредитні кошти
відповідно до укладеного кредитного
договору, ОСОБА_3 не виконувала
належним чином умов даного договору,
тому виникла заборгованість.

Згідно наданого позивачем уточненого
письмового розрахунку заборгованість
ОСОБА_3 за кредитним договором № 5526к
від 18.06.2008р. станом на 01.07.2011 р. становить
72767,77 грн. та складається з: 14371,37 -
заборгованості за кредитом; 54084,99 грн. -
заборгованості за відсотками за
користування кредитом і 4311,41 грн. -
штрафу.

Далі суд виходив із встановлених
зазначених обставин та керувався
нормами ст.1054 ч.1, ст. 553 ч.1, ст. 554 ч.ч.1,2 ЦК
України і дійшов до висновку про
необхідність задоволення позову
стосовно всіх відповідачів. При цьому
суд зіслався на норми ст. 551, ст.550 ч.1 та
ст.549 ч.1 ЦК України і дійшов до висновку
про необхідність часткового
задоволення позову.

Разом з тим, суд помилково не звернув
уваги на обставину, що відповідно до п.5
договору поруки №П-189, укладеного 18
червня 2008 року між КС «Злагода», ОСОБА_3
та ОСОБА_2, даний договір поруки
припиняється з виконанням зобов`язань
у повному обсязі.

Зазначена умова договору означає, що
строк дії поруки не встановлено,
виходячи з вимоги ст. 252 ЦК України.

У ч.4 ст. 559 ЦК України зазначено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого у договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов`язання не пред`явить
вимоги до поручителя.

Пунктом 2.1 договору-кредиту №5526к від
18.06.2008 року встановлено, що кредит
надавався строком на 24 місяці від дати
надання Позичальнику кредиту, тобто з 18
червня 2008 року по 18 червня 2010 року
включно.

Отже строк виконання основного
зобов`язання настав 18.06.2010 року. З даним
позовом позивач звернувся в суд лише 10
жовтня 2011 року - більше ніж через рік з
часу настання строку виконання
основного зобов`язання.

Враховуючи зазначені обставини та
норму ч.4 ст. 559 ЦК України, дія договору
поруки №П-189, укладеного 18 червня між КС
«Злагода», ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
припинилася. А відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов`язання. Таким чином, підстави для
задоволення позовних вимог,
пред`явлених до відповідача ОСОБА_2,
відсутні.

За таких обставин, рішення суду в
частині задоволення вимог, заявлених
до ОСОБА_2, ухвалене за неповно
з`ясованих обставин, що мають значення
для справи та з порушенням і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, тому його у цій
частині необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог про
солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 У
решті рішення суду залишити без змін.

Мотивація позивача, що ОСОБА_2 отримав
вимогу КС «Злагода» про повернення
боргу у липні - серпні 2010 року, тому
відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України та п. 24
Постанови Пленуму ВСС України № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», порука не припинена,
помилкова, виходячи з наступного.

З наданих суду копій, надісланих
ОСОБА_2, листів-вимог за № 2/1159 від 29.09.2009
року та №2/686 від 27.07.2009 року про
погашення боргу з копіями
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення, видно
що ці поштові відправлення були
повернуті адресату за закінченням
терміну зберігання.

Крім того, у ч.4 ст. 559 ЦК України сказано,
що якщо строк основного зобов`язання не
встановлено, або встановлено моментом
пред`явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред`явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Враховуючи, що відповідно до п.5
договору поруки №П-189, укладеного 18
червня 2008 року, строк дії даного
договору не встановлено, то відсутні
підстави говорити про пред`явлення
такої вимоги та її наслідки.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 303,307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Вінниця від 24 січня 2012 року в
частині солідарного стягнення з
ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки
«Злагода» боргу за договором №5526 від
18.06.2008 року та судових витрат -
скасувати. Ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову Кредитної спілки
«Злагода» до ОСОБА_2 про солідарне
стягнення боргу за договором кредиту -
відмовити.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя:
В.С. Марчук