АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6556/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О.Б. Доповідач - Чубуков
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого:
Чубукова О.П.

Суддів колегії: Ремез
В.А., Тамакулової В.О.

при секретарі
Видюковій Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6
на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 травня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.04.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 01.08.2007 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали
кредитний договір №DNR0GK00000383.

Відповідно до умов вищевказаного
кредитного договору, банк зобов'язався
надати боржнику кредит у сумі 89000.00
доларів США.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6, укладено іпотечний договір №
DNR0GK00000383 від 02.08.2007 року, відповідно до
якого останній передав банку в іпотеку
наступне майно, а саме: будинок
загальною площею 123.80 кв.м., житловою
площею 76,30 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належить
іпотекодавцю на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.

Банк свої зобов'язання за договором про
іпотечний кредит виконав в повному
обсязі, надавши позичальнику кредит у
сумі 260074.60 доларів США.

В свою чергу, позичальник, неналежно
виконує взяті на себе зобов'язання, в
результаті чого, станом на 24.03.2014 р., має
прострочену заборгованість: за
кредитом - 78325.33 доларів США; по
відсотках - 67173.34 доларів США.; по
комісії - 10720.00 доларів США.; неустойка у
виді пені - 103855.90 доларів США.

Позивач просив в рахунок погашення
заборгованості за договором №DNR0GK00000383
від 01.08. 2007 року, яка станом на 24.03.2014
року становить 260074.60 доларів США.,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а також стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по
сплаті судового збору у сумі 3305 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_6 за договором №DNR0GK00000383 від 01.08.
2007, яка станом на 24.03.2014 року становить
260074.60 доларів США., звернуто стягнення
на предмет іпотеки, а саме на будинок
загальною площею 123.80 кв.м., житловою
площею 76,30 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, що належить
іпотекодавцю на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судові витрати у виді
судового збору в розмірі 3305.00 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення
зазначено, що відповідачем по справі -
ОСОБА_6 були порушені вимоги кредитного
договору, що спричинило виникнення
значної заборгованості перед
позивачем, а тому вимоги позивача, які
забезпечені договором іпотеки,
підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального і процесуального
права при його ухваленні.

Просить рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 травня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відмовити у повному обсязі.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
01.08. 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6 було укладено кредитний договір
№DNR0GK00000383 від 01.08. 2007.

Відповідно до правочину, банк надав
позичальнику кредит у сумі 89000.00
доларів США, на умовах, передбачених
цим договором, а позичальник
зобов'язався повернути кредит та
сплатити проценти, встановлені цим
договором ( п.п. 3.1-3.11 правочину ).

Позивач зобов'язання за вказаним
правочином виконав у повному обсязі.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_6, уклали іпотечний договір №
DNR0GK00000383 від 02.08.2007 року.

Відповідно до правочину, останній
передав банку в іпотеку наступне
будинок загальною площею 123.80 кв.м.,
житловою площею 76,30 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належить іпотекодавцю на праві
власності ( п. 1.2 правочину ).

Враховуючи те, що позичальником
належним чином не виконуються
зобов'язання за кредитним договором
позивач 11.04.2014 року звернувся до суду із
зазначеними вимогами.

Свої вимоги обґрунтовував положеннями
ст.ст. 3, 12, 33 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 625, 626 ЦК України

Із зазначеним правовим обґрунтуванням
частково погодився і суд першої
інстанції, ухваливши 26.05.2014 року
оскаржуване рішення

При цьому, застосував норми цивільного
права, зокрема, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
Закону України «Про іпотеку» які не
регламентують правовідносин між
сторонами.

Згідно ч. 1 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», не може
бути примусово стягнуте ( відчужене без
згоди власника ) нерухоме житлове
майно, яке вважається предметом
застави згідно із статтею 4 Закону
України «Про іпотеку», якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України ( позичальника або
майнового поручителя ) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті при умові його
використання, як місця постійного
проживання, та загальною площею, що не
перевищує 140 кв.м.

Зазначеним умовам спірне житлове
приміщення відповідає.

Відтак, суд апеляційної інстанції
прийшов до переконання про відсутність
правових підстав для задоволення
заявлених позовних вимог у зазначений
спосіб.

За таких обставин, неповно з'ясувавши
обставини справи, які мають значення
для справи, суд першої інстанції
неправильно прийшов до висновку про
необхідність задоволення заявлених
позовних вимог та ухвалив незаконне та
необґрунтоване рішення без
додержанням норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. 1078 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-213 ЦПК України
про задоволення позовних вимог в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки.

З огляду на наведене, доводи апеляції
ОСОБА_6 про незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, неповне з'ясування обставин
справи, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права при його
ухваленні, на переконання апеляційного
суду, знайшли своє повне підтвердження.

Відтак, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню на підставі ст. 309
ЦПК України із ухваленням нового про
відмову в задоволенні заявлених вимог.

При цьому, суд другої інстанції
позбавлений можливості провести
захист прав позивача в інший, не
заявлений у позові, спосіб у
відповідності до положень ст. 11 ЦПК
України.

Відмова апеляційного суду не позбавляє
ПАТ КБ «ПриватБанк» можливості
використати, при необхідності, своє
право на захист у інший, не зазначений у
позові, спосіб.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 травня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про звернення стягнення
скасувати і ухвалити по справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Судді: