Справа № 510/841/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні
вимоги визнала, щодо їх задоволення не
заперечувала, просила розглянути
справу у її відсутності.

Позивач на задоволенні позову
наполягав, просив розглянути справу
без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - померла
ІНФОРМАЦІЯ_1; копія свідоцтва про
укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4;
копія інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру від 28.11.2012 р.; копія
технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_1, оформленого на ім'я
ОСОБА_1 та ОСОБА_3; копія свідоцтва про
право власності від 02.10.1991 р. на ?
частину нерухомості; копія постанови
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 11.02.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач у справі є
вдівцем, відповідачка - донькою нині
померлої ОСОБА_3 За життя ОСОБА_3
належала 1/2 частина житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1. Інша частина
спірної нерухомості належить позивачу
у справі. Факт належності вищевказаної
частини будинку ОСОБА_3
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 02.10.1991р. № 3657,
копією технічного паспорту на будинок,
оформленого у т.ч. і на її ім'я. На
випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилася
належним їй майном, заповіту не
залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 - померла. Після
смерті дружини позивача відкрилась
спадщина на вищезазначену частину
нерухомості. У встановлений
законодавством строк для прийняття
спадщини після смерті дружини, позивач
(як спадкоємець першої черги за
законом) звернувся до Ренійської
районної державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за законом. За зверненням
позивача нотаріусом було заведено
спадкову справу. Відповідачка ОСОБА_2 є
рідною донькою позивачки та
спадкоємцею першої черги за законом
також, однак, вона на спадщину після
смерті матері не претендує, із заявою
про її прийняття до нотаріуса не
зверталась, не заперечує, щоб позивач
оформив право власності на спадкову
частину будинку після смерті матері.
Пізніше, при зверненні позивача до
нотаріуса для отримання свідоцтва про
право на спадщину, йому в цьому було
відмовлено з причин ненадання
правовстановлюючих документів на
вищевказаний будинок ( вони не встигли
оформити технічний паспорт на
нерухомість, свідоцтво про право
власності на нерухомість та
зареєструвати його у передбаченому
законом порядку), про що 11.02.2014р.
нотаріусом було винесено відповідну
постанову. Після смерті ОСОБА_3 це
питання вже неможливо вирішити, за
визнанням права власності на
відповідну частину житлового будинку,
як на об'єкт спадщини, може звернутися
тільки спадкоємець.

На момент смерті ОСОБА_3 разом із нею
мешкав позивач, ОСОБА_2 на спадщину
після смерті матері не претендує.
Позивач своєчасно подав заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори.

Таким чином, позивач прийняв спадщину
в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що
залишилася після померлої ОСОБА_3 і
вважає, що має всі законні підстави для
визнання за ним права власності на неї,
оскільки до держави вона не перейшла,
відумерлою не визнана, інший
спадкоємець на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки його доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).
Ст. 1258 ЦК України визначено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. За ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
поживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
він не заявив відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1
ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України,
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом,
позивач у справі є спадкоємцем першої
черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Він
у передбачений законом строк подав
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини, отже вважається таким, що її
прийняв. Прийняття спадщини є фактом,
яке відображає волю спадкоємця
придбати майно після смерті
спадкодавця. В даному випадку позивач
прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК
України, оскільки його воля, як
спадкоємця за законом, була виражена у
його діях щодо подачі відповідної
заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
однак, він не може оформити прийняття
спадщини та отримати відповідне
свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_3 не
було належним чином зареєстровано
право власності на її 1/2 частину
будинку, у зв'язку із чим в даний час
позивач вимушений звернутися до суду
із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є
суб'єктом набуття права власності на
частину будинку з підстав прийняття
спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269
ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на
спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1223,
1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на 1/2 частину житлового будинку із
надвірними спорудами, розташованого по
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник