Номер провадження: 22-ц/785/5553/14
Головуючий у першій інстанції Гончар
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Сегеди В.І.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» на рішення Фрунзівського
районного суду Одеської області від 26
березня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

У грудні 2013 Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» (далі Банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просило
стягнути з нього заборгованість за
кредитним договором у сумі 184089,29 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
11.09.2008 року між Банком та ОСОБА_3, був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого останній отримав
кредит у розмірі 6364,18 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
зобов'язання по кредитному договору не
виконує, внаслідок чого станом на 27.05.2013
року утворилася заборгованість у
розмірі 184089,29 грн., яку позивач просив
стягнути у судовому порядку.

Рішенням Фрунзівського районного суду
Одеської області від 26 березня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Приватбанк» подало
до суду апеляційну скаргу, в якій
просило рішення суду скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої
інстанції виходив з того, що Банк
звернувся до суду після спливу строку
позовної давності, що відповідно до ч. 4
ст. 267 ЦК України є підставою для
відмови у позові.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що11.09.2008 року
між Банком та ОСОБА_3, був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
останній отримав кредит у розмірі 6364,18
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач зобов'язання по
кредитному договору не виконує,
внаслідок чого станом на 27.05.2013 року
утворилася заборгованість у розмірі
184089,29 грн., яка складається з:

- заборгованість за кредитом - 6364,19
грн.;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 718,98 грн.;

- заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2291,1 грн.;

- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язання - 165472,67 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 8742,35
гр..

За правилами ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог, відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю три роки.
Спеціальна позовна давність в один рік,
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Частина 1 ст. 261 ЦК України передбачає,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права про особу, яка
його порушила.

З матеріалів справи вбачається,
що позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк»
була зареєстрована у суді першої
інстанції 23.12.2013 року, а кредитний
договір між Банком та ОСОБА_3 був
укладений 11.09.2008 року на 24 місяці з
кінцевим терміном погашення
заборгованості 11.09.2010 року. Зазначені
обставини свідчать про те, що позивачу
було відомо про наявність кредитної
заборгованості, але не було вжито
ніяких заходів щодо її погашення.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Також колегія суддів звертає увагу, що
позивачем питання про продовження
судом строку позовної давності із
зазначенням причин поважності
пропуску строку у позовній заяві або
окремій заяві перед судом першої
інстанції не ставилося. Документів, які
б свідчили про переривання або
зупинення перебігу строку позовної
давності до матеріалів справи не
додавалося.

Крім того, кредитний договір між банком
та відповідачем є споживчим і тому на
нього розповсюджуються положення
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Згідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється: вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якої минув.

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» передбачено,
що при застосуванні положення п. 7 ч. 11
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, суди мають виходити з того,
що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), положення п. 7 ч.
11 ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» та вимоги ЦК України щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що строк повернення
кредиту - вересень 2010 року і саме з цієї
дати починається перебіг строку
позовної давності, яка дорівнює три
роки.

Також колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги з
посиланням на ч. 1 ст. 259 ЦК України,
відповідно до якої позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції в матеріалах справи
відсутній договір про збільшення
позовної давності, укладений між
сторонами у письмовій формі, а
посилання апелянта на п. 5.5. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам, яким нібито збільшено строк
позовної давності до 5 років, не
відповідає дійсності, оскільки в
наданих Банком умовах зазначений пункт
відсутній, та мова про позовну давність
взагалі не йде.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
з'ясувавши усі обставини по справі та
давши належну оцінку зібраним доказам,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Фрунзівського районного
суду Одеської області від 26 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

С.М. Сегеда