Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2014 Справа №607/4259/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Костиник О.П.,

за участі прокурора Гончар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
цивільну справу за позовом служби у
справах неповнолітніх та дітей
Тернопільської міської ради, що діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_1, до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач служба у справах неповнолітніх
та дітей Тернопільської міської ради
звернувся в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відібрання малолітньої дитини ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштування її в дитячий
будинок змішаного типу для дітей
дошкільного та шкільного віку
«Віфлеєм» та стягнення по 300 грн.
аліментів з відповідачів на її
утримання, посилаючись на те, що
малолітня дитина ОСОБА_1 перебуває на
обліку служби у справах неповнолітніх
та дітей із січня 2011 року, як дитина, яка
опинилася в складених життєвих
обставинах. Згідно матеріалів
соціально-правового інспектування та
подання ЗОШ №23, мати і батько,
зловживають спиртними напоями,
внаслідок чого в сім'ї часто виникають
конфлікти, які переростають в бійки. Це
негативно позначається на фізичному та
розумовому розвитку дитини. В
квартирі безлад, не дотримані
санітарно-гігієнічні норми проживання,
догляд за дитиною незадовільний.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідачі у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечили.

Прокурор у судовому засіданні
зазначила, що вважає позов
безпідставним, оскільки відбирати
дитину у батьків є недоцільним.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши та
оцінивши докази по справі, суд прийшов
до висновку, що позов до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 04 жовтня 2006 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Тернопільської
міської ради, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
дочкою відповідачів.

Повідомленням начальника ВКМСД
Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільській області № 24/8 від 08
січня 2011 року встановлено, що 08 січня 2011
року у Тернопільський МВ УМВС України в
Тернопільській області надійшло
повідомлення від чергового лікаря
обласної дитячої лікарні про те, що за
медичною допомогою звернулась
малолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителька: АДРЕСА_1. Проведеною
перевіркою було встановлено, що
тілесні ушкодження їй наніс батько -
ОСОБА_2

Відповідно до акта про відібрання
малолітніх дітей від 13 грудня 2013 року
та акта про факт передачі дітей від 13
грудня 2013 року, на виконання рішення
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради від 13 грудня 2013 року № 1288
«Про відібрання малолітніх дітей»,
неповнолітню ОСОБА_1 відібрано від
батьків та передано дитячий
інтернативний заклад на повне державне
утримання.

Відповідно до психолого-педагогічної
характеристики директора ТЗОШ № 23 від
12 листопада 2013 року учениця 2-Б класу
ОСОБА_1 на кроках фізкультури
навчається в основній групі.
Задовільно ставиться до навчання. На
уроках працює в середньому темпі. До
доручень у класі ставиться
відповідально. Намагається
підтримувати дружні стосунки з усіма
однокласниками. У школу приходить
скромно і охайно одягнута. Любить свого
старшого брата Ігоря. В першому класі
Ігор завжди турбувався про сестру і
часто приходив до неї в клас. Значення
сім'ї для дівчинки дуже важливе. Також у
даній характеристиці зазначено, що
дитина проживає по АДРЕСА_2.

Згідно з інформацією директора
Тернопільського міського центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді № 1185 від 22 листопада 2013 року,
сім'я Баран, яка проживає у АДРЕСА_3
систематично зловживає алкогольними
напоями, в помешканні не дотримані
санітарно-гігієнічні норми проживання,
догляд за дітьми незадовільний,
рекомендації фахівця із соціальної
роботи щодо забезпечення розвитку
дітей не виконуються.

З характеристик від 18 листопада 2013
року, виданих ТзОВ
«Коменерго-Тернопіль», яке обслуговує
будинок та прибудинкову територію в
якому проживають відповідачі,
вбачається що нарікань та скарг
сусідів на них в ТзОВ
«Коменерго-Тернопіль» не надходило.

Листом головного лікаря
Тернопільської міської дитячої
лікарні від 19 листопада 2013 року № 1317
надісланого на ім'я начальника служби у
справах неповнолітніх і дітей,
встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
хворіє порушенням постави. Всі
необхідні призначення та рекомендації
дільничного педіатра мати виконує.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

За приписами ст. 9 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року дитина
не повинна розлучатися з батьками
всупереч їхньому бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини. Відповідно до
положень ст. 12 ч.1 Конвенції ООН від 20
листопада 1989 року «Про права дитини»
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року), держави-учасниці забезпечують
дитині, здатній сформувати власні
погляди, право вільно висловлювати ці
погляди з усіх питань, що стосується
дитини, причому поглядам дитини
приділяється належна увага згідно з її
віком і зрілістю.

Законом України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України (ст. 8).

Як закріплено ч. 1 ст. 170 Сімейного
кодексу України (далі - СК України) суд
може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
по вихованню дитини, а також в інших
випадках, якщо залишення дитини у них є
небезпечним для її життя, здоров'я і
морального виховання.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

У Принципі 6 Декларації прав дитини
закріплено, що дитина повинна, коли це
можливо, зростати під піклуванням та
під відповідальністю своїх батьків та
у всякому разі в атмосфері любові та
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли
маються виключні обставини, бути
розлученим зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином судом взято до уваги усі
докази, котрі були надані позивачем на
підтвердження своїх вимог, в тому числі
і ті, які негативно характеризують
відповідачів, однак їх визнано
недостатню, аби стверджувати, що батьки
неповнолітньої ОСОБА_1 ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню, а також, що існують виключні
обставини, відповідно до яких
залишення дитини на вихованні у
батьків є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог про відібрання дитини,
яка залишається на утриманні матері та
батька необґрунтованими є і вимоги про
поміщення її у дитячий будинок та
стягнення з них аліментів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224, 228, 232 ЦПК
України, ст.ст. 164, 170, 180, 181, 190 Сімейного
Кодексу України, Законом України «Про
охорону дитинства», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог служби у
справах неповнолітніх та дітей
Тернопільської міської ради, що діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання дитини -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Головуючий суддя
Процько Я.В.