У Х В А Л А

23 липня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі - Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі заяву
ОСОБА_2 про зупинення стягнення на
підставі виконавчого документа по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного
суду м. Одеси знаходилась на розгляді
цивільні справа за позовом ПАТ «Марфін
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 29 листопада 2012 року,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
28 березня 2013 року позовні вимоги ПАТ
«Марфін Банк» задоволено частково,
стягнуто з відповідачів у солідарному
порядку на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
№00375/FO від 27 лютого 2007 року з
додатковими угодами в загальному
розмірі 456 260, 85 дол. США та 27 575, 05 грн.

05 березня 2014 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень ГУЮ в Одеській
області ОСОБА_1 було відкрито
виконавче провадження по виконанню
вищевказаного рішення суду.

Також постановою від 05 березня 2014 року
був накладений арешт на майно ОСОБА_2 та
заборонено його відчуження .

04 липня 2014 року до суду надійшла заява
ОСОБА_2 про зупинення стягнення майна у
вигляді трьохкімнатної квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №00375/FO від 27 лютого
2007 року в рамках вищевказаного
виконавчого провадження, оскільки
вказана квартира є постійним місцем
проживання відповідачки та згідно ст. 1
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» таке майно не може
бути примусово стягнуто.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримала вищевказану заяву та
просила її задовольнити.

Представник ПАТ «Марфін Банк» у
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення вищевказаної заяви.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи
та подану відповідачкою заяву, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення такої заяви,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом. Невиконання
судових рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Судом встановлено, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 29 листопада 2012 року, залишеного без
змін ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 28 березня 2013 року
позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк»
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у солідарному порядку на
користь ПАТ «Марфін Банк»
заборгованість за кредитним договором
№00375/FO від 27 лютого 2007 року з
додатковими угодами в загальному
розмірі 456 260, 85 дол. США та 27 575, 05 грн.

05 березня 2014 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень ГУЮ в Одеській
області ОСОБА_1 було відкрито
виконавче провадження по виконанню
вищевказаного рішення суду, а
постановою від 05 березня 2014 року був
накладений арешт на майно ОСОБА_2 та
заборонено його відчуження.

Як вбачається з додаткової угоди №1 від
14 серпня 2009 року до кредитного договору
№00375/FO від 27 лютого 2007 року
забезпеченням виконання позичальником
зобов'язань за даним договором
виступає іпотека трьохкімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

В п. 4 ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено, що
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
зупинення судом стягнення на підставі
виконавчого документа.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно з ст. 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно зі статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

У дійсній заяві про зупинення
стягнення на підставі виконавчого
документа ОСОБА_2 посилається на те, що
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, є її основним місцем
проживання. Проте до суду ні заявниця,
ні її представник не подали жодних
доказів на підтвердження вищевказаних
обставин.

Крім того, заявниця не надала доказів
того, що у її власності не знаходиться
будь-яке інше нерухоме майно, крім
вищевказаної квартири, що було б
підставою для застосування ст. 1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

На підставі наведеного, суд вважає за
можливе відмовити в задоволенні заяви
ОСОБА_2 про зупинення стягнення на
підставі виконавчого документа по
цивільній справі за позовом ПАТ
«Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 13 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. 1
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», ст. ст. 208-210 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
зупинення стягнення на підставі
виконавчого документа по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Ю.Б.Свячена