інстанції Дмитренко А.М.Провадження №
22-ц/780/4367/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 21
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Лащенка
В.Д.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 травня 2014 року в справі за
поданням державного виконавця
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
примусове проникнення до житла, -

в с
т а н о в и л а :

Державний виконавець міського відділу
ДВС Закрасняна Ю.П. звернулася до суду
з поданням про примусове проникнення
до житла, посилаючись на те, що на
виконанні у міському відділі ДВС є
виконавчий лист Білоцерківського
міськрайонного суду №2-21392/10 від 11
лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 14 938 грн.
70 коп. і в наданий строк для
добровільного виконання боржниця
рішення суду не виконала, а під час
здійснення виконавчих дій нерухомого
майна або грошових коштів, належних
боржнику, не виявлено, для проведення
опису майна за місцем проживання
боржниці державного виконавця в
квартиру не допустили, рішення суду по
цей час не виконано, а тому державний
виконавець просив суд вирішити питання
про примусовий вхід до квартири
АДРЕСА_1 для проведення опису майна
боржника.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 травня 2014 року надано дозвіл на
примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_1
для проведення опису її майна в порядку
виконання рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 21 грудня 2010
року.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм процесуального
права ставиться питання про скасування
ухвали.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи 21
грудня 2010 року Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
було постановлено рішення по справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, 3-я особа: Комунальне
підприємство Білоцерківської міської
ради «Житлово-експлуатаційна контора
№7», про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, згідно з яким позов
було задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 4723 грн.50 коп. в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків, 1000 грн. моральної шкоди та 1060
грн. судових витрат, всього - 6783 грн.50
коп. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 12578 грн. 70 коп. в рахунок
відшкодування матеріальних збитків, 1000
грн. моральної шкоди та 1360 грн. судових
витрат, а всього - 14 938 грн. 70 коп. У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено. рішення суду набрало
законної сили 31 грудня 2010 року.

11 лютого 2011 року стягувачам були видано
виконавчі листи по даній справі.

На підставі виконавчого листа по даній
справі, виданого Білоцерківським
міськрайонним судом 11 лютого 2011 року,
державним виконавцем міського відділу
ДВС Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції О.В. Ковтун 17
березня 2011 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
боргу в сумі 14 938 грн.70 коп. та надано
боржнику строк для добровільного
виконання вказаного вище рішення суду
тривалістю 7 днів з дня одержання
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Судом встановлено, що у визначений
державним виконавцем строк боржниця
рішення суду добровільно не виконала,
хоча їй відомо про наявність вказаного
виконавчого провадження.

Як вбачається з письмових пояснень
ОСОБА_1, наданих державному виконавцю,
вона частково погашає борг по
можливості, оскільки має двох
неповнолітніх дітей.

Згідно актів державного виконавця
Закрасняної Ю.П. від 20 квітня 2012 року, 16
грудня 2013 року та 16 січня 2014 року, які
складені в присутності дільничого
інспектора міліції, під час виходу за
місцем проживання боржниці по АДРЕСА_1
для проведення опису майна державного
виконавця до приміщення не допустили.

З доданих до подання документів також
вбачається, що боржниця ОСОБА_1
зареєстрована по АДРЕСА_1 і саме цю
адресу вона вказала державному
виконавцю, як адресу місця свого
проживання.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, при виконанні судових рішень та
рішень інших органів /посадових осіб/, а
також питання про проникнення до житла
чи іншого володіння боржника при
виконанні рішень інших органів
/посадових осіб/ вирішуються судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати всіх передбачених
цим Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

На боржника у виконавчому провадженні
покладені також відповідні обов'язки,
передбачені ч.6 ст.12 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

За ст.52 Закону України «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Відповідно до ст.63 вказаного Закону
звернення стягнення на будинок,
квартиру, земельну ділянку, інше
нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна. При цьому в першу чергу
звертається стягнення на окрему від
будинку земельну ділянку, інше
приміщення, що належать боржнику. В
останню чергу звертається стягнення на
житловий будинок чи квартиру, в якому
фактично проживає боржник.

Судом встановлено, що під час
здійснення виконавчих дій нерухомого
майна, грошових коштів, належних
боржникові, державним виконавцем не
виявлено, боржник ОСОБА_1 відомостей
про наявність у неї будь-якого іншого
майна державному виконавцю не
надавала, рішення суду в порушення
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» тривалий час не
виконується.

З огляду на вищенаведене, ухвала суду
про надання дозволу на примусове
проникнення до квартири АДРЕСА_1 за
місцем проживання ОСОБА_1 для
проведення опису її майна в порядку
виконання рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 21 грудня 2010
року є обґрунтованою, законною і
підстав для її скасування колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Сліпченко О.І.

Лащенко В.Д.