Справа №333/1805/14-ц
Провадження №2/333/1327/14
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

13 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - приватний нотаріус
Василівського районного нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_2, про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду
м. Запоріжжя надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до Дніпрорудненської міської
ради Василівського району Запорізької
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - приватний нотаріус
Василівського районного нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_2, про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини.

Зазначену справу передано в
провадження судді Дмитрієвої М.М.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав. Як
визначено у ст. 4 ЦПК України суд
здійснює правосуддя у спосіб
визначений Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав, тому суд
вважає за потрібним запропонувати
позивачу привести позовну заяву у
відповідність до вимог ст. 119 ЦПК
України.

Європейський суд з
прав людини у своїй прецедентній
практиці виходить із того, що положення
п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
гарантує кожному право подати до суду
будь-який позов, що стосується його
цивільних прав і обов'язків. Проте,
право на суд не є абсолютним і воно може
бути піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за своєю природою потребує регулювання
з боку держави. Разом з тим, такі
обмеження не повинні впливати на
доступ до суду чи ускладнювати цей
доступ таким чином і такою мірою, щоб
завдати шкоди суті цього права, та
мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції
вправі встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог
передбачених ст. 119 Цивільного
процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
нотаріат» нотаріат в Україні - це
система органів і посадових осіб, на
які покладено обов'язок посвідчувати
права, а також факти, що мають
юридичне значення, та вчиняти інші
нотаріальні дії, передбачені законом, з
метою надання їм юридичної
вірогідності. На підставі ст. 34 Закону
України «Про нотаріат» видача
свідоцтва про право на спадщину
покладається на державні нотаріальні
контори.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 Цивільного кодексу України. Суди
відкривають провадження в такій справі
у разі відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину
(частина друга статті 1272 ЦК), а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. При розгляді цих
справ слід перевіряти, зокрема,
наявність у матеріалах справи
обґрунтованої постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщину.

Крім того, відповідно до п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
Лише у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
звертається до суду з вимогою про
визначення йому додаткового строку,
для прийняття спадщини, що відкрилася
після його матері, однак жодних доказів
неможливості оформлення спадщини
через нотаріальну контору суду не
надає. У матеріалах справи відсутня
обґрунтована постанова про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема, відмова у видачі свідоцтва про
право на спадщину. Докази того, що вона
дійсно пропустила строк для прийняття
спадщини, відсутні.

Таким чином, позивачу необхідно
обґрунтувати з наведенням доказів
необхідність звернення до суду з
заявою у позовному провадженні,
неможливість оформлення права на
спадщину через нотаріальну контору,
для чого надати суду відповідні докази,
а саме відмову нотаріальної контори у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
або підстави при яких оформлення
спадщини неможливо, для чого
звернутися до нотаріальної контори за
отриманням відмови або письмового
роз'яснення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус має право давати
роз'яснення з питань вчинення
нотаріальних дій і консультації
правового характеру. Відповідно до ст.
49 Закону України «Про нотаріат»
нотаріус чи інша посадова особа, що
вчиняє нотаріальні дії, на
прохання особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, повинні
викласти причини відмови в письмовій
формі і роз'яснити порядок її
оскарження. У разі коли нотаріус
відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,
він не пізніш як у триденний строк
виносить постанову про таку відмову.

За відсутності зазначених документів у
суду немає достатніх підстав вважати
вимоги позивача підлягаючими розгляду
в судовому порядку у позовному
провадженні.

Таким чином, позивачу в позовній заяві
треба обґрунтувати подачу заяви в
позовному провадженні.

Відповідно до ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у ст.ст. 119-121
Цивільного процесуального кодексу
України, підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - приватний нотаріус
Василівського районного нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_2, про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини- залишити без руху,
надавши п'ятиденний строк з дня
отримання цієї ухвали для усунення
недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, заяву
буде визнано неподаною та повернуто
заявнику зі всіма доданими до неї
документами.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва