Ухвала

іменем україни

23 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука
В.М.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Чистилівської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Виконавчого комітету Тернопільської
міської ради, треті особи:
Тернопільська районна державна
нотаріальна контора, ОСОБА_7, про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 23 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 18 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що як
спадкоємець за заповітом після смерті
ОСОБА_9 успадкувала житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 та Ѕ частинуи будинковолодіння
по АДРЕСА_2 однак не може
оформити право власності у зв'язку з
відсутністю у неї правовстановлюючих
документів на спадкове майно.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 грудня 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Тернопільської області від 18
лютого 2014 року, позов задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та Ѕ
частини будинковолодіння по АДРЕСА_2 що
складається із будинку в плані під літ.
«А», сараю в плані під літ. «Б»,
вбиральні в плані під літ. «В», огорожі
в плані під № 12, в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_8 просить скасувати рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 23 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 18 лютого 2014
року, ухвалити нове рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_9, після смерті якого
відкрилась спадщина на вищевказане
майно, яке відповідно до заповіту від 05
квітня 2000 року останній заповів
позивачці ОСОБА_3

22 липня 2013 року ОСОБА_3 подала до
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_9, однак, як вбачається з
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 27 серпня 2013 року,
останній відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом у
зв'язку з тим, що позивачка не подала
нотаріусу правовстановлюючі документи
на нерухоме майно.

Разом з тим із матеріалів справи
вбачається, що житловий будинок
АДРЕСА_1 та Ѕ частини будинковолодіння
по АДРЕСА_2 належали померлому на праві
особистої приватної власності.
Водночас із технічного паспорта
вбачається, що частина будівель,
належних спадкодавцеві, самовільно
побудована.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_3 прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_9, оскільки
своєчасно, з дотриманням строку,
визначеного ст. 1270 ЦК України,
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Крім
того, суди визнали за позивачем право
власності на спадкове майно, за
виключенням самовільно збудованих
будівель, які не входять до складу
спадкового майна.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті, і лише у разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування одержують особи, визначені
у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Посилання заявника на пропуск
позивачем строку на прийняття спадщини
не приймається до уваги, оскільки
ОСОБА_3 своєчасно, з дотриманням строку,
визначеного ст. 1270 ЦК України, а саме: 22
липня 2013 року, звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів касаційної інстанції
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги та залишення без
змін рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 грудня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Тернопільської
області від 18 лютого 2014 року, оскільки
судові рішення законні та
обґрунтовані, а доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М.
Колодійчук

Судді:

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

Т.О. Писана

І.М. Фаловська