Справа № 212/2427/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 липня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу у складі;

головуючого судді; Т.І. Тимошенко

при секретарі; І.О. Мариненко.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Кривого
Рогу позовну заяву,-

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання
договору купівлі-продажу, захист прав
споживача, стягнення збитків і
моральної шкоди,-

В С Т А Н
О В И В ;

До Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу звернулась позивачка
ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5 про
розірвання договору купівлі-продажу,
захист прав споживача, стягнення
збитків і моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачка суду
у своїй позовній заяві зазначила, що у
липні 2012 року вона від своїх приятелів
дізналася, що в них є знайома людина,
яка займається виготовленням
корпусних меблів під індивідуальне
замовлення. Так як вона мала намір
замовити кухонні меблі, вона з цією
людиною познайомилася, це був суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа - підприємець ОСОБА_5. Приблизно в
кінці липня на початку серпня 2012 року
він прийшов до неї додому та зробив всі
необхідні заміри. Пізніше він їй надав
ескіз майбутніх кухонних меблів, вона
була згодна з ним, вони погодили колір,
матеріал меблів, форми фасаду, інші
необхідні деталі та всю фурнітуру. Між
нею, та ОСОБА_5 відбулася усна угода про
виготовлення, доставку та установку
комплекту корпусних меблів для кухні
за місцем її мешкання.

29 серпня 2012 року між нею, та
Відповідачем був укладений письмовий
договір купівлі - продажу. В той же день,
на виконання умов договору (для
придбання всіх необхідних матеріалів)
вона передала Відповідачу 8400 (вісім
тисяч чотириста) гривень в рахунок
попередньої часткової оплати на
виготовлення комплекту корпусних
меблів для кухні, а решту суми 3600 (три
тисячі шістсот) гривень вона мала
доплатити по факту виготовлення меблів
перед установкою, згідно п. 1.4 умов
договору купівлі - продажу.

Відповідно до п. 1.1 умов договору
купівлі - продажу Продавець
зобов'язався поставити товар Покупцю
через 30 (тридцять) днів з моменту
укладення договору. Але після
отримання вказаної передоплати після
спливу тридцяти денного терміну,
передбаченого умовами договору,
кухонні меблі не були виготовлені, не
доставлені і не встановлені у її
квартирі. За вищевказаний період часу,
вона неодноразово телефонувала
Відповідачу та намагалася з'ясувати, на
якій стадії перебуває її замовлення,
він відповідав, що на той момент були
відсутні всі необхідні матеріали,
таким чином строки виготовлення меблів
трохи затягнуться.

В зв'язку з необхідністю в листопаді
місяці 2012 року вона вимушена була
виїхати з міста на деякий час, через що
вона певний час не турбувала
Відповідача. Після повернення,
приблизно в лютому 2013 року, вона
зателефонувала Відповідачу та
поцікавилася долею свого замовлення,
на що отримала відповідь, що меблі до
того не було виготовлено. Відповідач
обґрунтовував невиконання умов
договору відсутністю документів
підприємця, які начебто в нього
вилучили, потім наявністю в нього
проблем через відсутність реєстрації,
намаганням відновити документи,
потрібен певний час. Тобто постійно
находив якісь причини та відмовки, які
йому заважали виконати замовлення.
Грошей, щоб повернути їй авансовий
внесок, він не мав та обіцяв все ж таки
виготовити меблі. На її вимоги, про
надання якихось документів, що
підтверджують оплату нею кухонних
меблів, крім договору купівлі - продажу,
та своїх гарантійних зобов'язань,
Відповідач не надав.

Таким чином, Відповідач порушив
частину 2 статі 12 Закону України «Про
захист прав споживачів», згідно якої у
разі реалізації продукції поза
торговельними або офісними
приміщеннями продавець (виконавець)
зобов'язаний надати споживачеві
документ, який засвідчує факт
укладення договору і є підставою для
виникнення взаємних прав та обов'язків.
Такий документ повинен містити
інформацію про: 1) дату укладення
договору; 2) найменування та
місцезнаходження продавця (виконавця);
3) найменування продукції; 4) ціну; 5)
строк виконання робіт (надання послуг);
6) інші істотні умови договору; 7) права
та обов'язки сторін договору. У разі
ненадання такої інформації суб'єкт
господарювання несе відповідальність,
встановлену статтями 15 і 23 цього
Закону.

На протязі наступних трьох місяців
вона по телефону зв'язувалася з
Відповідачем, нагадувала йому про його
зобов'язання по договору купівлі -
продажу, наполягала на їх дотримання та
виконання, але все було марно.
Намагалася зустрітися, але він її
всіляко ігнорував та уникав зустрічей.
Пізніше Відповідач перестав брати
слухавку, а згодом взагалі змінив номер
телефону.

В червні місяці 2013 року вона знов
вимушена була виїхати з міста на деякий
час, через що вона певний час не
турбувала Відповідача, а доручила це
своїй матері. Мати багато разів
телефонувала Відповідачу, а він так
само ігнорував її телефонні дзвінки.
Після повернення в жовтні 2013 року, вона
зателефонувала Відповідачу та
поцікавилася долею свого замовлення,
на що отримала відповідь про
відсутність готових меблів на той час.

Таким чином Відповідач і до
теперішнього часу не виконав взяті на
себе зобов'язання, тому що до
теперішнього часу кухонні меблі не
були виготовлені, не доставлені і не
встановлені у її квартирі.

Так як вона втомилася чекати на
виготовлення меблів Відповідачем, вона
їх замовила в іншому місці. Але ж з вини
Відповідача весь цей час вона не могла
використовувати кухню в повному обсязі
за її цільовим призначенням (розкласти
по шафах кухонне приладдя,посуд,
готувати та вживати їжу з додержанням
санітарних норм, мити посуд) через
відсутність замовлених меблів. В її
родині, почалися сварки через
відсутність замовлених меблів, а старі
стали непридатними, через відсутність
нормальних можливостей користуватися
кухнею. Їй постійно докоряли в тому, що
вона віддала велику суму грошей в
якості авансового внеску, що можна було
за такі кошти придбати вже готові
меблі, а навіть дешевше знайти. Все це
заподіяло їй немалі моральні
страждання, втрату спокою та
врівноваженості, вона стала занадто
знервованою та неврівноваженою, дуже
роздратованою.

Відповідно до ст. 216, 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. А згідно ч. 2 ст. 230 Кодексу
сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину. Так,
відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців Відповідач,
на момент укладання вказаного договору
купівлі - продажу, вже перебував у
стадії припинення діяльності з 27 липня
2012 року, і можна припустити, що він і не
мав наміру виконувати своїх
зобов'язань по договору, а уклав його
ввівши її в оману з метою отримання
незаконного прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право відмовитися від договору про
виконання робіт (надання послуг) і
вимагати відшкодування збитків, якщо
виконавець своєчасно не приступив до
виконання зобов'язань за договором або
виконує роботу так повільно, що
закінчити її у визначений строк стає
неможливим.

Таким чином вона вважає, що за вказаних
обставин з Відповідача підлягають
стягненню збитки в сумі 16800
(шістнадцять тисяч вісімсот) гривень -
подвійний розмір попередньої
часткової оплати товару по договору
купівлі - продажу та моральна шкода.

Крім того, стаття 526 ЦК України
встановлює, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Також Відповідачем були суттєво
обмежені її права як споживача умов
Договору. Всупереч принципу
добросовісності з самого початку такий
Договір був несправедливим, тому його
згідно зі ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів», повинно бути
розірвано. Крім того, внаслідок надання
неякісних послуг вона як Споживач
послуг втратила свої гроші та багато
часу на звернення до Відповідача, на
проїзд до державних та правоохоронних
органів, на його пошуки та телефонні
розмови. Але Відповідач не повернув їй
гроші, і взагалі намагається уникнути
будь-яких контактів та зобов'язань по
укладеному між ними договору.

Вона відчуває глибоку образу своєї
честі та гідності внаслідок
перенесеного психічного потрясіння.
Незаконні дії з боку Відповідача
завдали їй глибокі моральні
страждання. Моральна шкода, полягає в
суттєвих емоційних стражданнях,
пов'язаних з невиконанням договору про
надання послуг, поглиблених
відсутністю будь-якої інформації про
причини невиконання своїх зобов'язань
за договором. Моральні страждання
збільшувалися і тоді, коли Відповідач
неодноразово, протягом тривалого
періоду часу, дурив її та обіцяв
виконати взяті на себе зобов'язання, а
сам нахабно брехав та не збирався
взагалі щось виготовляти, а потім
взагалі почав її ігнорувати. Під час
численних телефонних розмов з
Відповідачем, до неї ставились вкрай
негативно, тому вона постійно
відчувала приниження і небажання
вирішити проблему належним чином, що
сприяло виникненню конфліктів та
нервової напруги, яка привела її до
тривалих душевних (моральних)
страждань. В неї слабке серце,
внаслідок психологічного стресу, через
це непорозуміння, в неї почався розлад
нервової системи.

Замість того, щоб нормально жити та
працювати, вона вимушена була
звертатися за захистом своїх прав до
юристів, адвокатів, займатися збором
необхідних документів і в решті
звернутися до суду. Її звичайний уклад
життя був порушений, що завдало їй
також сильні додаткові душевні
переживання. Всі зазначені моральні
страждання нанесені їй незаконними
діями Відповідача негативно
відобразились на її здоров'ї. Отже
через незаконні дії, що сталися з вини
Відповідача, вона має певні перешкоди у
реалізації своїх найважливіших
людських потреб - у реалізації свого
конституційного права утримувати свою
сім'ю, у найважливішої цінності -
людської стабільності, що є гарантією
здоров'я людини. Зниження соціального
статусу для людини є одним з найважчих
стресів, які в часі є довготривалими, а
значить і моральна шкода є незаперечно
значною.

Згідно до ст. ст. 22, 23 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 2) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Також відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист
прав споживачів» при задоволенні вимог
споживача суд одночасно вирішує
питання щодо відшкодування моральної
(немайнової) шкоди. Споживач має право
на відшкодування збитків, завданих
йому виробником (виконавцем,
продавцем).

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявністю її вини.

Згідно постанови пленуму ВСУ N 5 від
12.04.96 року «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» при вирішенні вимог
споживачів про відшкодування на
підставі ст. 24 Закону моральної шкоди
суди повинні виходити з роз'яснень, які
Пленум Верховного Суду України дав у
постанові від 31 березня 1995 р. N 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Зокрема, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру,
яких споживач зазнав унаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, що настали через
незаконні винні дії продавця,
виготівника, виконавця або через їх
бездіяльність. Розмір відшкодування
моральної шкоди встановлюється судом і
визначення його не ставиться в
залежність від наявності матеріальної
шкоди, вартості товару (робіт, послуг),
суми неустойки, а має ґрунтуватися на
характері й обсязі моральних і
фізичних страждань, заподіяних
споживачеві у кожному конкретному
випадку.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ N 4
від 31.03.95 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються, зокрема, при
порушенні зобов'язань, які підпадають
під дію Закону «Про захист прав
споживачів» чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема у
порушенні прав, наданих споживачам.
Враховуючи викладені обставини,
Відповідач повинен відшкодувати їй
моральну шкоду, яку вона оцінює в
розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Тому вона просила суд постановити
рішення яким розірвати Договір купівлі
- продажу від 29 серпня 2012 року,
укладений між нею ОСОБА_4, та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_5. Стягнути з
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на
її ОСОБА_4, користь збитків в сумі 16800
(шістнадцять тисяч вісімсот) гривень -
подвійний розмір попередньої
часткової оплати на виготовлення
комплекту корпусних меблів по
договору. Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи підприємця ОСОБА_5 на її ОСОБА_4,
користь моральну шкоду в розмірі 8000
(вісім тисяч) гривень.

Позивачка ОСОБА_4, у судове засідання не
з'явилась заздалегідь надавши суду
заяву про розгляд справи у її
відсутність у якій вона свої позовні
вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився про час та місце розгляду
справи він був судом сповіщений
належним чином, про причину своєї
неявки він суд не сповістив.

Судом в судовому засіданні встановлено
що 29 серпня 2012 року між Позивачкою, та
Відповідачем був укладений письмовий
договір купівлі - продажу. В той же день,
на виконання умов договору (для
придбання всіх необхідних матеріалів)
позивачка передала Відповідачу 8400
(вісім тисяч чотириста) гривень в
рахунок попередньої часткової оплати
на виготовлення комплекту корпусних
меблів для кухні, а решту суми 3600 (три
тисячі шістсот) гривень позивачка мала
доплатити по факту виготовлення меблів
перед установкою, згідно п. 1.4 умов
договору купівлі - продажу.

Відповідно до п. 1.1 умов договору
купівлі - продажу Продавець
зобов'язався поставити товар Покупцю
через 30 (тридцять) днів з моменту
укладення договору. В порушення умов
договору після спливу тридцяти денного
терміну, передбаченого умовами
договору, кухонні меблі не були
виготовлені, та доставлені і
встановлені у квартирі позивачки. На
неодноразові звернення позивачки до
відповідача, останній умови договору
не виконав, та наданий позивачкою
завдаток не повернув.

Згідно ст.10 Закону України «Про
захист прав споживачів» позивач
просить суд розірвати укладений між
нею та відповідачем договір який не
виконано "продавцем", та відшкодувати
їй матеріальні збитки.

Згідно ст.23 Закону України "Про захист
прав споживачів» позивачка просила суд
відшкодувати завдану їй діями
відповідачки моральну шкоду, але
позивачкою не надано доказів в
обґрунтування спричинення їй
моральної шкоди завданої діями
відповідача ОСОБА_5.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
знайшли своє часткове доказове
підтвердження під час розгляду цієї
справи, але сума, яку ОСОБА_4 вимагає до
відшкодування спричиненої їй шкоди на
думку суду є завищеною, у повному
обсязі не обґрунтованою та не
доведеною. Тому суд вважає можливим
задовольнити позов частково,

На підставі ст. 8, 10, 22 Закону України
«Про захист прав споживачів», ст. 15, 16, 23,
856, 872, 1167 Цивільного кодексу України, ст.
10,11,60, 212-214, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В ;

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково
розірвати Договір купівлі - продажу від
29 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_4,
та суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою
підприємцем ОСОБА_5.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи підприємця
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, у
відшкодування матеріальної шкоди 8400
гривень 00 копійок.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи підприємця
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, моральну
шкоду в розмірі 4000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в сумі 243
гривні 60 копійок, в іншій частині
позовних вимог відмовити.

На заочне рішення суду відповідачами в
справі може бути подано на протязі 10
днів з дня ознайомлення ними з цим
рішенням заяву про його перегляд
Жовтневим районним судом міста Кривого
Рогу, а іншими учасниками процесу на
рішення суду може бути подана
апеляційна скарга на протязі 10 днів, з
дня проголошення цього рішення, в
палату з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області,
через Жовтневий районний суд міста
Кривого Рогу.

Суддя ;
Т.І. Тимошенко