АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/842/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2390/14
Головуючий у 1-й інстанції Святська О. В.
Доповідач Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Полтавської
області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Корнієнка В.І., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 20 червня
2014 року

В справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні
майном та вселення, стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, зазначаючи ,
що згідно рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
12 січня 2012 року, частково змінене
рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 27 лютого 2012
року йому належить частина житлового
будинку надвірні будівлі, земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_1. Позивач
зареєстрував своє право власності на
частину будинку, але відповідач чинить
перешкоди в частині влаштування
дверного отвору в будинку між
кімнатами та в частині встановлення
паркану відповідно до рішення суду.
Прохав надати доступ до належного йому
приміщення 2-5, вселити його у цю
кімнату, зобов'язати відповідача не
чинити перешкод у встановленні
дверного отвору між кімнатами 1-2 і 2-5 та
у встановленні паркану відповідно до
рішення суду, стягнути моральну шкоду в
сумі 10 000 грн. На підставі заяви
представника позивача ухвалою від
20.06.2014 року позовні вимоги в частині, що
стосується земельної ділянки, залишено
без розгляду.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 20
червня 2014 року позов задоволений
частково.

Усунено перешкоди з боку ОСОБА_1 в
користуванні та розпорядженні
приватною власністю шляхом надання
доступу ОСОБА_2 до кімнати 2-5 площею 7,3
кв.м в квартирі АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_2 до кімнати 2-5 площею 7,3
кв.м в квартиру № 1 житлового будинку
АДРЕСА_1 та зобов»язано ОСОБА_1 не
чинити перешкод ОСОБА_2 влаштувати
дверний проріз з встановленням
дверного блоку між приміщеннями 1-2 та 2-5
в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в
відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав
рішення суду скасувати, вказував, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення скарги.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_2 місцевий суд вірно
встановив фактичні обставини справи,
що згідно рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області
від 12 січня 2012 року розподілено
домоволодіння по АДРЕСА_1, в тому числі
вирішено : «ОСОБА_2 влаштувати дверний
проріз з встановленням дверного блоку
між приміщеннями 1-2 і 2-5».

Згідно рішення апеляційного
суду Полтавської області від 27 лютого
2012 року цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 вищевказане рішення
частково змінено ( а.с.11-12), Згідно
даного рішення встановлено :
«Матеріалами справи підтверджується,
що ДЗ Кременчуцька
санітарно-епідемічна станція та
Державна інспекція техногенної
безпеки не заперечують проти
розподілу будинку за кожним з
варіантів за умов дотримання правил
пожежної безпеки під час проведення
перепланування будинку , а санітарна
служба за умови обладнання у кожному
варіанті кухні в окремій кімнаті та
визначення джерела водопостачання та
туалету для кожної квартири. В свою
чергу відділ містобудування та
архітектури Кременчуцької районної
державної адміністрації , розглянувши
висновок експертизи №8/11-11 від 14.09.2011
року погодив розподіл будинку по
представленому варіанту №1.» В
резолютивній частині даного рішення
суд вирішив: виділити ОСОБА_2 частину
житлового будинку і надвірних будівель
зазначену в додатку №1 зафарбовану
в оранжевий колір , а саме в основній
частині житлового будинку літ. «А» :
коридор 1-2 площею 3,7 кв.м, кімнату 1-3
площею 12, 5 кв.м, кімнату 1-4 площею 8,2 кв.м,
кімнату 2-5 площею 7,3 кв.м, загальною
площею 31,7 кв.м, веранду літ. «а» ,
приміщення 1-1 площею 3,8 кв.м. Дане
рішення набрало законної сили.

Згідно витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності ОСОБА_2 на
праві приватної власності належить 1/2
частина домоволодіння по АДРЕСА_1
(а.с.20), що складається в житловому
будинку літ. «А» з коридору 1-2, кімнат «
1-3», « 1-4», « 2-5», веранда літ. «а».

Також судом вірно було встановлено ,
що протягом тривалого часу ОСОБА_2
позбавлений можливості користуватися
належним йому житловим приміщенням
внаслідок того , що не має доступу до
своєї кімнати у зв'язку з наявністю між
належними йому кімнатами стіни та
відсутністю двері, яку не надає
можливості влаштувати відповідач.

Останній чинить перешкоди щодо
встановлення дверного пройому на
ґрунті чого між сторонами виникають
конфлікти.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
перешкод ОСОБА_2 влаштувати дверний
проріз з встановленням дверного блоку
між приміщеннями « 1-2» та « 2-5», місцевим
судом вірно враховано вищезазначені
норми, враховано, що під час розгляду
вищевказаної справи висновки
експертизи щодо варіантів розподілу
будинку та необхідності переобладнань
були погоджені позивачем у відповідних
організаціях, в тому числі у відділі
архітектури, що було предметом
судового розгляду та відповідно до
даних висновків судами прийняті
рішення, які вже набрали законної сили.

В зазначеній частині рішення
місцевого суд відповідає вимогам
матеріального та процесуального права
а доводи апеляційної скарги в
висновків місцевого суду не
спростували.

Разом з тим вирішуючи питання
про відшкодування моральної шкоди
місцевим судом не було враховано що
відповідно до положень ст. 1167 ЦК
України, на підставі якої суди вирішили
спір, єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення,
що включає як складові елементи: шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдала, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювана шкоди,крім
випадків, установлених ч. 2 ст. 1167
ЦК України.

Матеріали справи не містять
доказів протиправної винної
поведінки відповідача .

Як зазначено вище між сторонами
існує цивільно -правовий спір щодо
користування власністю , в тому числі
і щодо виконання судового рішення
від 12 січня 2012 року, щодо якого
законами України встановлений
спеціальний режим їх виконання.

В зв'язку з чим відсутні
підстави для відшкодування моральної
шкоди.

В зазначеній частині судове рішення
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, п.4ч.1 ст.
309, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 20 червня 2014
року в частині задоволення позовних
вимог про стягнення моральної шкоди
скасувати.

Постановити в цій частині нове
рішення яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди.

В іншій частині рішення
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 20 червня 2014
року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно: