Справа № 369/6266/14-ц
Провадження № 2/369/2763/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24.07.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки та визнання права приватної
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
визнання права приватної власності на
земельну ділянку, посилаючись на те, що
04 червня 2014 року між ним, ОСОБА_1, і
ОСОБА_2 був укладений попередній
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 1,5000 га, кадастровий
номер земельної ділянки :04:001:0042,
яка розташована на території
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, цільове призначення
земельної ділянки-для ведення
фермерського господарства. Вказаний
договір було укладено відповідно до
вимог чинного законодавства України,
зокрема ст. 635 ЦК України, яка
встановлює порядок та процедуру
укладання попередніх договорів, та
посвідчено і зареєстровано в реєстрі
за № 1594, ОСОБА_3, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу. Відповідно до умов
вищевказаного договору вказана
земельна ділянка належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки, посвідченого
Білінець О.П., державним нотаріусом
Вишневої міської державної
нотаріальної контори Київської
області 27 грудня 2012 року за реєстровим
№ 1-2258 та Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 434494, виданого управлінням
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області 03 березня 2010
року, зареєстрований в поземельній
книзі 27 грудня 2012 року за реєстровим №
002.

Пункт 4 попереднього договору
встановлює, що термін укладання
основного договору не пізніше 10 червня
2014 року у приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, АДРЕСА_1.

Відповідно до умов п. 5 попереднього
договору сторони встановили, що
договірна ціна за земельну ділянку
складає 150 000 грн.. Того ж дня він
повністю виконав фінансові
зобов»язання перед ОСОБА_2 за цим
договором, сплативши йому 150 000 грн., що
підтверджується відповідною
нотаріальною заявою, посвідченою
ОСОБА_3, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, та зареєстрованою в реєстрі за
№ 1595. Крім того, згоду на укладання
попереднього і в подальшому основного
договору надала дружина його, ОСОБА_5,
про що свідчить відповідна нотаріально
посвідчена заява, яка додається до
позову. Надалі він з метою нагадування
про необхідність укладання основного
договору, направив ОСОБА_2 телеграму
від 10 червня 2014 року з пропозицією
прибути до нотаріальної контори
ОСОБА_3, АДРЕСА_1, та укласти основний
договір купівлі-продажу земельної
ділянки. Проте, у встановлені у п. 4
попереднього договору терміни ОСОБА_2
не з»явився. Після цього з метою
повторного нагадування про
необхідність укладання основного
договору він знову направив
відповідачу телеграму від 16 червня 2014
року з пропозицією прибути до
нотаріальної контори ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 16
червня о 14 год. та укласти основний
договір купівлі-продажу земельної
ділянки. Проте, і цього дня ОСОБА_2 не
з»явився. В телефонному режимі він
відмовився пояснювати причини неявки
до нотаріуса з метою укладення
основного договору купівлі-продажу
вищевказаної земельної ділянки.

Враховуючи викладене, позивач вважав,
що ОСОБА_2 безпідставно ухиляється від
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 1,5000 га, кадастровий номер
земельної ділянки :04:001:0042, яка
розташована на території
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області.

ОСОБА_1 вказував у позовній заяві, що у
суду є всі достатні підстави
застосувати у даному випадку ч. 2 ст. 220
ЦК України, оскільки у попередньому
договорі купівлі-продажу земельної
ділянки він і ОСОБА_2 домовились щодо
усіх істотних умов цього договору, що
підтверджується письмовими доказами
(нотаріально посвідчений попередній
договір, заява про підтвердження
проведення розрахунку, згода дружини),
натомість ОСОБА_2 безпідставно
ухиляється від нотаріального
посвідчення основного договору.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
на підставі вимог ч. 2 ст. 220, ст. 657, 636, 328
ЦК України просив визнати дійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 1,5000 га, кадастровий
номер земельної ділянки :04:001:0042,
яка розташована на території
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району,
Київської області, укладений між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_1
право приватної власності на земельну
ділянку площею 1,5000 га, кадастровий
номер земельної ділянки :04:001:0042,
яка розташована на території
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і
представник позивача позов підтримали
і просили його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з»явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду надійшла заява, у якій
відповідач ОСОБА_2 визнав заявлені до
нього вимоги і не заперечував проти
задоволення позову, та просив
розглянути справу у його відсутності.
Суд приєднав дану заяву до матеріалів
справи і вважав, що визнання
відповідачем позову суперечитиме
закону, а тому вирішив продовжити
судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з"ясувавши
дійсні обставини та давши оцінку
зібраним в справі доказам, дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов»язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов»язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно вимог ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що 04 червня 2014 року
між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений
попередній договір, відповідно до умов
п. 2 якого ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зобов»язались
укласти договір (у майбутньому
основний договір) купівлі-продажу
земельної ділянки площею 1,5000 га,
кадастровий номер земельної ділянки
:04:001:0042, яка розташована на
території Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, цільове
призначення земельної ділянки-для
ведення фермерського господарства.

Згідно умов п. 4 попереднього договору
термін укладання основного договору не
пізніше 10 червня 2014 року у приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, АДРЕСА_1.
На момент укладання основного договору
ОСОБА_2 має надати всі необхідні
документи для вчинення правочину.
ОСОБА_2 повинен сприяти виготовленню
усіх необхідних документів для
укладання основного договору у
найкоротший термін.

Відповідно до умов п. 5 попереднього
договору при укладанні договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 сплачує
держмито в розмірі 1% та податок на
доходи фізичних осіб, від продажу
нерухомого майна в розмірі 5% від суми,
вказаної у договорі купівлі-продажу
земельної ділянки. Договірна ціна за
земельну ділянку складає 150 000 грн..
Розрахунки за відчужувану земельну
ділянку провадяться готівкою.

Згідно умов п. 7 попереднього договору
ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 гроші в розмірі
150 000 грн., як підтвердження
зобов»язання і на забезпечення його
виконання. Сторони зобов»язуються
виконувати умови попереднього
договору. Сторона, яка необгрунтовано
ухиляється від укладення основного
договору, передбаченого попереднім
договором, повинна відшкодувати другій
стороні збитки, завдані невиконанням
умов попереднього договору.

Відповідно до умов п. 8 попереднього
договору якщо від виконання обов»язків
ухиляється ОСОБА_2, то він повертає
ОСОБА_1 одержану при укладенні цього
договору забезпечувальну суму в
подвійному розмірі, а саме 300 000 грн., як
відшкодування збитків, завданих
невиконанням умов попереднього
договору.

Згідно умов п. 11 попереднього договору
у випадку порушення своїх зобов»язань
за цим договором сторони несуть
відповідальність за чинним
законодавством України.

Як зазначав позивач у позовній заяві,
він, ОСОБА_1, з метою нагадування про
необхідність укладання основного
договору направив ОСОБА_2 телеграму від
10 червня 2014 року з пропозицією прибути
до нотаріальної контори ОСОБА_3,
АДРЕСА_1, та укласти основний договір
купівлі-продажу земельної ділянки.
Проте, у встановлені у п. 4 попереднього
договору терміни ОСОБА_2 не з»явився.
Після цього з метою повторного
нагадування про необхідність
укладання основного договору він знову
направив відповідачу телеграму від 16
червня 2014 року з пропозицією прибути до
нотаріальної контори ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 16
червня о 14 год. та укласти основний
договір купівлі-продажу земельної
ділянки. Проте, і цього дня ОСОБА_2 не
з»явився. В телефонному режимі він
відмовився пояснювати причини неявки
до нотаріуса з метою укладення
основного договору купівлі-продажу
вищевказаної земельної ділянки.

Частина 2 ст. 220 ЦК України надає суду
право визнати дійсність нотаріально не
посвідченого договору, якщо сторони
домовилися про усі його істотні умови,
підтверджені письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення
(недобросовісна сторона). Таке рішення
може бути прийнято судом на вимогу
добросовісної сторони, яка виконала
повністю або частково договір.

Однак, із поданих суду телеграм, в яких
міститься текст щодо нагадування
ОСОБА_2 прибути до приватного нотаріуса
ОСОБА_3. з метою укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
неможливо дійти висновку, що ОСОБА_2
одержав телеграми, і з приводу цього
відсутні в справі відомості.

Крім того, сторонами у попередньому
договорі були чітко встановлені і
передбачені наслідки в разі ухилення
однієї із сторін від укладення
основного договору, що передбачено
було в п. 7 договору, а саме сторона, яка
необгрунтовано ухиляється від
укладення основного договору,
передбаченого попереднім договором,
повинна відшкодувати другій стороні
збитки, завдані невиконанням умов
попереднього договору. Відповідно ж до
умов п. 8 попереднього договору якщо від
виконання обов»язків ухиляється
ОСОБА_2, то він повертає ОСОБА_1 одержану
при укладенні цього договору
забезпечувальну суму в подвійному
розмірі, а саме 300 000 грн., як
відшкодування збитків, завданих
невиконанням умов попереднього
договору.

За таких обставин суд вважає
недоведеними позовні вимоги позивача,
і посилання його в обгрунтування
заявлених вимог на ч. 2 ст. 220, ст. 328 ЦК
України в даному випадку є
безпідставними, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст. 220, 328, 635, 655, 657
ЦК України, ст. ст. 10, 60, 174, 213-215, 218 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
визнання права приватної власності на
земельну ділянку, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.