АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2030/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. РІШЕННЯ
22 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшина В. І.суддівГончар Н.
І. , Пономаренка В. В. при
секретаріАнкудінов О.І. адвоката
представника позивача ОСОБА_7
відповідача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_8 на рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 05 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8
про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина,-
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_9 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_8 про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона перебувала з ОСОБА_8
в зареєстрованому шлюбі, який згодом
було розірвано. Від шлюбу в них
народився син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 До
досягнення повноліття сина, відповідач
за рішенням суду сплачував аліменти.
Проте син продовжує навчатись на
першому курсі Київського
Національного університету
будівництва і архітектури. Позивачка
стверджує, що згідно договору про
надання освітньої послуги, вартість
навчання за один рік становить 10 000 грн.
Крім того, за користування житлом сина
вона сплачує 1600 грн. за один місяць.
Просила суд стягнути із ОСОБА_8 на
її користь аліменти на утримання
повнолітнього сина в розмірі 1000 грн.
щомісячно на період його навчання, до
досягнення ним 23 років.
Рішенням Городищенського
районного суду Черкаської області від
05 червня 2014 року позов ОСОБА_9
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8
на користь позивачки аліменти на
утримання повнолітнього сина в розмірі
800 грн. щомісячно на період його
навчання, але не довше досягнення ним 23
років. Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 05 червня 2014 року
в частині розміру стягнутих з нього
аліментів вважаючи, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_10 аліменти на період його
навчання в сумі 500 грн.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання, суд
першої інстанції виходив з того, що
обов'язок по утриманню дітей
покладається законом на кожного з
батьків, матір і батька, рівною мірою та
стягнув аліменти на користь позивачки
на утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання в розмірі 800 гривень
щомісячно.

Встановлено, що ОСОБА_9 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 Від
шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_10
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. Син ОСОБА_10 поступив
до Київського Національного
університету будівництва і
архітектури на денну форму навчання на
платній основі за договором із сплатою
щорічно за навчання 10000 гривень. ОСОБА_10
стипендії не отримує, гуртожитком не
забезпечений.

Так як повнолітній ОСОБА_10 під час
навчання на денному відділенні в
вищому навчальному закладі потребує
матеріальної допомоги, а сама
позивачка не може забезпечити належну
матеріальну допомогу, то вона
звернулась до суду і просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
повнолітньої сина, який продовжує
навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно на
період його навчання.

Відповідно до статті 180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а у випадках, передбачених
статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх
повнолітніх дочку, сина.

Стягнення аліментів на дітей, які
досягли повноліття, з підстав,
передбачених статтями 198, 199 Сімейного
кодексу України, здійснюється у
судовому порядку за новою позовною
заявою.

Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного
кодексу України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з частиною
3 статті 181 Сімейного кодексу України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (стаття 183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (стаття 184
Сімейного кодексу України) і
виплачуються щомісячно.

Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК
України дає підстави для висновку, що
для виникнення обов'язку батька
(матері) утримувати свою повнолітню
дочку (сина) необхідні наявність трьох
умов: дочка (син) є непрацездатними;
дочка (син) потребує матеріальної
допомоги; батько (мати) мають
матеріальну можливість утримувати
дочку (сина).

При визначенні розміру аліментів на
повнолітніх дочку, сина з одного з
батьків суд повинен взяти до уваги
можливість надання утримання й другим
із батьків і врахувати стан здоров'я та
матеріальне становище як дочки (сина),
так і платника аліментів, інших дітей
чи непрацездатних батьків, дружини,
дітей та інші обставини, що мають
істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК
України).

Судом першої інстанції враховано
можливість надання утримання
відповідачем, який з травня 2014 року з
заробітної плати не проводить виплату
аліментів на неповнолітню дитину, так
ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_10 досягнув віку
18 років, врахував матеріальне
становище ОСОБА_10, який після
досягнення повноліття продовжує
навчання на денній формі навчання та не
отримує стипендію і не забезпечений
гуртожитком, наявність на утриманні
відповідача пристарілу матір яка
отримує пенсію в розмірі 1173 гривни в
місяць та відсутність в відповідача
інших утриманців, яких згідно закону
він повинен утримувати. Також судом
першої інстанції враховано, що
позивачка офіційно не працює, а
перебивається тимчасовими заробітками
в приватних осіб, надаючи послуги по
догляду за дітьми.

Доводи відповідача про те, що він
проживає в фактичних шлюбних
відносинах з іншою жінкою, ОСОБА_11, та
надає допомогу в утриманні її та її
неповнолітньої дитини не обґрунтовані
на законі, так як перебування в
фактичних шлюбних відносинах не
створює аліментних прав та обов'язків
що регулюється нормами СК України, а
дані правовідносини регулюються
нормами моралі.

Обгрунтовано встановивши наявність у
ОСОБА_10 потребу у матеріальній
допомозі у зв'язку із навчанням в
університеті та вказавши на обов'язок
позивача разом із відповідачем її
утримувати, суд першої інстанції
належним чином мотивував свій висновок
про визначення розміру аліментів у 800
грн. та можливість надання такої
допомоги відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів мають самі дочка,
син, які продовжують навчатися, а також
той із батьків, з яким вони проживають.
ОСОБА_10 проживає разом з матір'ю,
позивачкою по справі ОСОБА_9, а в Києві
він проживає тимчасово лише на період
навчання. ОСОБА_9 обґрунтовано
звернулась до суду в інтересах
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, про стягнення аліментів. Але
у разі заявлення позову одним із
батьків суд може залучити до участі у
справі (якщо залежно від її обставин
визнає необхідним) повнолітніх дочку,
сина, які продовжують навчатися і на
користь яких у зв'язку з цим стягуються
аліменти.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199
СК України право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків з ким проживає дочка та
син. За змістом зазначених статей
ОСОБА_9 має право звернутися з позовом.
Однак, такий позов міг бути поданий в
інтересах повнолітнього, який повинен
бути позивачем у зазначеній справі, а з
врахуванням того, що повнолітній син є
дієздатним, то аліменти мають бути
стягнуті на його, а не інших осіб,
користь, в т.ч. коли такі особи наділені
правом звернення до суду з позовом в
інтересах інших осіб.

Ці положення закону при вирішенні
позову судом першої інстанції не
враховані, аліменти стягнуті на
користь матері повнолітнього.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції, як ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, в частині стягнення аліментів на
користь ОСОБА_9 на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_10 підлягає до
зміни та скасування рішення суду
першої інстанції в цій частині і
ухвалення нового рішення, яким
аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно
необхідно стягнути на користь
повнолітнього сина ОСОБА_10

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової
палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 05 червня 2014 року
задоволити частково, а рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 05 червня 2014 року
в частині стягнення аліментів на
користь ОСОБА_9 на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_10 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого АДРЕСА_1 проживаючого
в АДРЕСА_2, працюючого електромонтером
Шевченківської дистанції сигналізації
та зв'язку, на користь та утримання
повнолітнього сина ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого АДРЕСА_3
аліменти в розмірі 800 (вісімсот) гривень
щомісячно, на період його навчання, але
не довше досягнення ним 23 років.

В іншій частині рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 05 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення, але може бути оскаржено
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
його проголошення.

Головуючий :

Судді :