АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А..,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість в розмірі 29 300.26 грн. та
судовий збір у розмірі 293 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову у
задоволенні позову. Апелянт
посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
не урахування її скрутного
положення,тієї обставини, що кредит
вона брала для придбання автомобіля
для чоловіка який виступив її
поручителем, однак в наслідок своєї
смерті не допоміг їй сплатити
заборгованість, що курс долару був
значно меншим. Зазначає, що судом
належним чином не перевірений
розрахунок заборгованості. Вважає, що
при обрахуванні заборгованості не були
ураховані кошти за проданий
автомобіль, який виступав предметом
застави. Суд безпідставно не
витребував на її вимогу повну
роздруківку по погашенню нею кредитної
заборгованості.

Сторони до суду апеляційної інстанції
не з'явилися . Зважаючи на вимоги ч. 5 ст.
76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України,колегія суддів
визнала повідомлення належним, а
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги,перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в цій частині,колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка не виконує належним
чином взяті на себе зобов'язання
відповідно до умов укладеного
договору, внаслідок чого виникла
заборгованість у визначеному
позивачем розмірі, яка підлягає
стягненню оскільки відповідачка
добровільно кошти не сплачує.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього
Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом 22.05.2007 року між АКІБ
«УкрСибБанк»,який змінив назву на ПАТ
«УкрСибБанк» та ОСОБА_1 був укладений
Договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу №
0 відповідно до якого
відповідачці було надано кредит у
розмірі 11 452.00 дол. США зі сплатою 13 %
річних за користування кредитом з
кінцевим терміном повернення 22.05.2014
року .

На забезпечення ОСОБА_1 зобов'язань за
вказаним договором в цей же день між
АКІБ «УкрСибБанк», який змінив назву на
ПАТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки . ОСОБА_2 помер.

Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав у повному обсязі, натомість
відповідач ОСОБА_1 порушила умови
кредитного договору в частині
погашення кредиту та відсотків за
користування ним.

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконує, в результаті чого
станом на 19.03.2013 року має прострочену
заборгованість по кредиту в загальній
сумі 3 665.74 доларів США, що за курсом НБУ
становить 29300 грн. 26 коп., яка
складається з наступного: 2 923 дол.США 33
центи, що в еквіваленті становить 23 366
грн. 17 коп - заборгованість за кредитом;
742 доларів США 41 цент, що в еквіваленті
становить 5 934 грн. 08 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом.

08.12.2011 року своє право вимоги за
кредитним договором укладеним з
відповідачкою ПАТ «УкрСибБанк»
передав ПАТ «Дельта Банк» на підставі
договору купівлі-продажу.

У зв'язку з виникненням заборгованості
по кредиту, банк 30.04.2013 року відправив
відповідачці вимогу-попередження з
вимогою про сплату заборгованості, яка
нею залишена без виконання.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За встановлених обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про наявність правових
підстав для задоволення заявленого
позову.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне обрахування
заборгованості та неврахування коштів
від продажу заставного автомобіля є
безпідставними і спростовуються
поданим розрахунком заборгованості по
кредиту та випискою руху коштів за
кредитом .

Твердження позивачки про те,що суд не
витребував повну роздруківку по
погашенню нею кредитної
заборгованості є безпідставними,вона
міститься на а.с.105-120.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -відхилити .

Рішення Солом'янського районного суду
м.Києва від 17 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 760/19820/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/
6689/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Коробенко С.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.