СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/2047/14-ц
пр. № 2/759/2147/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод в реалізації права власності
на нерухоме майно, шляхом виселення з
житлового приміщення.

В С Т А Н О В И В:

08.02.2014 року представник позивача ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, а саме: квартирою
АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2,
ОСОБА_3 із займаного приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачу на праві власності належить
вказана квартира АДРЕСА_1, відповідачі
були зареєстровані у спірній квартирі
за згодою позивача, при умові, що при
необхідності вони добровільно
знімуться з реєстрації. Згодом
позивачу стало відомо, що відповідачі
без її згоди та відому зареєстрували у
квартирі доньку та онуку сина. З 2010 року
спільне проживання з відповідачами
стало неможливим, оскільки останні
ведуть аморальний спосіб життя,
влаштовують сварки, порушують правила
співжиття, не сплачують комунальні
платежі. Спільне проживання з
відповідачами стало неможливим,
відповідачі перешкоджають позивачу
вільно здійснювати повноваження як
власника квартири, у добровільному
порядку знятися з реєстраційного
обліку відмовляються.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання
повторно не з'явилися, про розгляд
справи повідомлялися в установленому
порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вирішив ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності від
28.02.1995 року, ОСОБА_1 належить на праві
приватної власності квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 29,2 кв. м. Свідоцтво
видане згідно розпорядження від 28.02.1995
року, №499 (а. с. 5 - копія свідоцтва).

Згідно довідки форми №3, виданої ЄРРЦ
Філія №801 від 17.05.2013 року (а. с. 6),
власником особового рахунку житлової
площі є ОСОБА_1 У квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1 - власник
квартири, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
- фізичні особи. Реєстрація
відповідачів підтверджується
відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС України в м. Києві від
13.03.2014 року (оформлені 03.03.2014 року (а. с. 11
- 12).

В судовому засіданні були допитані
свідки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що
працює дільничним інспектором
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
проблемними особами, позивач
зверталася до міліції з заявою щодо
відповідачів, по відношенню до
останніх складалися протоколи про
куріння в громадських місцях, а також
щодо насильства в сім'ї.

Свідок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за
адресою: АДРЕСА_2, домогосподарка,
надала наступні свідчення. 16.01.2012 року
вона була присутня при конфлікті
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, під час якого останній
застосував насильство до позивачки і
свідка. Стверджує, що була присутня при
неодноразових, понад 5 разів,
конфліктах (скандалах) ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Спір між сторонами виник з тих підстав,
що відповідачі добровільно
відмовляються виселитися з квартири та
знятися з реєстраційного обліку,
комунальні послуги не сплачують,
ведуть аморальний спосіб життя,
постійно влаштовують сварки.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Аналогічні положення містяться в ч. 1
ст. 321 ЦК України.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Стаття 391 ЦК України передбачає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ст. 157 ЖК УРСР, членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення. Якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення (ч. 1
ст. 116 ЖК).

ОСОБА_2 є сином позивачки, яка є
власником квартири. Відповідачі
вселялися і реєстрували своє місце
проживання в квартирі АДРЕСА_1 як члени
сім'ї власника жилого будинку.

З матеріалів справи і пояснень свідків
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
систематично порушують правила
співжиття, влаштовують сварки та
застосовують насильство до позивачки,
що робить неможливим для ОСОБА_1
проживання із ними в одній квартирі.
Відповідачі порушують її права і
створюють перешкоди у здійсненні права
користування та розпоряджання власною
квартирою.

Враховуючи наведене, права позивача
підлягають судовому захисту, а
відповідачі підлягають виселенню на
підставі ст. 391 ЦК України, ч.1 ст. 116, ст.
157 ЖК УРСР.

Керуючись ст. ст. 41 Конституції України,
ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 116, 157 ЖК
УРСР, ст. ст. 14, 57-61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, АДРЕСА_1, ІН:
НОМЕР_1) задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, АДРЕСА_1,
ІН: НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7,
АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_3) з квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги та може
бути оскаржене до апеляційного суду м.
Києва, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.08.2014
року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ