У х в а л а

іменем україни

20 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Житомирбудрозвідування» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої неналежним виконанням
умов договору, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 23 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом та просила
стягнути з відповідача на її користь 11
385 грн пені за невиконання умов
договору, 1 283 грн 43 коп. у відшкодування
заподіяних збитків, 5000 грн у
відшкодування моральної шкоди та 2000
грн у відшкодування витрат на правову
допомогу.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 22 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 23 червня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, апеляційний суд на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що несвоєчасне виконання умов
договору відбулося не з вини
відповідача, а тому підстав для
задоволення позову немає.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 23 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова