У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Писаної Т.О., Фаловської І.М., Савченко
В.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу громадянства і
реєстрації фізичних осіб
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, третя особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про усунення перешкод у
здійсненні права користування і
розпорядження майном та виселення, за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, треті
особи: комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
відділ громадянства і реєстрації
фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС
України в м. Києві, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє
через представника ОСОБА_9, на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 25
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулась
до суду з указаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 24 квітня 2010 року між
нею та ОСОБА_5 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_5, підписавши вказаний договір,
зобов'язалась звільнити квартиру та
зняти з реєстраційного обліку всіх
зареєстрованих осіб до 23 червня 2010
року, проте, вказаної умови договору не
виконала.

ОСОБА_5 у грудні 2012 року також подала до
суду вищевказаний позов, в
обґрунтування якого зазначила, що
договір купівлі-продажу від 24 квітня 2010
року укладений нею під впливом омани,
оскільки ніколи не мала наміру
продавати квартиру. Спірний договір є
завуальованим договором позики, за
яким вона отримала від ОСОБА_8 для
розвитку бізнесу її зятя 60 000,00 дол. США
строком на п'ять років зі сплатою 1,8 %
річних за користування коштами.
Насправді, вказаної суми ніколи не
отримувала. Крім того, посилається на
те, що у спірній квартирі проживає її
неповнолітня онука, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є
інвалідом з дитинства.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 листопада 2013 року, позов
ОСОБА_4 задоволено, в задоволенні
позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_5, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позову
довірителя.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_8 і предствник
ОСОБА_4 зазначають, що оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими, у процесі розгляду
справи судами не порушені норми
матеріального та процесуального права,
а тому ці судові рішення необхідно
залишити без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ОСОБА_5 не дають підстав для висновку
про порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів встановила, що
ухвалюючи оскаржувані судові рішення,
суди правильно визначилися з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, у результаті
чого ухвалили законні і обґрунтовані
судові рішення, які відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для їх скасування немає.

При розгляді справи судами дотримані
вимоги цивільного процесуального
закону, всебічно, повно й об'єктивно
з'ясовані обставини справи та надана їм
належна оцінка.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Отже, оскаржувані судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє через
представника ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 25
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Т.О. ПисанаІ.М. ФаловськаВ.О. Савченко