У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» про визнання договору
поруки припиненим та за зустрічним
позовом публічного акціонерного
товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на майно за
касаційною скаргою Маселка Романа
Анатолійовича, який діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк», на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 06 березня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Полтавської області
від 16 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 грудня
2006 року між нею та ПАТ «ПроКредитБанк»
було укладено рамкову угоду № 2046, за
умовами якої банк зобов'язався
кредитувати ОСОБА_1 в межах лімітів
кредитування, в порядку та на умовах,
визначених угодою та кредитними
договорами, а ОСОБА_1 зобов'язувалася
належним чином виконувати
зобов'язання.

На виконання рамкової угоди, 30 грудня
2006 року між ОСОБА_6 та ПАТ
«ПроКредитБанк» укладено договір про
надання траншу № 11.7245/2046 відповідно до
якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 45 000
доларів США та договір про надання
траншу № 11.7332/2046 від 09 січня 2007 року, за
умовами якого отримав кредит в сумі 5000
доларів США.

30 грудня 2006 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань, між АТ
«ПроКредитБанк» та ОСОБА_1 укладено
договір поруки № 2046, згідно умов якого
поручитель зобов'язалась відповідати
перед кредитором за зобов'язаннями
позичальника по рамковій угоді та
договору про надання траншу № 11.7245/2046.

Крім того, виконання зазначених
договорів було забезпечено договором
застави транспортних засобів № 2046-ДЗІ
від 30 грудня 2006 року, за яким майновий
поручитель ОСОБА_1 передала в заставу
банку належні їй автомобілі, а саме:
автомобіль «MITSUBISI LANCER» 2005 року випуску,
держаний номерний знак НОМЕР_1;
автомобіль «VOLVO», 1995 року випуску,
держаний номерний знак НОМЕР_2 та
автомобіль «NISSAN PATROL», 2002 року випуску,
держаний номерний знак НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.
Враховуючи вказане, позивачка просила
визнати припиненим договір поруки № 2046
- ДП2 від 30 грудня 2006 року, укладений між
нею та ПАТ «ПроКредитБанк».

Крім того, у серпні 2011 року ПАТ
«ПроКредитБанк» звернулося до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1,
обґрунтовуючи вимоги тим, що
оскільки боржник помер, то наявні
підстави для стягнення заборгованості
за кредитним договором з поручителя
ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на
предмет застави за Договором застави
транспортних засобів № 2046-Д31 від 30
грудня 2006 року.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 06 березня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 16 квітня 2014 року, позов ОСОБА_1 до
ПАТ «ПроКредитБанк» задоволено.

Визнано припиненими рамкову угоду,
укладену 30 грудня 2006 року між ОСОБА_6 та
ЗАТ «ПроКредитБанк», договір про
надання траншу № 11.7245/2046 від 30 грудня 2006
року та договір про надання траншу №
11.7332/2046 від 09 січня 2007 року.

Визнано припиненим договір поруки №
2046-ДП2 від 30 грудня 2006 року та договір
застави транспортних засобів № 2046-ДЗ1
від 30 грудня 2006 року, укладені між ЗАТ
«ПроКредитБанк» та ОСОБА_1

У задоволенні зустрічного позову ЗАТ
«ПроКредитБанк» відмовлено в повному
обсязі. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі Маселко Р.А., який
діє в інтересах ПАТ «ПроКредитБанк»,
порушує питання про скасування
вищезазначених судових рішень в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову та ухвалення нового
рішення, яким звернути стягнення на
рухоме майно, що перебуває у заставі,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та
відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ПАТ «ПроКредитБанк», суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що спадкоємці ОСОБА_6
задовольнили вимоги кредитора в межах
вартості успадкованого майна, в той час
як ОСОБА_1 як майновий поручитель згоди
відповідати перед кредитором за нового
боржника не надавала.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Маселка Романа
Анатолійовича, який діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк», відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 06 березня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Полтавської області
від 16 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук