Справа № 153/662/14-ц Провадження №
22-ц/772/2057/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дзерин М.М.Категорія:
27Доповідач: Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Стеблюк Л.П., Денишенко Т.О.

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Надра» за участю в
якості третьої особи - державного
нотаріуса Ямпільської державної
нотаріальної контори Вінницької
області Бешинської Г.А. про визнання
кредитного договору та договору
іпотеки недійсними, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ямпільського
районного суду Вінницької області від
02 червня 2014 року, ухвалене по даній
справі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з вказаним позовом до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» (надалі ПАТ КБ «Надра»).

Мотивуючи позовні вимоги вона
посилалась на те, що 25 червня 2008 року
між нею та ПАТ КБ «Надра» був укладений
кредитний договір №25/06/2008/840/К/16/26.

За умовами кредитного договору їй був
наданий кредит в сумі 15300 доларів США.

На забезпечення виконання умов цього
договору між нею та ПАТ КБ «Надра»
також укладений договір іпотеки, за
умовами якого вона передала ПАТ КБ
«Надра» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 48 кв. м.

Оспорюючи вказані договори, ОСОБА_2
посилалась на те, що ПАТ КБ «Надра» не
мав ліцензії на здійснення операцій з
іноземною валютою. Окрім цього вона
вважає, що ПАТ КБ «Надра» умисно завело
її в оману і спотворило формування її
волі на укладення цього договору, який
за своєю суттю суперечить принципам
справедливості, добросовісності,
визначеним ст. 3 ЦК України. Оскільки
отриманий нею валютний кредит на
момент укладення договору був
еквівалентний 74200,41 грн. в той час коли
на даний момент цей еквівалент
становить 167605,38 грн.

Несправедливим позивачка вважає
кредитний договір і тому, що всі ризики
знецінення національної валюти були
покладені на неї як позичальника.

А тому, ОСОБА_2 вважала що оспорюваний
кредитний договір суперечить вимогам
ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки його
положення не відповідають вимогам
Цивільного Кодексу України та іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Визнання недійсним кредитного
договору тягне за собою недійсність і
похідного іпотечного договору.

За наслідками визнання договорів
недійсними вона просила здійснити
перерахунок коштів по сплаті кредиту, з
урахуванням курсу долара на момент
укладення кредитного договору,
скасувати пеню, зобов'язати державного
нотаріуса Ямпільської державної
нотаріальної контори виключити з
реєстру іпотеки та заборони відчуження
запис про іпотеку належної їй квартири
АДРЕСА_1

Рішенням суду першої інстанції в
задоволенні позову відмовлено, але з
таким рішенням не погодилась ОСОБА_2 і
оскаржили його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі вона просила
оскаржуване рішення скасувати, як таке,
що постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
за неповно встановлених по справі
обставин, невідповідності висновків
встановленим обставинам та ухвалити
нове рішення про задоволення її
позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 посилалась на ті ж самі
обставини якими обґрунтовувала і
позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали та обставини
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог прийшла до
висновку про відсутність підстав для
її задоволення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
ґрунтуються на суб'єктивному
тлумаченні норм матеріального та
процесуального права, а також на
обставинах які не відповідають
дійсності.

Суд першої інстанції, відмовляючи
ОСОБА_2 в задоволенні позову, виходив із
того, що укладений між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_2 25 червня 2008 року кредитний
договір за яким вона отримала кредит в
сумі 15300 доларів США та похідний від
нього договір іпотеки, укладений цього
ж дня, за яким ОСОБА_2 передала Банку під
іпотеку квартиру АДРЕСА_1 відповідають
вимогам закону. А тому, не знайшов
підстав для визнання їх недійсними.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів з огляду на наступні обставини.

Відповідно до копії банківської
ліцензії №21, дозволу №21-2 та додатку до
цього дозволу ( а.с. 18, 19, 20) ВАТ КБ
«Надра» надано право здійснювати
банківські операції, визначені ч. 1 ст. 47
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» в тому числі, з валютними
цінностями.

Дана обставина спростовує доводи
позивачки про те, що відповідач не мав
права на здійснення операцій з
валютними цінностями.

Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві грошові кошти.
Вказана норма не містить застережень
про те, що засобом платежу по
зобов'язаннях із договорів позики має
виступати лише національна валюта
України.

Ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачає
використання іноземної валюти при
здійсненні розрахунків за
зобов'язаннями у випадках, порядку і на
умовах, встановлених законом.

Не ґрунтуються на законі і є
безпідставними доводи ОСОБА_2 про те,
що укладений між нею та ВАТ КБ «Надра»
кредитний договір суперечить
Цивільному кодексу України та іншим
актам цивільного законодавства,
оскільки Банк при укладанні
кредитного договору ввів її в оману та
зумовив спотворене формування її волі,
а також через те, що на неї, як
позичальника покладені всі валютні
ризики.

Проте, з такими доводами погодитись не
можна, оскільки при підписанні
оспорюваного кредитного договору
ОСОБА_2 власноруч заповнювала і
підписувала анкету-заяву (а.с. 23). В цій
анкеті-заяві ОСОБА_2 підтвердила, що з
основними умовами надання кредиту
ознайомлена і погодилась на отримання
кредиту на умовах, запропонованих
банком. Вказана обставина спростовує
доводи позивачки про те, що вона
укладала кредитний договір,
перебуваючи під впливом обману.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України
правочин визнається недійсним, якщо
одна сторона правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення.

ОСОБА_2 оспорюючи кредитний договір з
цієї підстави не довела в чому ж
полягав обман здійснений відносно неї
Банком при укладенні договору.

А тому, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування оскаржуваного
рішення на підставі доводів, наведених
в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 02 червня 2014
року, ухвалене по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства комерційного банку «Надра»
за участю в якості третьої особи -
державного нотаріуса Ямпільської
державної нотаріальної контори
Вінницької області Бешинської Г.А. про
визнання кредитного договору та
договору іпотеки недійсними, залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
з дня набрання нею законної сили до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий-суддя:(підпис) В.П.
НікушинСудді:(підпис) Л.П.
Стеблюк (підпис) Т.О.
Денишенко З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду Вінницької області
________ В.П.
Нікушин