Справа № 127/7542/14-ц Провадження №
22-ц/772/2088/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Борисюк І. Е.Категорія:
81Доповідач: Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого:
Чорного В.І.

суддів:
Медяного В.М., Чуприни В.О.

при
секретарі Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 05 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»,
Вінницького міського ТВБВ № 10001/0175
Державного ощадного банку України та
Державної казначейської служби
України, про стягнення збитків, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ПАТ «Державний
ощадний банк України», Вінницького
міського ТВБВ № 10001/0175 Державного
ощадного банку України, мотивуючи свої
вимоги тим, що ним для зберігання на
строковому вкладі до ощадного банку
СРСР були внесені грошові кошти.
Оскільки Державним ощадним банком
України кошти (вклад) не повернуто, чим
завдано позивачу шкоди (збитків),
останній просив (з урахуванням
уточнених позовних вимог) стягнути з
відповідача на його користь кошти в
гривневому еквіваленті (станом на
жовтень 2013 року) в розмірі 299 088, 11 грн.

Ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 19.05.2014 року
до участі у справі в якості
співвідповідача залучено Державну
казначейську службу України.

Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 05.06.2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає, що
вона не підлягає задоволенню з таких
міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачем в період з 1982
року по 1991 рік здійснювалися вклади до
Державної ощадної каси СРСР.

Законом України «Про державні
гарантії відновлення заощаджень
громадян України» від 21 листопада 1996
року (надалі - Закон) встановлено
механізм виплати громадянам
компенсації грошових заощаджень,
згідно з яким Ощадний банк України
провадить виплату проіндексованих
заощаджень в межах коштів,
передбачених для цього Законом Про
державний бюджет на відповідний рік і в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 1 цього Закону
встановлені зобов'язання держави перед
громадянами України, які внаслідок
знецінення втратили грошові
заощадження, поміщені в період до 02.01.1992
року в установи Ощадного банку СРСР, що
діяли на території України.

Відповідно до ст. ст. 6, 7 Закону
заощадження повертаються поетапно,
залежно від суми вкладу, у межах коштів,
передбачених для цього Державним
бюджетом України на поточний рік.
Компенсація громадянам України втрат
від знецінення грошових заощаджень
проводиться за рахунок коштів
Державного бюджету України, а кошти для
цих цілей визначаються в Державному
бюджеті України окремою статтею.

З матеріалів справи вбачається,
що на ім'я позивача в ПАТ «Державний
ощадний банк України» відкрито
компенсаційні рахунки. 30.01.2008 року
ОСОБА_2 згідно Постанови КМУ № 1 від
09.01.2008 року «Про виплату в 2008 році
громадянам України компенсації втрат
від знецінення грошових заощаджень,
вкладених до 2 січня 1992 року в установи
Ощадного банку СРСР та державного
страхування, що діяли на території
України, та облігації Державної
цільової безпроцентної позики 1990 року,
державні казначейські зобов'язання
СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР,
придбані на території Української РСР»
отримав суму компенсації в розмірі 1 000
грн. У 2012 році згідно Постанови КМУ № 346
від 23.04.2012 року «Про виплату у 2012 році
громадянам України компенсації втрат
від знецінення грошових заощаджень,
вкладених до 02 січня 1992 р. в установи
Ощадного банку СРСР, що діяли на
території України, та облігації
Державної цільової безпроцентної
позики 1990 року, державні казначейські
зобов'язання СРСР і сертифікати
Ощадного банку СРСР, придбані на
території Української РСР» позивач
пройшов актуалізацію та отримав
національну картку для подальшої
виплати компенсації.

Відповідно до ст. 5 Закону
установи банку провели одноразову
індексацію вкладів громадян у
співвідношенні 1 карбованець
заощаджень на 1,05 гривні і на
проіндексовані суми, що обліковуються
на позабалансовому рахунку банку
вкладникам відкриті компенсаційні
рахунки та видаються ощадні книжки.

Суми коштів, зафіксовані в
ощадних книжках, які виписані банком
апелянту відповідно до вимог закону, не
вносилися ним на зберігання до банку і
до надходження коштів з Державного
бюджету реальної вартості не мають. Це
суми, які держава планує поступово
виплатити в якості компенсації втрат
від знецінення заощаджень.

Викладене в повній мірі
узгоджується з позицією Верховного
Суду України, викладеною в роз'ясненнях
№ 1-5/117 від 15.03.1999 року «Про деякі
питання застосування Закону України
«Про державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України», рішенням
Конституційного Суду України № 13
рп/2001, а саме суд, вирішуючи спір, має
виходити з того, що мова йде не про
відповідальність за невиконання чи
неналежне виконання укладеного між
вкладником та ощадним банком договору,
а про повернення відновлених у
встановленому порядку заощаджень.
Відновлення і повернення
проіндексованих заощаджень
провадиться лише через установи
Ощадного банку України в межах коштів
перерахованих для цих цілей Державним
казначейством. Судом враховано, що
Ощадний банк України проводить виплату
проіндексованих заощаджень в межах,
передбачених для цього Державним
бюджетом України і перерахованих з
нього грошових сум, встановленої
поетапності та черговості їх
повернення.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
повно з'ясовано фактичні обставини
справи, дано належну оцінку зібраним
доказам, а рішення суду відповідає
матеріалам справи та вимогам закону.

З урахуванням викладеного, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 05 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.І.Чорний

Судді:
В.М.Медяний

В.О.Чуприна

З оригіналом вірно: