Дата документу 14.08.2014 Справа № 554/19/14-ц
Справа №554/19/14-ц
У ХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2014 року.

Октябрський районний суд
м.Полтаив в складі:

Головуючої судді Сороки К.М.

При секретарі Ігнатенко С.Ю.

За участю представника
позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до судді
Господарського суду Полтавської
області ОСОБА_3 про стягнення моральної
шкоди , -

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Октябрського
районного суду м.Полтави з позовом до
судді Господарського суду Полтавської
області ОСОБА_3 про стягнення моральної
шкоди, посилаючись на те. що при
здійсненні правосудді від імені
держави, суддя ОСОБА_3 образила його
людську гідність, чим спричинила йому
моральну шкоду , яку він оцінив в 10 000
грн. Позивач просив стягнути вказану
шкоду на його користь.

В послідуючому позивач ОСОБА_2 уточнив
свої вимоги та просив суд стягнути з
відповідача судді Господарського суду
Полтавської області моральну шкоду в
сумі 50 000 грн. та зобов»язати її
перерахувати кошти до Державного
бюджету України на протязі шести
місяців з дня постановления судом
рішення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 просив задовольнити

позов.

Відповідачка ОСОБА_3 в суд не з»явилася,
надала суду заяву про розгляд справи
без її участі та надала письмові
пояснення з клопотанням про закриття
провадження по цій справі в зв»язку з
тим, що справа не підлягає розгляду в
суді загальної юрисдикції.

Вказане клопотання суд поставив на
обговорення в судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_1 наполягав
на винесенні рішення по справі по суті
заявлених вимог.

Суд,заслухавши представника позивача.
Вивчивши матеріали цивільної справи ,
прийшов до висновку про закриття
провадження по справі.

Як вбачається з наданих суду
матеріалів, що в межах розгляду
Господарським судом Полтавської
області справи №23/29 про банкрутство
ПБФ «Нафтекс» , (юридична адреса: 36029, м.
Полтава, вул. Жовтнева, 54, к. З, поштова
адреса: 36011, м. Полтава, вул. Добролюбова,
28, ) гр. ОСОБА_1 з сумою
кредиторських вимог - 10 000 грн. був
визнаний кредитором у справі про
банкрутство ( згідно постанови Вищого
господарського суду України від 29.11.2011
року , прийнятої за результатами
касаційного оскарження ухвали
господарського суду Полтавської
області від 31.01.2011 року та постанови
Харківського апеляційного
господарського суду від

17.05.2011 року).

Ухвалою господарського суду
Полтавської області ( суддя ОСОБА_3) від

19.06.2012 року ( розміщена в Єдиному
державному реєстрі судових рішень)
затверджено

звіт та ліквідаційний баланс
підприємства - банкрута ПБФ «Нафтекс» ,
(юридична адреса:

36029, м. Полтава, вул. Жовтнева, 54, к. З,
поштова адреса: 36011, м. Полтава, вул.

Добролюбова, 28, ),
провадження у справі припинено,
ліквідовано

юридичну особу ПБФ «Нафтекс» (ухвала
господарського суду Полтавської
області від

19.06.2012 року а.с.22-29). Вищевказана ухвала
суду не оскаржувалась ні в
апеляційному , ні в касаційному
порядку, є чинною на даний час.

ОСОБА_1 був присутній в судовому
засіданні 19.06.2012 року, ухвалу про
затвердження звіту та ліквідаційного
балансу ПБФ «Нафтекс» не
оскаржував.(а.с.22).

З позовної заяви вбачається, що позивач
просить стягнути моральну шкоду з
судді Господарського суду ОСОБА_3 в
зв»язку зі здійсненням нею правосуддя.

Відповідно до правової позиції
Верховного суду України (лист
Верховного суду України про судову
практику у справах за позовами
громадян до суддів по визнання їх дій
(бездіяльності) неправомірними та
стягнення моральної шкоди та постанови
Верховного суду України від 15 квітня
2008року (справа № 21-319 во 07) згідно до
частини другої статті 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі. Проте в зазначених вище
випадках ( за позовами громадян до
суддів по визнання їх дій (
бездіяльності) неправомірними та
стягнення моральної шкоди) між
позивачами та суддями (відповідачами)
такі правовідносини не виникають, тому
такі справи не можуть бути підсудні
судам загальної юрисдикції.

Такі спори не пов'язані із захистом
прав, свобод чи інтересів у
публічно-правових відносинах від
порушень з боку органів державної
влади, оскільки оскаржені позивачем
дії вчинені при здійсненні правосуддя,
а тому законність таких дій може
перевірятися лише судом вищої
інстанції в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 13
Закону України «Про судоустрій і
статут суддів» судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в суді,
ухвалюється іменем України. Таким
чином, суддя виступає як посадова
особа, уповноважена на виконання
функцій держави, а не як приватна особа,
до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до статті 125 Основного
закону України в Україні діють місцеві,
апеляційні, вищі спеціалізовані суди
та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове
рішення до судів вищої інстанції в
порядку та з підстав, визначених у
процесуальному законодавстві. Питання
притягнення судді до відповідальності
врегульовано законами України «Про
судоустрій і статус суддів» та «Про
Вищу раду юстиції».

Таким чином, на сьогодні чинне
законодавство дає можливість
громадянину повною мірою реалізувати
своє право на оскарження судового
рішення та дій судді під час здійснення
правосуддя.

На переконання Верховного Суду
України, законність процесуальних
актів і дій (бездіяльності) суддів,
вчинених при розгляді конкретної
справи, не може перевірятися З?! межами
передбаченого законом процесуального
контролю. Намагання зробити це в
конкретній справі шляхом подання
окремого позову проти судді є
протиправним втручанням у здійснення
правосуддя й посяганням на
процесуальну незалежність (статті 126 і
129 Конституції України). Зазначена
правова позиція викладена, зокрема, в
вищезгаданій постанові Верховного
Суду України від 15 квітня 2008 року.

У пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року «Про незалежність судової влади»
роз'яснено, що виключне право перевірки
законності та обгрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається; суди
повинні відмовляти у прийнятті позовів
та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і
Консультативна рада європейських
суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008)
до уваги Комітету Міністрів Ради
Європи щодо якості судових рішень
підкреслює, що зміст конкретних
судових рішень
контролюється,насамперед, за допомогою
процедур апеляції або перегляду рішень
у національних судах та за допомогою
права на звернення до Європейського
суду з прав людини.

Таким чином суд прийшов до висновку, що
вказаний спір не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст.205 ч.1 п.1 ЦПК
України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст.205 ч.1 п.1 ЦПК України, суд , -

Ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
судді Господарського суду Полтавської
області ОСОБА_3 про стягнення моральної
шкоди провадження закрити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
через Октябрський районний суд
м.Полтави протягом п»яти днів з дня її
проголошення.

СуддяК.М. Сорока