справа № 2/489/1705/14
30 липня 2014 року м.Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третьої особи - виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
надання тимчасового дозволу на виїзд
дитини за кордон без згоди батька та
дозволу на оформлення документів
У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, після уточнення якого
остаточно просила надати тимчасовий
дозвіл з 25.10.2014 по 02.11.2014, з 27.12.2014 по
11.01.2015, з 21 по 29.03.2015 та з 01.06.2015 по 31.08.2015
на виїзд її малолітньої дочки за
кордон без дозволу (згоди) батька та
без згоди останнього здійснити
оформлення документів для виїзду
дитини за межі України.
У позові вказано, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі до
27.07.2006, від якого мають дочку ОСОБА_6,
Після розірвання шлюбу дитина проживає
разом з позивачем, яка матеріально
утримує і піклується про її здоров'я,
духовний, фізичний і моральний
У період канікул з метою розширення
кругозору, відпочинку і оздоровлення
позивач планує разом з дочкою
відвідати такі країни як Туреччину,
Єгипет, Болгарію та Російську
Федерацію, але так як батько дитини
відбуває кримінальне покарання в іншій
області не має можливості отримати
його згоду на виїзд дитини за кордон.
У судовому засіданні представник
позивача та представник третьої особи
позов підтримали та просили
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Заяву про розгляд справи за своєї
відсутності та письмових заперечень
проти позову до суду не надав.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК
України судом ухвалено про проведення
заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи і оцінивши зібрані у
справі докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
Із матеріалів справи встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, який розірвано 27.07.2006, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2.
Від спільного шлюбу мають доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3
Із матеріалів справи встановлено,
дитина проживає разом з матір'ю.
Як пояснив представник позивача і
вказано у позові, у період канікул
позивач разом з дитиною мають намір
відвідати так країни як Туреччину,
Єгипет, Болгарію та Російську
Федерацію з метою розширення
кругозору, відпочинку і оздоровлення
дитини. Однак, батько дитини такої
згоди не надає, крім того відбуває
кримінальне покарання у Менській
виправній колонії № 91 в Чернігівській
У підтвердження періоду канікул,
вказаних у позові, представником
позивача надано навчальний план
загальноосвітніх навчальних закладів
та структуру 2014/2015 навчального року,
завіреного Миколаївською гімназією №
2, в якій навчається дитина.
Згідно статтею 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.
За статтею 11 Закону України «Про
охорону дитинства» предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно вимог частини третьої статті 313
ЦК України фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
За загальними правилами, встановленими
статтею 4 Закону України «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України» та пунктом 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.01.1995 №57, оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон, а виїзд з
України громадян, які не досягли
16-річного віку, здійснюється за згодою
обох батьків (усиновлювачів) та в їх
супроводі, або в супроводі осіб,
уповноважених ними. Виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків, за
нотаріальною згодою, здійснюється за
нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням у ній
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків
відсутній у пункті пропуску.
Законодавство України передбачає
також можливість судового вирішення
спору щодо виїзду дітей за межі
України без дозволу того з батьків,
який безпідставно не надає згоду на
виїзд дитини - частина друга статті 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України» та пункт 4
Правил перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.01.1995 № 57.
Отже, законодавством передбачена
можливість і необхідність вирішення у
судовому порядку питання про надання
дозволу на виїзд за кордон дитини, якій
не виповнилося 16 років, із зазначенням
конкретної країни, конкретної дати
виїзду (разового), а не надання рішенням
суду дозволу на виїзд дитини за кордон
без зазначення держави перебування та
конкретного періоду такого
перебування, що у порушення статей 153, 157
СК України фактично позбавляє батька
дитини можливості брати участь у
вихованні та можливості особистого
За таких обставин, враховуючи інтереси
дитини, те що вона навчається, а також
інтереси обох сторін, позов підлягає
частковому задоволенню шляхом надання
дозволу на тимчасовий виїзд з України
до Туреччини, Єгипту, Болгарії та
Російської Федерації з метою
відпочинку і оздоровлення у період
канікул 25.10.2014 по 02.11.2014, з 27.12.2014 по
11.01.2015, з 21 по 29.03.2015 та з 01.06.2015 по 31.08.2015,
малолітній ОСОБА_6 у супроводі матері,
зобов'язавши її повернути дитину в
Україну після закінчення терміну
перебування за кордоном, зазначеного в
судовому рішенні.
Вимоги про надання дозволу на виїзд
дитини без супроводу батька та
виготовлення без його згоди
відповідних документів є зайвими,
оскільки законодавство України не
передбачає обмежень на виготовлення
проїзних документів дитині у випадку
відсутності згоди одного з батьків на
Відповідно до статті 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225,
228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з
України до країн Туреччини, Єгипту,
Болгарії та Російської Федерації з
метою відпочинку та оздоровлення у
період канікул з 25 жовтня по 02
листопада 2014 року, з 27 грудня 2014 року по
11 січня 2015 року, з 21 по 29 березня 2015 року
та з 01 червня по 31 серпня 2015 року
неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(Свідоцтво про народження серії НОМЕР_5,
видане Міським відділом реєстрації
актів громадянського стану
Миколаївського обласного управління
юстиції 18 січня 2002 року), без згоди
батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків за даними Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_4,
виданий Ленінським РВ у м.Миколаєві
УДМС України в Миколаївській області
11 жовтня 1999 року), зобов'язавши її
повернути дитину в Україну після
терміну перебування за кордоном,
зазначеного в судовому рішенні.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі
243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
У іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте
Ленінським районним судом м. Миколаєва
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.
Суддя
Повний текст значного рішення
підписано 30.07.2014.