Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1881/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

20.08.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Знам»янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 13 травня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої доньки до
закінчення навчання.

Зазначала, що з відповідачем
перебувала в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають повнолітню доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час
навчається на 2-му курсі
судово-адміністративного факультету
денної форми навчання Національного
університету «Одеська юридична
академія» на контрактній основі.
Оскільки за навчання вона сплачує
щорічно кошти в розмірі 15 760 грн. і крім
того їх донька потребує також коштів на
інші потреби (на навчальні посібники,
харчування, одяг, на наймання житла, на
проїзд та інше), що обходиться майже 4
500-5 000 грн. на місяць, а відповідач
добровільно таких коштів не надає, хоча
має таку можливість, вона і просила
стягнути з нього аліменти на утримання
доньки в твердій грошовій сумі в
розмірі 1 000 грн. щомісячно до
закінчення донькою навчання, тобто до
червня 2016 року.

Рішенням Знам»янського
міськрайонного суду від 13 травня 2014
року позов задоволений частково.
Стягнуто з відповідача на її користь
аліменти на утримання доньки у твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісячно, на період навчання,
починаючи стягнення з дати набрання
рішенням законної сили до закінчення
донькою навчання, але не більше як до
досягнення нею 23-х річного віку.
Стягнуто з відповідача в дохід держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про відмову у
задоволенні позову. Зазначає, зокрема,
що він ніде не працює та перебивається
випадковими заробітками, а позивачка
доказів отримання ним будь-яких
доходів суду не надала. В той же час суд
не взяв до уваги, що він має
заборгованість по аліментам перед
позивачкою, яка виникла у зв»язку з
неповною сплатою аліментів на їхню
доньку, як неповнолітню, сплачує
аліменти на іншу неповнолітню дитину
за рішенням суду та у нього на
утриманні знаходяться непрацездатні
батьки-пенсіонери.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 65-67), в
судове засідання не з'явилися, що
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв»язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов»язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України у п.15
постанови №3 від 15 травня 2006 року із
змінами «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз»яснив, що відповідно до ст.180 СК
батьки зобов»язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, а у
випадках, передбачених статтями 198, 199
цього Кодексу, і своїх повнолітніх
дочку, сина.

Обов»язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття, виникає за
обов»язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв»язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу (п.20 постанови).

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджується, що відповідач є
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 1
вересня 2012 року навчається на 2-му курсі
судово-адміністративного факультету
денної форми навчання Національного
університету «Одеська юридична
академія» на контрактній основі з
оплатою 15 760 грн. на рік, термін
навчання по 30 червня 2016 року, тимчасово
проживає в найманій квартирі,
щомісячна оплата якої становить 1 900
грн.(а.с.4-9).

Матеріалами справи також
підтверджується і не заперечується
відповідачем, що позивач працює
приватним підприємцем, має сезонні
заробітки, а відповідач офіційно не
працевлаштований, однак також має
заробітки, на його утриманні
знаходиться неповнолітня дитина, на
утримання якої сплачує аліменти
(а.с.1,26, 48).

Відповідач не оспорював той факт, що
донька потребує матеріальної допомоги
від батьків на період навчання.

Твердження відповідача, що на його
утриманні знаходяться батьки, є
безпідставними, оскільки належних
доказів їх знаходження на його
утриманні не надано, вони являються
пенсіонерами та отримують пенсію
(а.с.30).

Посилання відповідача на наявність
заборгованості по аліментам також
висновків суду не спростовує, крім того
надана ним до суду довідка видана
станом на 1 квітня 2012 року (а.с.31-34).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
належними та допустимими доказами
(ст.ст.58, 59 ЦПК України) ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим відповідачем не надано
таких доказів щодо його матеріального
стану та не зазначено обставин,
наявність яких виключала б можливість
надання допомоги на навчання доньки.

При визначенні розміру аліментів судом
враховано обставини, передбачені ст.182
СК України, на які посилався
відповідач, і з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності та
розумності стягнуто з останнього
аліменти на період навчання доньки у
меншому, ніж зазначеному у позові
розмірі.

Суд першої інстанції належним чином
встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.182, 199-201 СК України
дійшов обґрунтованого висновку про
можливість стягнення аліментів з
відповідача на утримання доньки у
розмірі 500 грн., частково задовольнивши
позов.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка. Надані сторонами
докази оцінені судом відповідно до
вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України. Інші
доводи скарги також не дають підстав
для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
відповідача підстав для його
скасування або зміни не встановлено
(стаття 308 ЦПК), а позивачем рішення суду
не оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Знам»янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 13
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: