Справа № 477/1506/14-ц
Провадження № 2/477/842/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Лиманівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із вказаним позовом,
в якому просить визнати за позивачкою
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею
0,30 га для ведення особистого
підсобного господарства, розташованої
по вул. Інгульська в с.МЛарине, в
порядку спадкування після смерті
матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування своїх вимог
вказувала, що в 1970 році її батьки ОСОБА_3
та ОСОБА_2 побудували спільно житловий
будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 її батько
помер, та спадщину після його смерті
прийняла його дружина, а її мати -
ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати
ОСОБА_2, та після її смерті залишилося
спадкове майно, що складається з
вищевказаного житлового будинку та
земельної ділянки площею 0,30 га для
ведення особистого підсобного
господарства за вищевказаною адресою.
Вона є єдиною спадкоємицею після
смерті матері, але позбавлена
можливості нотаріально оформити свої
спадкові права так як оригінал
правовстановлюючого документу щодо
житлового будинку було втрачено, а
також неможливістю надання всіх
документів, що необхідні для
оформлення спадкових прав на земельну
ділянку, а саме: витягу з поземельної
книги або витягу з Державного
земельного кадастру про відсутність
обмежень на земельну ділянку, оскільки
спадкодавець за життя не провела дій з
державної реєстрації земельної
ділянки у Державному земельному
кадастрі. Через вказане за захистом
своїх спадкових прав позивачка була
змушена звернутися до суду із цим
позовом.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
із заявою, в якій свої позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
справу розглянути у її відсутність.

Відповідач Михайло-Ларинська
сільська рада Жовтневого району
Миколаївської області звернулася до
суду із заявою, в якій позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання за нею права
власності на вищевказані житловий
будинок та земельну ділянку визнала та
просила справу розглянути у
відсутність їх представника.

Дослідивши письмові докази по
справі, в межах заявлених позовних
вимог, суд встановив, що за даними
свідоцтва про народження НОМЕР_1,
батьками ОСОБА_1 зазначені ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 (а.с. 18).

Відповідно до рішення Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 29 жовтня 2012 року, що набрало
законної сили, під час реєстрації шлюб
із ОСОБА_7 позивачка змінила прізвище
на ОСОБА_1, та після розірвання
вказаного шлюбу залишила прізвище, яке
було обрано нею під час державної
реєстрації шлюбу (а.с. 19) .

За даними свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що
Пересадівською сільською радою
Жовтневого району здійснено актовий
запис про смерть за № 24 від 03.06.1989 року
(а.с. 20).

За даними свідоцтва про право
власності, виданого на підставі
рішення виконкому Жовтневої районної
ради № 63 від 21.03.1989 року, ОСОБА_3 належав
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Відповідно до відомостей Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області, спадкова справа
після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Згідно відомостей М-Ларинської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області від 30.01.2014 року,
на час смерті ОСОБА_3 із ним проживала
та була зареєстрована його дружина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отже остання, за
приписами ст. 549 ЦК України 1963 року, є
такою, яка фактично прийняла спадщину
(а.с. 21).

Перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
шлюбі, підтверджуються даними
свідоцтва про народження позивачки,
згідно якого її батьки мають спільне
прізвище. Більш ці обставини
підтверджуються відомостями
М-Ларитнської сільської ради про
проживання на час смерті ОСОБА_3 із ним
дружини ОСОБА_2

За даними свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що М-Ларинською
сільською радою Жовтневого району
Миколаївської області здійснено
актовий запис про смерть за № 4 від
16.01.2004 року (а.с. 22).

Згідно копії Державного акту
серії МК №06359, виданого 19 грудня 1994 року
на підставі рішення М-Ларинської
сільської ради народних депутатів від
14 березня 1994 року № 133, ОСОБА_2 на час
смерті належала земельна ділянка
площею 0,30 га для ведення особистого
підсобного господарства по АДРЕСА_1
(а.с. 31).

Відповідно до відомостей Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області, спадкова справа
після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Згідно відомостей М-Ларинської
сільської ради, на час смерті ОСОБА_2 із
нею була зареєстрована та проживала її
донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23).

Зазначені дані, а також
співпадіння особистих даних матері
позивачки у свідоцтві про її
народження, підтверджують родинні
відносини позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відповідно як доньки та матері.

Підстави, з яких позивачка була
змушена звернутися до суду із цим
позовом підтверджуються листом
нотаріуса від 31.01.2014 року № 73/01-16, яким
позивачці було роз'яснено про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у
зв'язку з ненаданням
правовстановлюючого документу на
житловий будинок та всіх документів,
необхідних для оформлення спадкових
прав щодо земельної ділянки, а саме:
витягу з Державного земельного
кадастру про відсутність обмежень на
земельну ділянку або витягу з
поземельної книги (а.с. 33).

Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Щодо земельної ділянки, то
відповідно до пп.4.20 п. 4 Глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Мінюстом
України 22.02.2012 року за № 296/5, видача
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку проводиться
нотаріусами на підставі відповідних
документів, в тому числі, витягу з
Державного земельного кадастру про
відсутність обмежень на земельну
ділянку або витягу з поземельної книги.

Згідно ст.1 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»,
Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

За ст.3 цього Закону слідує про
обов'язковість внесення до Державного
земельного кадастру відомостей про всі
його об'єкти (земельні ділянки,
розташовані на території України).

Згідно п. 109 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051,
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється за заявою власника
земельної ділянки.

З огляду Державного акту серії МК № 06359,
виданого 19 грудня 1994 року, та яким
посвідчується право власності ОСОБА_2
на земельну ділянку площею 0,30 га для
ведення особистого підсобного
господарства, слідує, що кадастровий
номер вказаній земельній ділянці не
присвоєно (а.с. 317), отже поземельна
книга не заводилася, а тому позивачка
як спадкоємець ОСОБА_2 позбавлена
можливості нотаріально оформити свої
спадкові права і щодо вищевказаної
земельної ділянки.

Однак, відповідно до положень ст.1218 ЦК
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

З наведеного, та встановивши, що
відповідно до положень ст.1261, ст. 1268-1269
ЦК України, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем
майна після смерті своєї матері
ОСОБА_2, проте через вищевказані
обставини позивачка позбавлена
можливості нотаріально оформити свої
спадкові права, суд вважає, що
відповідно до ст.16 ЦК України, спадкові
права ОСОБА_1 підлягають захисту судом
шляхом визнання за нею права власності
на вищевказані житловий будинок та
земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності
на:

- житловий будинок АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,30 га для
ведення особистого підсобного
господарства, розташовану в АДРЕСА_1, та
що зазначена у Державному акті серії МК
№06359, виданому 19.12.1994 року і
зареєстрованого у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 385.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.М. Семенова