Справа № 301/1211/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"29" липня 2014 р.
м.
Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Іршава цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання недійсними
кредитного договору та додаткової
угоди до кредитного договору,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний
суд з позовом до ОСОБА_2 та Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання недійсними
кредитного договору №014/4043/82/31579 від
19.02.2007 року та додаткової угоди
№014/4043/82/31579-2 від 11.05.2010 року до
кредитного договору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.02.2007
року дружина позивача - ОСОБА_2 уклала
договір кредиту з ЗАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на суму 68000 доларів США. 11.05.2010
року між відповідачами укладено
додаткову угоду до вказаного
кредитного договору. Вказані договори
були укладені без згоди позивача, як
одного з подружжя, що відповідно до ч.2
ст.65 СК України є підставою для
визнання їх недійсними.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов підтримав у повному обсязі з
підстав, зазначених у позовній заяві та
відзиві на заперечення відповідача,
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явилася, про день, час та
місце розгляду справи була належним
чином повідомлена, подала до суду
заяву, в якій просила розглянути справу
за її відсутності (а.с. 22, 34, 41, 44).

Відповідач - представник ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в судове
засідання повторно не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений, подав до
суду письмові заперечення та заяву, в
якій позов не визнав і просив
розглянути справу за його відсутності
(а.с.2124, 35, 36).

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які сторони посилалися, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
оцінивши докази на ствердження цих
обставин в їх сукупності, суд вважає в
задоволенні позову відмовити, виходячи
з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
(правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») та
відповідачкою ОСОБА_2 укладений
кредитний договір №014/4043/82/31579 від 19.02.2007
року про надання ОСОБА_2 кредиту у виді
не відновлювальної кредитної лінії з
лімітом 68000 доларів США (а.с.4).

11.05.2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та відповідачкою ОСОБА_2
укладено додаткову угоду №014/4043/82/31579-2
до кредитного договору №014/4043/82/31579 від
19.02.2007 року, згідно якої, з метою
зменшення фінансового навантаження на
боржника ОСОБА_2, були змінені умови
погашення кредиту (а.с. 3).

Позивач вважав, що договір кредиту та
додаткова угода до кредитного договору
виходять за межі дрібного побутового,
тому для їх укладення відповідачкою
ОСОБА_2 необхідно було отримати згоду
другого з подружжя, тобто позивача.

Оскільки позивач згоди на укладення
дружиною кредитного договору та
додаткової угоди до кредитного
договору не надавав, відповідно до ч.2
ст. 65 СК України це є підставою для
визнання кредитного договору та
додаткової угоди до нього недійсними.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення сторонами вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

З кредитного договору вбачається, що:

· його зміст не суперечить закону
та інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам;

· правочин був спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним, оскільки
позичальник ОСОБА_2 отримав кошти за
договором;

· відомостей про те, що
волевиявлення учасників правочину не
було вільним і не відповідало їх волі, у
суду не має.

Згідно статті 65 СК України, дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

Право на звернення до суду з позовом
про визнання договору недійсним як
такого, що укладений без згоди другого
з подружжя, виникає тоді, якщо договір
про розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, виходить за межі дрібного
побутового.

Положення статті 65 СК України щодо
порядку розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються саме
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного з подружжя на
отримання кредиту. Кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів і не створює обов'язків
для другого з подружжя, а лише для
позичальника, як сторони договору (ч. 1
статті 1054 ЦК України).

Спірний договір про надання кредиту не
є договором на розпорядження майном,
належного подружжю, обов'язкової згоди
іншого з подружжя на його укладення
законом не передбачено, тому
відповідачка ОСОБА_2, як сторона
правочину (договору про надання
кредиту), мала також і необхідний,
відповідно до ч.2 ст. 203 ЦК України, обсяг
цивільної дієздатності для укладення
договору.

За таких обставин, оскільки відповідно
до ст. 204 ЦК України договір кредиту є
правомірним, суд вважає позовні вимоги
безпідставними і такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 16, 203, 204, 1054 ЦК
України, ст. 65 СК України, ст.ст. 10, 11, 15,
57-60, 158 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,
Постановою Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», п. 25 Постанови
Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»,

рішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
недійсними кредитного договору
№014/4043/82/31579 від 19.02.2007 року та
додаткової угоди №014/4043/82/31579-2 від 11.05.2010
року до кредитного договору -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а відповідачами -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Головуючий :
М. О.
Пітерських