Справа № 161/7943/14-ц
Провадження № 2/161/2601/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

30 липня 2014 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді ФілюкТ.М.

при секретарі Марчка Е.Є.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Панішко Т.І.

третьої особи Фалинського П.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до комунального закладу
Городоцької районної ради «Городоцька
центральна районна лікарня», третя
особа - головний лікар Городоцької
районної ради «Городоцька центральна
районна лікарня» Фалинський Павло
Омелянович про визнання незаконним
наказу від 10.12.2013 року № 183 «Про
реорганізацію», а реорганізації такою,
що не відбулася, визнання незаконним
наказу «Про зміну істотних умов праці»
№ 67-к від 30.04.2014 року, поновлення на
роботі, стягнення різниці заробітку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
комунального закладу Городоцької
районної ради «Городоцька центральна
районна лікарня», третя особа -
головний лікар Городоцької районної
ради «Городоцька центральна районна
лікарня» Фалинський Павло Омелянович
про поновлення на посаді завідуючого
акушерським відділенням комунального
закладу Городоцької районної ради
«Городоцька Центральна районна
лікарня», визнання незаконним
(недійсним) наказу про «Про зміну
істотних умов праці» від 30.04.2014 року,
стягнення різниці заробітку за час
нижче оплачуваної роботи.

Свій позов мотивує тим, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 вересня 2013
року було визнано незаконними накази
головного лікаря КЗ ГРР «Городоцька
ЦРЛ» № 54-к від 08.05.2013 року «Про
переміщення» та № 4-к від 14.01.2013 року та
№ 102 «Про дисциплінарне стягнення»,
поновлено його на посаді завідуючого
акушерським відділенням КЗ ГРР
«Городоцька ЦРЛ» з 08.05.2013 року,
постановлено також стягнути різницю
заробітку за час нижче оплачуваної
роботи. Всупереч вимогам законодавства
та рішення суду лише 25.12.2013 року
головним лікарем КЗ ГРР «Городоцька
ЦРЛ» було видано наказ «Про поновлення
на роботі» та неналежним чином
проводилася оплата праці

Вказує, що 25.04.2014 року подав заяву
головному лікарю про переведення його
на посаду завідувача акушерсько -
гінекологічного відділення як
правонаступника акушерського відділу
на виконання рішення Луцького
міськрайонного суду та у зв»язку з
реорганізацією акушерського відділу.
Натомість, 30.04.2014 р. головним лікарем КЗ
ГРР «Городоцька ЦРЛ» видано наказ "Про
зміну істотних умов праці" , згідно
якого його переведено на посаду лікаря
акушер-гінеколога на 0,5 ставки та на
посаду 0,5 ставки лікаря
акушер-гінеколога (ургентного)
акушерсько-гінекологічного відділення
з 30.04.2014 року.

Зазначає, що 30.04.2014 року під тиском
звільнення написав заяву, в якій
зазначив, що від запропонованої посади
0,5 ставки лікаря акушер-гінеколога
ургентного та 0,5 ставки лікаря
акушер-гінеколога не відмовляється та
просить вирішити питання
працевлаштування згідно законодавства
України. Крім того, подав заяву, в якій
просив у присутності голови профкому
дозволу на правову допомогу та
розгляду заяви від 28.04.2014 року
профспілковим комітетом.

Вважає, що законні підстави для видачі
оспорюваного наказу про зміну істотних
умов праці відсутні, оскаржуваний
наказ прийнятий з грубим порушення
законодавства про працю та істотно
порушує його трудові та конституційні
права на працю.

Просить визнати незаконним наказ
головного лікаря КЗ ГРР «Городоцька
ЦРЛ» Фалинського П.О. «Про зміну
істотних умов праці» , поновити на
посаді завідуючого акушерським
відділенням КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» та
стягнути різницю заробітку за час
нижче оплачуваної роботи за період з
8.05.201З року по день постановлення
судового рішення, з урахуванням сум,
виплачених в 04 місяці 2014 року за
період з 29.12.2013 року по 30.04.2014 року.

В судовому засіданні позивач збільшив
та уточнив позовні вимоги, просив
визнати незаконним наказ від 10.12.2013
року № 183 «Про реорганізацію», а
реорганізації такою, що не відбулася,
визнати незаконним наказ «Про зміну
істотних умов праці» № 67-к від 30.04.2014
року, поновити на роботі на посаді
завідуючого акушерським відділенням
КЗ ГРР «Городоцька центральна районна
лікарня» з 30.04.2014 року, стягнути
різницю заробітку за час нижче
оплачуваної роботи за період з 30.04.2014
року по день постановлення судового
рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
заперечувала щодо їх задоволення.

Третя особа в судовому засіданні
просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши письмові докази у справі,
суд прийшов до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2013 року
головним лікарем комунального закладу
Городоцької районної ради «Городоцька
центральна районна лікарня»
Фалинським П.О. видано наказ № 183 від
10.12.2013 року « Про реорганізацію», згідно
якого змінено внутрішню структуру
комунального закладу Городоцької
районної ради «Городоцька центральна
районна лікарня», зокрема ліквідовано
акушерське та гінекологічне
відділення і створено нове відділення -
акушерсько-гінекологічне, станом на
02.01.2014 року.

Відповідно до ст.32 КЗпП України,
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації
допускається тільки за згодою
працівника. Не вважається переведенням
на іншу роботу і не потребує згоди
працівника переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.

У зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці працівник повинен
бути повідомлений не пізніше ніж за два
місяці.

Відповідно до вимог ст.32 КЗпП України
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду
України у п. 19 постанови № 9 від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
розглядаючи трудові спори, пов'язані зі
звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП, суди
зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Судом встановлено, що 25.12.2013 року
ОСОБА_1 було ознайомлено з пропозицією
працевлаштування за наявними вільними
посадами станом на 25.12.20134 року згідно
службової записки старшого інспектора
з кадрів Попович Н.М. від 25.12.2013 року за
його особистим вибором. З цією
пропозицією ОСОБА_1 ознайомлений та
засвідчити даний факт своїм підписом
відмовився мотивуючи це тим, що станом
на 25.12.2013 року є вільна посада
завідувача новоствореного
акушерського-гінекологічного відділу,
якої йому не запропоновано. Про даний
факт комісією було складено
відповідний акт.

31.12.2013 року ОСОБА_1 було надіслано копію
вищезазначеного акту та попередження
про реорганізацію двох відділів
акушерського та гінекологічного та
зміну істотних умов праці.

25.04.2014 року ОСОБА_1 написав на ім»я
головного лікаря КЗ ГРР «Городоцька
центральна районна лікарня» заяву з
проханням перевести його на посаду
завідувача акушерсько-гінекологічним
відділенням як правонаступника
акушерського відділення на виконання
рішення суду та в зв»язку з
реорганізацією акушерського
відділення.

Натомість, 30.04.2014 року ОСОБА_1 на ім»я
головного лікаря КЗ ГРР «Городоцька
центральна районна лікарня» написав
заяву, в якій повідомив, що від
запропонованої посади 0,5 ставки лікаря
акушер-гінеколога ургентного та 0,5
ставки лікаря акушер-гінеколога не
відмовляється. Просив вирішити питання
його працевлаштування згідно
законодавства України.

30.04.2014 року на підставі вищезазначеної
заяви видано наказ № 67-к «Про зміну
істотних умов праці», згідно якого
змінено ОСОБА_1 істотні умови праці та
вважати працюючим на посаді лікаря
акушер-гінеколога на 0.5 ставки та на
посаді 0,5 ставки лікаря
акушер-гінеколога ( ургентного)
акушерського-гінекологічного
відділення з 30.04.2014 року.

Таким чином, суд вважає, що своєю
заявою, в якій не відмовився від
запропонованої йому посади, ОСОБА_1
надав згоду на переведення на посаду
лікаря акушер-гінеколога на 0,5 ставки
та на посаді 0,5 ставки лікаря
акушер-гінеколога ( ургентного)
акушерського-гінекологічного
відділення в зв»язку з зміною істотних
умов праці.

Покликання позивача, що заява, в якій
він не відмовився від запропонованої
посади лікаря акушер-гінеколога на 0,5
ставки та на посаді 0,5 ставки лікаря
акушер-гінеколога (ургентного)
акушерського-гінекологічного
відділення, була написана ним під
тиском звільнення на увагу суду не
заслуговує, оскільки не
підтверджується жодними допустимими
доказами.

Пунктом 31 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
визначено, що якщо при розгляді
трудового спору буде встановлено, що
зміна істотних умов трудового договору
проведена не у зв'язку зі зміною в
організації виробництва і праці на
підприємстві, в установі, організації,
то така зміна з урахуванням конкретних
обставин може бути визнана судом
неправомірною з покладенням на
власника або уповноважений ним орган
обов'язку поновити працівникові
попередні умови праці.

Отже, зі змісту зазначених норм
вбачається, що зміна істотних умов
праці може бути визнана законною в тому
випадку, якщо буде доведена наявність
змін в організації виробництва і праці.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від 4
липня 2012 року у справі № 6-59цс12 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

На підставі встановлених у справі
фактичних обставин та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про те, що у КЗ ГРР «Городоцька
центральна районна лікарня», дійсно
відбулись зміни в організації
виробництва і праці, зокрема змінено
внутрішню структуру закладу охорони
здоров»я, ліквідовано акушерське і
гінекологічне відділення та створено
нове - акушерсько-гінекологічне, про що
позивач був належним чином
повідомлений, зі змінами умов праці
погодився, написавши відповідну заяву,
в якій не відмовився від
запропонованої посади, а відтак
порушення чинного трудового
законодавства в діях відповідача
відсутні.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Щодо вимоги позивача про визнання
незаконною наказу головного лікаря КЗ
ГРР «Городоцька районна лікарня»
Фалинськоо П.О. від 10.12.2013 року № 183 «про
реорганізацію», а реорганізації такою,
що не відбулася, то позивачем не
доведено факту порушення його прав та
інтересів винесенням оспорюваного
наказу.

Крім того, оскільки суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову про поновлення на
посаді завідувача акушерським
відділенням з 30.04.2014 року, то вимога про
стягнення з відповідача різниці
заробітку за час нижче оплачуваної
роботи за період з 30.04.2014 року по день
постановлення судового рішення також
до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-216 ЦПК України,
на підставі ст.ст. 32 Кодексу Законів про
Працю України, постанови пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів», суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до комунального
закладу Городоцької районної ради
«Городоцька центральна районна
лікарня», третя особа - головний лікар
Городоцької районної ради «Городоцька
центральна районна лікарня»
Фалинський Павло Омелянович про
визнання незаконним наказу від 10.12.2013
року № 183 «Про реорганізацію», а
реорганізації такою, що не відбулася,
визнання незаконним наказу «Про зміну
істотних умов праці» № 67-к від 30.04.2014
року, поновлення на роботі, стягнення
різниці заробітку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Т.М. Філюк