Справа № 369/5042/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Дубас Т.В.

при секретарі
Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, вселення та
визначення порядку користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2014 року
звернулась до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
даним позовом, мотивуючи його тим, що
вона та відповідачі у справі є
співвласниками ізольованої
однокімнатної квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Києво-Святошинського
Святошинського районного суду
Київської області у цивільній справі №
369/2214/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа, що не заявляє самостійні
вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя
було затверджено мирову угоду сторін
за якою за позивачем було виразно право
власності на 1/3 частку спірної
квартири, що складає 15,66 квадратних
метрів від загальної площі майна.

Спірне житлове приміщення має наступні
характеристики: однокімнатна, загальна
площа 47,0 кв.м., житлова площа - 21,2 кв.м.,
реєстраційний № 35922867.

У відповідності до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав власності,
виданого 23.09.2013 року Реєстраційною
службою Києво-Святошинського РУЮ
Київської області за номером 9830301
позивач є власницею 1/3 частки спірного
житлового приміщення, який має
реєстраційний номер 224.

Проте, з моменту затвердження в
судовому порядку мирової угоди
відповідачами, тобто з червня місця 2013
року, у зв'язку з тим, що відповідачі
систематично перешкоджають позивачу у
користуванні власністю, не дають змоги
зробити копії ключів від вхідної двері
та, зокрема, коли ОСОБА_3 інколи
знаходиться у спірній квартирі, а
ОСОБА_2 постійно проживає, в тому числі
на її частині спірного житлового
приміщення з членами своєї сім'ї, а
позивач не може потрапити у власне
житлове приміщення та користуватись та
проживати у квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку
з чим між сторонами виникають
непорозуміння та постійні конфлікти
щодо користування спірною квартирою,
що підтверджується, зокрема, Висновком
по матеріалам перевірки звернення
позивача з цього привод до
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області, затвердженого
начальником цього відділу міліції
25.10.2013 року.

Такі дії з боку відповідачів позивач
вважала незаконними та такими, що грубо
порушують її право власності.

Тому позивач з врахуванням уточнених
позовних вимог просила, вселити ОСОБА_1
у квартиру АДРЕСА_1. Визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши ОСОБА_1 в користування 15,66
квадратних метрів від загальної площі
майна, а місця загального користування,
а саме: кухню, ванну кімнату, санвузол,
коридор,балкон залишити у спільному
користуванні. Зобов'язати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та просила їх
задоволити.

Відповідачі проти задоволення позову
заперечували та просили у позові
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
брали учать у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
зібрані в ній докази, приходить до
висновку що позовні вимоги підлягають
до задоволення частково виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, на
підставі ухвали Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
03.06.2013 року, якою затверджено мирову
угоду по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа що
заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя, та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_1
про визнання права власності на одну
третю частку квартири, ОСОБА_1 є
власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно висновку ДІМ
Києво-Святошинського РВ НУ МВС України
в Київській області капітана міліції
Олесіюка О.В. по матеріалам перевірки
звернення гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
встановлено що опитаний гр. ОСОБА_2
повідомив про те, що за адресою АДРЕСА_1,
він проживає разом зі своєю дружиною та
двома малолітніми дітьми. Своїй матері
останній доступ до житла обмежив у
зв'язку з тим, що вона перебуваючи в
даній квартирі постійно влаштовує
сварки, що негативно впливає на
здоров'я дружини гр. ОСОБА_2, яка годує
молодшого сина грудним молоком.

Виходячи зі змісту ст.47 Конституції
України кожен має право на житло, ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно ст. 368 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі або визначити порядок
користування житловою площею, яка
відповідає його частці. При
відсутності такої згоди спір
вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 155 ЖК України власник
квартири чи її частки не може бути
позбавлений права користування жилим
приміщенням крім випадків,
передбачених законодавством.

На підставі викладеного суд, вважає що
позивачка дійсно позбавлена
можливості користування своєю
власністю, а саме житловим приміщенням
у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, з
вини відповідача ОСОБА_2, який на ґрунті
постійних сварок між сторонами не
допускає позивача до житлового
приміщення, а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо усунення перешкод в
користуванні квартирою та вселення
підлягають до задоволення.

Вимоги щодо визначення порядку
користування квартирою не підлягають
до задоволення, оскільки житлове
приміщення складається з
однокімнатної квартири, і виділення
позивачу 15,66 км.м. від загальної площі
майна є неможливим та таким що
суперечить вимогам цивільного та
житлового законодавства України.

За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність частково
задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 23, 321, 368, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 155
ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя

Дубас Т.В.