22-ц/775/875/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Копилова Л.В.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової Л.Л.,
при секретарі - Макаровій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої джерелом підвищеної
небезпеки, за апеляційною скаргою
адвоката ОСОБА_6, діючого в інтересах
ОСОБА_5, на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 07 травня 2014 року,-
21 серпня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4
і ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої джерелом підвищеної
небезпеки, який в подальшому уточнили
та в остаточній редакції позову
просили стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної
шкоди 104 828,20 грн.(101 895,20 грн.-
невідшкодована страховою компанією
сума матеріальної шкоди, 800 грн.- оплата
послуг оцінки, 2 133 грн. - вартість
знищеної в ДТП автосигналізації), та
моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а
всього 107 828,20 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
матеріальної шкоди 1 356,22 грн. (713,04 грн. -
оплата експертиз, 53,18 грн. - вартість
медикаментів, 590 грн. - послуги
евакуатора) та моральну шкоду в розмірі
1 000 грн., а всього 2 356,22 грн.; стягнути з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування франшизи 510 грн. та з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3
порівну понесені ними судові витрати:
по оплаті судового збору в розмірі 1356,23
грн., експертиз в загальній сукупності
1313,02 грн. (353,52 грн.+959,50 грн.), за послуги
представника в сумі 62,01 грн. (із
розрахунку 2,5 години у 2012 році - 4,66 грн.
при середній мінімальній зарплаті 1118
грн., 12 годин у 2013 році при
середньомісячній мінімальній
заробітній платі 1147 грн. - 57,35 грн.), а
всього 2 731,26 грн.
В обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що 17.05.2012 року
приблизно о 12 годині дня на перехресті
вул.Таганрозької та вул.Олімпійської в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя сталася дорожньо -
транспортна пригода за участю
легкового автомобіля SKODA OCTAVIA,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3, належного ОСОБА_2, та автобуса
керуванням ОСОБА_5, належного
відповідачу ОСОБА_4 Внаслідок даної ДТП
автомобілі зазнали технічні
ушкодження, а вони отримали легкі
тілесні ушкодження, автомобіль SKODA OCTAVIA
до експлуатації не придатний, втратив
товарний вигляд, споживчі та
експлуатаційні якості. Постановою
Апеляційного суду Донецької області
від 13.03.2013 року ОСОБА_5 по даному факту
ДТП визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно висновку експерта №10 від 31.01.2014
року сума матеріальної шкоди, яка
спричинена ОСОБА_2 внаслідок
зазначеного ДТП як власнику
транспортного засобу, склала 151 385,20 грн.
ОСОБА_2 отримав від ПрАТ «Страхове
товариство «Іллічівське» страхове
відшкодування в розмірі 49 490,00 грн.
Решту матеріальної шкоди у сумі 101 895,20
грн., а також франшизу у сумі 510,00 грн. і
автосигналізації в розмірі 2133 грн. йому
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
відшкодували. Крім того, через ДТП він
поніс витрати у сумі 800,00 грн. на
проведення товарознавчої експертизи, а
ОСОБА_3 був вимушений скористуватись
послугами евакуатора, вартість яких
склала 590 грн. За проведення двох
комплексних експертиз ОСОБА_3 також
поніс витрати в сумі 713,04 грн., та
витрати на медикаменти в розмірі 53,18
Також внаслідок ДТП ОСОБА_2 було
завдано моральну шкоду, яка
виражається у душевних стражданнях,
викликаних пошкодженням автомобіля та
ушкодженням здоров'я. ОСОБА_3 завдано
моральну шкоду, яка виражається у
душевних і фізичних стражданнях,
пов'язаних з ушкодженням здоров'я.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 07 травня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої джерелом
підвищеної небезпеки, задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в сумі 102 695,20грн. та
моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
франшизу в сумі 510 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в сумі 1 356,22 гр.,
моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в рівних частках витрати по
сплаті судового збору в сумі 1 356,23 грн.
та витрати на проведення судової
автотоварознавчої експертизи в сумі 950
грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, адвокат ОСОБА_6, діючий в
інтересах відповідача ОСОБА_5, в
апеляційній скарзі просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті вимог. При цьому посилається на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, незаконність та
необґрунтованість рішення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином - через представника ОСОБА_6 Подав
до суду заяву про розгляд справи у його
відсутності за участю його
представника. Тому, виходячи з положень
ст.305 ЦПК України, колегія суддів дійшла
до висновку про можливість розгляду
справи у відсутності ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
адвоката ОСОБА_6, діючого в інтересах
відповідача ОСОБА_5, який доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
зменшивши суму матеріальної шкоди на
50000грн., пояснення відповідача ОСОБА_4,
який доводи апеляційної скарги
підтримав та просив скаргу
задовольнити, заперечення позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника
ОСОБА_7, які просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін, перевіривши матеріали справи в
межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: 1) шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частині залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода завдана майну
фізичної особи відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдало шкоду, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст.1172 юридична чи фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для відшкодування
завданої нею шкоди зобов'язана
сплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з вимогами ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 17.05.2012 року о 12.00
годині на перехресті вул.Таганрозької
та вул.Олімпійської в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя сталася
дорожньо-транспортна пригода за
участю легкового автомобіля SKODA OCTAVIA,
державний номер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_2, під управлінням ОСОБА_3 та
автобуса ПАЗ 32054, державний номер
НОМЕР_2, належного ОСОБА_4, під
управлінням водія ОСОБА_5, який
перебував у трудових відносинах з
власником автобуса.

Постановою судді
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя від 18.10.2012 року закрито
провадження по справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.124 КУпАП у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення на підставі п.1 ст.247
КУпАП. (а.с.12-14).

Постановою апеляційного суду
Донецької області від 13.03.2013 року
вказана постанова суду скасована,
ОСОБА_5 по даному факту ДТП визнано
винним в скоєнні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, однак,
провадження по справі закрито в зв'язку
з закінченням строків накладення
адміністративного стягнення,
передбачених ст.38 КУпАП (а.с.15-20).

Згідно висновку експерта №10 судової
автотоварознавчої експертизи від 31
січня 2014 року (а.с.118-148) дійсна (ринкова)
вартість легкового автомобіля марки
SKODA OCTAVIA, державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_2, на момент його
пошкодження 17 травня 2012 року складає 165
796,28 грн.; вартість відновлювального
ремонту на момент проведення
дослідження складає 139 185,91 грн., а
величина втрати товарної вартості
автомобіля з урахуванням коефіцієнта
фізичного зносу станом на день
дослідження складає 12 199,29 грн. (а.с.118-148).

Згідно акту № 27 здачі-прийому
виконаних робіт від 17 травня 2012 року
ОСОБА_3 за послуги евакуатора та
перевозку пошкодженого автомобіля
сплатив 590 грн. (а.с.37).

За проведення товарознавчої оцінки
ОСОБА_2 сплачено 800 грн. на рахунок ТОВ
«Експертна компанія
Укравтоекспертиза» на підставі
договору № 105-2012 від 20.06.2012 року (а.с.29).

ОСОБА_3 звертався за лікуванням до
трампункту БСМП 17 травня 2012 року і
згідно фіскальних чеків поніс
матеріальні витрати на придбання
ліків та медичних препаратів в сумі 53,18
грн. (а.с.21).

Згідно копії рахунків та квитанцій за
проведення 2 комплексних автотехнічних
та транспортно-трасологічних
експертиз на стадії досудової
перевірки ДТП по справі про
адміністративне правопорушення ОСОБА_3
07 червня 2012 року сплатив 713,04 грн.
(а.с.35-36).

Згідно інформації ПАТ «Страхове
товариство «Іллічівське» розмір
страхового відшкодування ОСОБА_2 за
вирахуванням франшизи в сумі 510 грн.
складає 49 490 грн. і ця сума позивачу
сплачена (а.с.22-23).

За таких обставин, виходячи з того, що
вина ОСОБА_5 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
доведена, та, враховуючи те, що позивачу
ОСОБА_2 внаслідок пошкодження
належного йому автомобіля, а позивачу
ОСОБА_3 внаслідок ушкодження здоров'я
заподіяна матеріальна і моральна шкода
винними діями ОСОБА_5, відповідальність
за якого несе ОСОБА_4, суд першої
інстанції дійшов до висновку про
часткове задоволення позову та стягнув
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди
102695,20грн., на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди
1356,22грн., а також з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 суму франшизи у розмірі 510грн.

Відповідно до ст. 23 ч.2 п.п.1-3 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, в душевних
стражданнях, які фізична особа зазнала
у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням
її майна.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно з роз'ясненнями, даними у п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року, із
змінами внесеними постановою № 5 від 25
травня 2001 року. "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, порушення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що така шкода заподіяна
позивачам, оскільки ОСОБА_2 зазнав
душевних страждань внаслідок
пошкодження належного йому
транспортного засобу, не може його
використовувати, потребується
прийняття додаткових зусиль та
налагоджування життя та відновлення
автомобіля, позивач ОСОБА_3 зазнав
душевних та фізичних страждань у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, що
потягло порушення його життєвих
зв'язків. Тому, враховуючи характер
порушення прав позивачів, їх
тривалість та негативні наслідки, суд
дійшов до висновку, що розмір
відшкодування моральної шкоди у
грошовому вираженні ОСОБА_2 становить
3000грн., ОСОБА_3 - 1000грн. і ці суми стягнув
з відповідача ОСОБА_4 як власника
транспортного засобу, що відповідає за
дії водія ОСОБА_5

У зв'язку з частковим задоволенням
позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України суд також стягнув з ОСОБА_4 на
користь позивачів у рівних частках
понесені ними витрати по оплаті
судового збору та судової
автотоварознавчої експертизи.

Переглядаючи справу відповідно до
вимог ст.303 ЦПК України в межах позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, та в межах доводів
апеляційного оскарження колегія
суддів не може не погодитись з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони випливають з обставин
справи та відповідають вимогам
матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції неправильно
відмовив у проведені судової
автотехнічної експертизи, без уваги
залишив доводи про відсутність вини
ОСОБА_5 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, колегія
суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається зі справи вина ОСОБА_5 у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди 17.05.2012 року, внаслідок якої був
технічно пошкоджений належний ОСОБА_2
автомобіль SKODA OCTAVIA, державний номер
НОМЕР_1, а ОСОБА_3 заподіяні тілесні
ушкодження, встановлена постановою
Апеляційного суду Донецької області
від 13.03.2013 року про справі стосовно
ОСОБА_5 про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП
(а.с.15-20).

З огляду на наведене, з урахуванням
того, що постановою суду у справі про
адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_5 встановлені обставини
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася 17.05.2012 року, а також
встановлена вина ОСОБА_5 у вчинені цієї
пригоди, і ця постанова має преюдиційне
значення для суду, що розглядає справу
про цивільно-правові наслідки дій
винної особи, оскільки позивачами
заявлено вимоги про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
заподіяної внаслідок даної
дорожньо-транспортної пригоди, у суду
першої інстанції відсутні підстави для
перевірки обставин щодо вини ОСОБА_5 у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, а, відповідно, відсутні і
підстави для призначення судової
автотехнічної експертизи для
перевірки обставин щодо його вини у
вчиненні дорожньо-транспортної події.
Тому колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно відмовив в
призначені авто технічної експертизи.
Відсутні підстави і для призначення
такої експертизи в апеляційному суді,
оскільки переглядаючи справу про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в
порядку цивільного судочинства, суд не
може переглядати законність постанови
суду по справі про адміністративне
правопорушення. Крім того, як
вбачається з технічного запису
судового засідання, учасники
дорожньо-транспортної пригоди в
судовому засіданні в суді першої
інстанції не навели ніяких нових
обставин, ніж ті, які були дослідженні у
справі про адміністративне
правопорушення, що вбачається зі
змісту постанови суду від 13.03.2013 року.

Посилання ОСОБА_6 в судовому засіданні
апеляційного суду на те, що суд першої
інстанції неправильно при визначені
розміру матеріальної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню ОСОБА_2, не
врахував вартість автомобіля після
дорожньо-транспортної пригоди, колегія
суддів також вважає безпідставними.

Згідно з вимогами ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992року
№6 "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» при визначенні
розміру відшкодування шкоди,
заподіяної майну, незалежно від форм
власності, судам слід враховувати, що
відшкодування шкоди шляхом покладення
на відповідальну за неї особу обов'язку
надати річ того ж роду і якості,
виправити пошкоджену річ, іншим шляхом
відновити попереднє становище в
натурі, застосовується, якщо за
обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди. Як при
відшкодуванні в натурі, так і при
відшкодуванні заподіяних збитків
грішми потерпілому на його вимогу
відшкодовуються неодержані доходи у
зв'язку з заподіянням шкоди майну. Якщо
для відновлення попереднього стану
речі, що мала певну зношеність
(наприклад, автомобіля), були
використані нові вузли, деталі,
комплектуючі частини іншої
модифікації, що випускаються взамін
знятих з виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не вправі вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого його
вартості (при відшкодуванні збитків).

Зі справи вбачається, що згідно
висновку судової автотоварознавчої
експертизи №10 від 31.01.2014 року вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
внаслідок ДТП автомобіля ОСОБА_2
становить 139185,91грн., утрата товарної
вартості автомобіля становить
12199,29грн., розмір матеріальної шкоди
становить 151385,20грн. (а.с.118-148).

Звертаючись до суду з позовом та в
судовому засіданні позивач ОСОБА_2
наполягав на відшкодуванні цієї шкоди
за вирахуванням страхового
відшкодування та відшкодування витрат
на оцінку шкоди і на встановлення
додаткового обладнання - авто
сигналізації, посилаючись на те, що
автомобіль був практично новий, 2011 року
випуску, і він бажає його відновити.

З огляду на наведене, виходячи з
положень ст.ст.22,1192 ЦК України,
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, наведених в п.9 постанови від
27.03.1992року №6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», з урахуванням
вибраного ОСОБА_2 способу захисту свого
порушеного права, підстав для
зменшення суми матеріальної шкоди, що
підлягає відшкодуванню, на суму
вартості транспортного засобу в
пошкодженому стані, яка згідно
висновку спеціаліста автотоварознавця
№260 від 08.11.2013 року становить 50000грн., у
справі не вбачається.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення, у справі
не встановлено.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в
межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та доводів
апеляційного оскарження на підставі
доказів наданих сторонами, які
відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів вважає, що рішення
відповідає обставинам справи та
вимогам матеріального і
процесуального права, апеляційних
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається, у зв'язку з чим рішення суду
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6,
діючого в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 07 травня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.