Справа № 443/1355/13
Головуючий у 1 інстанції: Салій В.В.
Провадження № 22-ц/783/4416/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:Тропак О.В.,

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В. ,

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: з участю:
заявника ОСОБА_2,

представника
заінтересованої особи Тимківа О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
заінтересованої особи Управління
Пенсійного фонду України у
Жидачівському районі Львівської
області на рішення Жидачівського
районного суду Львівської області від
27 грудня 2013 року у справі за заявою
ОСОБА_2 про встановлення факту
застосування необґрунтованих
політичних репресій та встановлення
факту захворювання у період
застосування необґрунтованих
політичних репресій,-

в с т а н о в и л а :

16.07.2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з
заявою до заінтересованої особи
Управління Пенсійного фонду у
Жидачівському районі Львівської
області про встановлення факту
застосування до неї необґрунтованих
політичних репресій у період з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 18 лютого 1958 року, а
також факту примусового переселення (
справа № 443/1355/13 -ц ).

29.07.2013 року нею подано заяву про
уточнення, в якій в якості
заінтересованих осіб зазначено також
Комісію з питань поновлення прав
реабілітованих та соціального захисту
жертв політичних репресій
Жидачівської районної державної
адміністрації і Управління
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації. Заявник просила
встановити факт застосування до неї
необґрунтованих політичних репресій у
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 18 лютого
1958 року, а також факт примусового
переселення з с.Яворів Долинського
району Станіславської області з 13
грудня 1949 року по 18 лютого 1958 року.

20.08 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з
заявою до заінтересованих осіб :
Комісії з питань поновлення прав
реабілітованих та соціального захисту
жертв політичних репресій
Жидачівської районної державної
адміністрації і Управління
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації про встановлення факту
захворювання у період застосування
необґрунтованих політичних репресій
щодо неї у період з 08.06.1950 року по 18
лютого 1958 року ( справа № 443/1623/13-ц).

Ухвалою суду від 23 серпня 2013 року
цивільні справи № 443/1355/13 -ц , № 443/1623/13-ц
об»єднані в одне провадження № 443/1355/13
-ц.

29 серпня 2013 року заявницею подано заяву
про уточнення, у якій вона просила
встановити факт застосування до неї
необґрунтованих політичних репресій
та примусового переселення у період з
13.12.1949 р. по 18.02.1958 р . та факт
захворювання у вказаний період (а.с 66 ).

Рішенням Жидачівського районного суду
Львівської області від 27 грудня 2013 року
вирішено: Заяву задовольнити.

Встановити факт примусового виселення
з 13 грудня 1949 року та застосування до
заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
необґрунтованих політичних репресій в
період з 13 грудня 1949 року по 22 лютого 1958
року, надати їй статус репресованої і
визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
реабілітованою відповідно до ст.1
Закону України від 17 квітня 1991 року «
Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні».

Встановити факт захворювання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в дитячому віці
гематогенним остеомієлітом лівої
плечової кістки руки в період з 13
грудня 1949 року по 22 лютого 1958 року під
час застосування необгрунтованих
політичних репресій у поселенні 10-й
квартал району ім. Лазо Хабаровського
краю з послідуючим стаціонарним
лікуванням в січні 1961 року в
хірургічному відділенні Долинської
центральної районної лікарні
Станіславської ( в даний час
Івано-Франківської) області з приводу
діагнозу: «гострий гнійний
гематогенний остеомієліт лівої
плечової кінцівки руки « з наступним
оперативним втручанням про що свідчить
наявність післяопераційного рубця в
ділянці внутрішньої поверхні лівого
плеча.

На рішення суду першої інстанції
подано апеляційну скаргу Управлінням
Пенсійного фонду України у
Жидачівському районі Львівської
області, у якій просить рішення
скасувати , а провадження у справі
закрити.

В обґрунтування скарги апелянт
посилається на те:

що дане рішення приймалось без участі
представника Управління Пенсійного
фонду в Жидачівському районі
Львівської області;

оскільки заявниця народилась
ІНФОРМАЦІЯ_2 року на спецпоселенні
батьків ( які були виселені з України
13.12.1949 року), і заявниця не була
засуджена чи примусово переселена з
політичних мотивів, а тому не підпадає
під дію Закону України « Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» та не може бути
реабілітована як особа, що з політичних
мотивів була необґрунтовано піддана
репресіям. Однак Жидачівський
районний суд вийшов за межі своєї
компетенції, встановив факт
примусового виселення з 13 грудня 1949
року та надав заявниці статус
реабілітованої відповідно до ст.1
Закону України» Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні « в
період з 13.12.1949 року по 22.02.1958 року;

в мотивувальній частині рішення
зазначено, будь-яка первинна
документація де було б відмічено
початкові прояви захворювання
остомієлітом у ОСОБА_2 відсутня, а тому
категорично встановити давність
виникнення хвороби неможливо. Однак,
судом безпідставно встановлено факт
захворювання ОСОБА_2 в дитячому віці
гематогенним остеомієлітом лівої
плечової кістки руки в період з 13
грудня 1949 року по 22 лютого 1958 року під
час застосування необґрунтованих
політичних репресій;

заявником пропущено процесуальний
строк звернення до суду для
встановлення факту примусового
виселення зі спливом 37 років.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних мотивів.

Згідно законодавства Російської
Федерації, а саме у відповідності до
положень ст.1-1 та п.»в» ст.3 Закону
Російської Федерації « Про
реабілітацію жертв політичних
репресій» від 18 жовтня 1991 року в
редакції від 09 лютого 2003 р № 26-Ф3,
такими, що були піддані політичним
репресіям і підлягають реабілітації
визнаються діти, які знаходилися
разом з репресованими по політичних
мотивах батьками або особами, які їх
заміняють, в місцях позбавлення волі,
на засланні, висланні , на спец
поселенні. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 1
Закону України від 17 квітня 1991 року «
Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» встановлено
вважати реабілітованими осіб, які з
політичних мотивів були
необгрунтовано засуджені судами або
піддані репресіям позасудовими
органами , в тому числі «двійками»,
«трійками», особливими нарадами і в
будь-якому іншому позасудовому
порядку, за вчинення на території
України діянь, кваліфікованих як
контрреволюційні злочини за
кримінальним законодавством України
до набрання чинності Законом СРСР « Про
кримінальну відповідальність за
державні злочини « від 25 грудня 1958 року,
за винятком осіб, зазначених у статті 2
цього Закону. Дія цієї статті
поширюється на осіб громадян України ,
які постійно проживали в Україні і
яких з різних причин було переміщено за
межі колишнього Радянського Союзу,
необґрунтовано засуджено військовими
трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР
чи піддано репресіям позасудовими
органами.

Відповідно до ст.3 вищезазначеного
закону встановлено реабілітувати всіх
громадян, засланих і висланих з
постійного місця проживання та
позбавлених майна за рішенням органів
державної влади і управління з
політичних, соціальних, національних,
релігійних та інших мотивів під
приводом боротьби з куркульством,
противниками колективізації, так
званими

бандопособниками та їх сім»ями.

Системний аналіз вищезазначених
норм законодавства свідчить про те, що
чинними нормами українського
національного законодавства не
передбачено визнання такими, що
піддавалися політичним репресіям і
підлягають реабілітації дітей, які не
були переміщені з території України, а
народилися під час перебування їхніх
батьків на спецпоселенні.

За вищенаведених обставин заява
заявника, яка не переміщалася разом з
батьками з території України на
спецпоселення, а народилася вже на
спецпоселенні не підлягала до
задоволення і, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції безпідставно
встановлено щодо заявника , яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
населеному пункті 10-й квартал імені
Лазо Хабаровського краю, факт
примусового виселення з 13 грудня 1949
року, (тобто ще до її народження ) та
безпідставно встановлено факт
застосування до заявниці
необґрунтованих політичних репресій в
період з 13 грудня 1949 року, (тобто ще до
її народження) по 22 лютого 1958 року, і
безпідставно надано їй статус
репресованої та безпідставно визнано
її реабілітованою відповідно до ст.1
Закону України від 17 квітня 1991 року «
Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні», оскільки
заявниця не є тією особою, яка підлягає
під дію ст.1 Закону України від 17 квітня
1991 року « Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні».

Згідно локальних норм, а саме
відповідно до рішення Львівської
обласної ради від 10.03.2009 року № 850 , такі
особи як заявниця, а саме: громадяни,
які народилися в місцях позбавлення
волі, в дитячому віці перебували з
батьками у засланні, на виселенні,
спецпоселенні або , які залишилися без
опіки батьків , підлягають визнанню
потерпілими від політичних репресій.

Незаконним розглядає колегія
суддів оскаржуване рішення і в частині
встановлення факту захворювання
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в дитячому віці
гематогенним остеомієлітом лівої
плечової кістки руки в період з 13
грудня 1949 року по 22 лютого 1958 року під
час застосування необгрунтованих
політичних репресій у поселенні 10-й
квартал району ім.. Лазо Хабаровського
краю з послідуючим стаціонарним
лікуванням в січні 1961 року в
хірургічному відділенні Долинської
центральної районної лікарні
Станіславської ( в даний час
Івано-Франківської) області з приводу
діагнозу : «гострий гнійний
гематогенний остеомієліт лівої
плечової кінцівки руки« з наступним
оперативним втручанням про що свідчить
наявність післяопераційного рубця в
ділянці внутрішньої поверхні лівого
плеча, оскільки: такі факти не
підлягають встановленню в судовому
порядку , а підлягають встановленню
відповідними медико-соціальними
експертними комісіями, отже у суду
першої інстанції не було підстав для
перебрання на себе повноважень
відповідної медико-соціальної
експертної комісії та не було підстав
для встановлення факту захворювання
особи ще до її народження із
визначенням часу настання
захворювання, перебігу захворювання
та медичного діагнозу за відсутності
будь-якої первинної документації, де
було б відмічено початкові прояви
захворювання заявниці остомієлітом в
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 22.02.1958
року.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та обставини справи у їх
об»єктивній сукупності , колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено за недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, і з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
оскаржуване рішення належить
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні заяви.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п. п.2, 4 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заінтересованої
особи Управління Пенсійного фонду
України у Жидачівському районі
Львівської області задовольнити
частково.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 27 грудня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
встановлення факту застосування
необґрунтованих політичних репресій
та встановлення факту захворювання у
період застосування необґрунтованих
політичних репресій відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий: _______________ Тропак
О.В.

Судді:
________________ Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.В.