Номер провадження: 22-ц/785/6224/14
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

за участю секретаря - Волчанський
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_2 про
виселення, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради,
третя особа - Суворовський РВ ГУ ДМС
України в Одеській області про
визнання права користування житлом,
зобов'язання вчинити певні дії,
вселення, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 15 травня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА :

13.12.2013 року Суворовська районна
адміністрація Одеської міської ради
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про виселення відповідача з квартири
НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 та стягнення з нього
судових витрат.

Позивач посилався на те, що будинок
АДРЕСА_1 є комунальною власністю
Одеської міської ради та знаходиться в
оперативному управлінні позивача.
Особовий рахунок на квартиру відкрито
на ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
В квартирі ніхто не зареєстрований,
квартира не приватизована. Відповідач
самовільно зайняв квартиру та
безпідставно мешкає в ній. Відповідач
постійно проживає та зареєстрований в
квартирі НОМЕР_2 в буд.АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Ф-1.
Відповідач не має ордеру на зайняття
спірного житлового приміщення.
Тривалість користування самовільно
зайнятим приміщенням не породжує
будь-яких прав на нього.

Відповідач ОСОБА_2 заявив зустрічний
позов про визнання права користування
квартирою НОМЕР_3 в буд.АДРЕСА_1,
зобов'язання здійснити реєстрацію та
вселення.

Зустрічний позов мотивується тим, що
в 2003 році відповідач, за згоди ОСОБА_3
вселився до квартири НОМЕР_3 в
буд.АДРЕСА_1, вів з ним спільне
господарство, мав взаємні права та
обов'язки як член сім'ї наймача,
сплачував за комунальні послуги, що
підтверджується квитанціями. В
зазначеній квартирі знаходяться речі
відповідача.

ОСОБА_3 за життя, обіцяв дати згоду на
реєстрацію відповідача в спірній
квартирі, але не встиг, бо хворів, а
потім помер.

В судовому засіданні сторони
підтримали свої позови та заперечували
проти зустрічних вимог.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 15 травня 2014 року
позовні вимоги Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_2 про виселення - задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
квартири НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1, без
надання іншого житла.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1), на користь
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради судові витрати в
сумі 243,60 гривень.

В позовних вимогах ОСОБА_2 до
Суворовської районної адміністрації
ОМР, третя особа - Суворовський РВ ГУ
ДМС України в Одеській області про
визнання права користування житлом,
зобов'язання вчинити певні дії,
вселення -відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 про визнання права користування
житлом, вчинення певних дій, вселення
та задовольняючи позов Суворовської
районної адміністрації про виселення,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 ордер на вселення в квартиру
НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 не видавався, він
самовільно зайняв дану квартиру, яка є
власністю територіальної громади м.
Одеси у особі Одеської міської ради
та знаходиться в оперативному
управлінні Суворовської районної
адміністрації.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив їх юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що житловий
будинок АДРЕСА_1 є комунальною
власністю територіальної громади
міста Одеси та знаходиться на балансі
комунального підприємства « Житлово-
комунальний сервіс » Північний».

Квартира НОМЕР_4, житловою площею
41,90кв.м. у житловому будинку АДРЕСА_1
знаходиться у комунальній власності
громади м. Одеси в особі Одеської
міської ради та оперативному
управлінні Суворовської районної
адміністрації.

Згідно довідки від 05.12.2013р.
комунального підприємства « Житлово-
комунальний сервіс « Північний» особий
рахунок на квартиру було відкрито на
ім;я ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, що підтверджено свідоцтвом про
смерть від 04.10.2012року, актовий запис №
9437. На даний час в квартирі НОМЕР_4 ніхто
не зареєстрований. Згідно довідки від
21.01.2013року № 29/01-09 Комунального
підприємства « Міське агентство з
приватизації житла» квартира НОМЕР_4 по
АДРЕСА_1 не приватизована.

Відповідно до ст.58 ЖК України єдиною
підставою для вселення в жиле
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є ордер.

Дану квартиру самовільно, не маючи
ордера на вселення зайняв ОСОБА_2

Відповідно до ст.116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обгрунтовано
прийшов до висновку про виселення
ОСОБА_2 із самоправно зайнятої
квартири та відмови у задоволенні
зустрічного позову про визнання права
користування житлом, зобов;язання
вчинити певні дії, вселення.

Посилання в апеляційній скарзі
ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_3 надав ОСОБА_2
згоду на вселення в квартиру, що він
майже 11 років проживав в спірній
квартирі , сплачує комунальні послуги,
однак не встиг отримати від ОСОБА_3
письмову згоду на проживання, колегія
суддів не приймає до уваги з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.65 ЖК України
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім;ї,
які проживають разом з ним , вселити в
займане ним житлове приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до
членів сім;ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім;ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

В матеріалах справи відсутні будь-
які докази того, що ОСОБА_2 вселився в
квартиру НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 з
письмового дозволу на це ОСОБА_3-
наймача квартири, що вони постійно
проживали разом та вели спільне
господарство.

Напроти з довідки за ф.№1 вбачається,
що ОСОБА_2 зареєстрований та постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_1, кв.НОМЕР_2.

Відповідно до розпорядження органу
приватизації № 133902 від 04.09.2000р.
квартира НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 передана у
приватну спільну власність ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в тому числі
ОСОБА_2, мешкаючим у 4-хкімнатній
квартирі загальною площею 84,9кв.м.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
Л.А. Гірняк

М.В. Процик