Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/2129/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у складі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С.С.Онисько, за участю
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м.Виноградів цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя
особа- Реєстраційна служба
Виноградівського РУЮ про витребування
майна від добросовісного набувача та
скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до
Виноградівського районного суду з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа-
Реєстраційна служба Виноградівського
РУЮ про витребування майна від
добросовісного набувача та скасування
державної реєстрації, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_3. помер ОСОБА_6, на
день смерті якого залишився спадковий
будинок з надвірними спорудами в
АДРЕСА_1, який рахувався по
господарській книзі за ним. Цей будинок
спадкодавець заповідав позивачці, між
нею та його сестрою ОСОБА_5, яка вважала,
що вона є спадкоємцем за законом, виник
спір за цей спадковий будинок. Рішенням
Виноградівського районного суду від
29.03.2012р. у задоволенні позову ОСОБА_5 до
Фанчиківської сільської ради, ОСОБА_7,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
житловий будинок та виселення-
відмовлено, а зустрічні позовні вимоги
позивачки задоволено- визнано за нею
права та обов'язки забудовника на
житловий будинок з надвірними
спорудами АДРЕСА_1

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка
зазначає, що з рішенням суду ОСОБА_5 не
погодилась і оскаржила до апеляційного
суду Закарпатської області, Рішенням
якого 07.06.2012р. апеляційну скаргу ОСОБА_5
задоволено, а рішення Виноградівського
районного суду від 29.03.2012р. скасовано,
позов ОСОБА_5 задоволено- визнано за нею
право власності на житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1
Виноградівського району, а в
зустрічному позові ОСОБА_4 відмовлено.
Непогодившись з рішенням апеляційної
інстанції позивачка 15.08.2012р. оскаржила
до касаційної інстанції і Ухвалою
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03.09.2012р. відкрито касаційне
провадження і зупинено виконання
рішення суду апеляційної інстанції. В
подальшому Ухвалою Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31.10.2012р. у задоволенні позову
ОСОБА_5 до Фанчиківської сільської
ради, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання права
власності на житловий будинок та
виселення- відмовлено.

Далі позивачка зазначає, що
відповідачка ОСОБА_5 знаючи, що в
касаційному провадженні є її скарга і
що провадження по виконанню
апеляційного рішення зупинено , 08.09.2012р.
продала будинок ОСОБА_2, що
стверджується договором купівлі-

продажу будинку, посвідченим приватним
нотаріусом Виноградівського районного
нотаріального округу Закарпатської
області ОСОБА_9 і зареєстрованим в
реєстрі за № 3665. Ухвалою Вищого
спеціалізованого Суду підтверджено, що
ОСОБА_5 не мала права на відчуження
цього будинку та як вона не могла
успадкувати будинок після смерті
брата, оскільки позивачка прийняла
спадщину по заповіту, а відповідачка
ОСОБА_5 як спадкоємець другої черги до
6-ти місяців не подала заяву на
прийняття спадщини, не проживала із
спадкодавцем на день смерті і не вжила
заходи для прийняття спадщини. За таких
обставин суд першої інстанції виніс
законне рішення, що підтверджено
Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Можливість витребування майна від
добросовісного набувача, як вважає
позивачка залежить, зокрема, як від
умов вибуття майна від законного
власника, так і від умов набуття майна
таким набувачем. Так як будинок, який
позивачка успадкувала по заповіту
вибув з її володіння поза її волі, то
вона має право на витребування будинку
від ОСОБА_2. При тому, що останній знав,
що між нею та відповідачкою ОСОБА_5 є
судовий спір за спадковий будинок і що
позивачка з трьома дітьми та чоловіком
постійно проживають вже давно в цьому
будинку, і саме вона доглядала за
спадкодавцем ОСОБА_6, після його смерті
залишилась проживати в будинку. Він як
покупець будинку навіть не оглядав
будинок в натурі, так як йому було
відомо, що вона там живе із сім»єю, але
він всупереч цьому погодився на
купівлю майна, якого не бачив, при тому ,
що 03.09.2012р. ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України
відкрито касаційне провадження і
відразу 08.09.2012р. відповідач ОСОБА_2
придбав будинок.

Майно, яке вибуло з володіння власника
не з його волі, а у зв'язку з прийняттям
судом неправомірного рішення, яке у
подальшому було скасовано, підлягає
витребуванню з чужого незаконного
володіння третіх осіб, яким воно було
відчужене, та поверненню власникові. В
разі подальшого скасування рішення
суду, за яким майно вибуло з володіння
«законного власника», таке майно може
бути повернуто за позовом про
витребування майна і, оскільки дане
приміщення вибуло з її володіння поза
її волі, позивачка просить суд
постановити рішення, яким витребувати
від ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2 житловий
будинок з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1, який він придбав згідно
договору купівлі-продажу від 08 вересня
2012 року, а також скасувати державну
реєстрацію житлового будинку по
АДРЕСА_1, Виноградівського району
Закарпатської області на ОСОБА_2.

Представник позивачки в судовому
засіданні позов підтримала повністю,
покликаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, а відтак просить суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
позовні вимоги не визнали та
заперечували проти його задоволення,
оскільки він набув спірний будинок у
власність за відплатним договором від
ОСОБА_5, яка мала право його
відчужувати, адже була законними
власниками цього будинку на підставі
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 07.06.2012р., яке
на час укладення зазначеного вище
договору було чинним і було скасоване
лише в подальшому, а саме 31.10.2012р.

Відповідачка ОСОБА_5 та представник РС
Виноградівського РУЮ в судове
засідання повторно не з"явилися, хоча
про час і місце судового засідання
повідомлялися судом належним чином,
зокрема відповідачка- через засоби
масової інформації «Новини
Закарпаття» №№80-81 від 26.07.2014р., а
представник РС Виноградівського РУЮ
судовою повісткою, причину своєї
неявки до суду не повідомили, у зв»язку
з чим суд, зі згоди представника
позивача, відповідача ОСОБА_2 та його
представника, ухвалює рішення у справі
без їх участі на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача і його
представника, з'ясувавши дійсні
обставини справи, права та обов'язки
сторін, дослідивши зібрані у справі
докази, суд приходить до наступного.

За приписами ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, особа на
власний розсуд розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору і
зобов'язана належно довести обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ст.ст.10,11,57-61); про
задоволення позову рішення може бути
прийняте за умови обґрунтованості та
доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215).

Згідно із ст.15 ЦПК України загальні
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства

справи щодо захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у
цивільних справах суд захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1
ЦПК) є справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ для захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб, інтересів
держави.

Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод (ст.6) гарантує
право кожного на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, при вирішенні спору щодо його
цивільних прав і обов»язок.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває права власності на нього, якщо
відповідно до ст.388 цього Кодексу майно
не може бути витребувано в нього.

Пунктом 3 ч.1 ст.388 ЦК України
передбачено, що у разі придбання майна
за відплатним договором в особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у випадку, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Отже, норми ч.1 ст.388 ЦК України
передбачають необхідність
встановлення обставин вибуття майна із
володіння власника, який вважає своє
право власності порушеним і вимагає
повернення майна.

В судовому засіданні на підставі
належних та достовірних доказах
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3. помер
ОСОБА_6, на день смерті якого залишився
спадковий будинок з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1, який рахувався по
господарській книзі за ним і який
спадкодавець заповідав позивачці. З
приводу цього між позивачкою та
сестрою спадкодавця ОСОБА_5, яка
вважала, що вона є спадкоємцем за
законом, виник спір за цей спадковий
будинок. Рішенням Виноградівського
районного суду від 29.03.2012р. а.с.7-8 у
задоволенні позову ОСОБА_5 до
Фанчиківської сільської ради, ОСОБА_7,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
житловий будинок та виселення-
відмовлено, а зустрічні позовні вимоги
позивачки задоволено- визнано за нею
права та обов'язки забудовника на
житловий будинок з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 З даним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_5 не
погодилась і оскаржила до апеляційного
суду Закарпатської області, рішенням
якого 07.06.2012р. апеляційну скаргу ОСОБА_5
задоволено, а рішення Виноградівського
районного суду від 29.03.2012р. скасовано,
позов ОСОБА_5 задоволено- визнано за нею
право власності на житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1
Виноградівського району, а в
зустрічному позові ОСОБА_4 відмовлено
а.с.9-10.

Непогодившись з рішенням апеляційної
інстанції позивачка 15.08.2012р. оскаржила
до касаційної інстанції і Ухвалою
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03.09.2012р. а.с.11 відкрито
касаційне провадження, зупинено
виконання рішення суду апеляційної
інстанції. В подальшому Ухвалою Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31.10.2012р. а.с.12-14 у задоволенні
позову ОСОБА_5 до Фанчиківської
сільської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про
визнання права власності на житловий
будинок та виселення- відмовлено,
оскільки вона не мала права на
відчуження цього будинку та як вона не
могла успадкувати будинок після

смерті брата, оскільки позивачка
прийняла спадщину по заповіту, а
відповідачка ОСОБА_5 як спадкоємець
другої черги до 6-ти місяців не подала
заяву на прийняття спадщини, не
проживала із спадкодавцем на день
смерті і не вжила заходи для прийняття
спадщини.

Встановлено також, що відповідачка
ОСОБА_5 знаючи, що в касаційному
провадженні є скарга позивачки і що
провадження по виконанню апеляційного
рішення зупинено, 08.09.2012р. продала
будинок відповідачу ОСОБА_2, що
стверджується договором
купівлі-продажу будинку, посвідченим
приватним нотаріусом Виноградівського
районного нотаріального округу
Закарпатської області ОСОБА_9 і
зареєстрованим в реєстрі за №3665 а.с.15-16.

Обгрунтовуючи свої заперечення
відповідач та його представник
посилались на те, що ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем, оскільки він
набув спірний будинок у власність за
відплатним договором від ОСОБА_5, яка
мала право його відчужувати, адже була
законними власниками цього будинку на
підставі рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 07.06.2012р., яке
на час укладення зазначеного вище
договору було чинним і було скасоване
лише в подальшому, а саме 31.10.2012р., однак
з таким обгрунтуванням суд погодитися
не може з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала право його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.За змістом
цієї норми закону майно, яке вибуло з
володіння власника на підставі рішення
суду, ухваленого щодо цього майна, але в
подальшому скасованого, вважається
таким, що вибуло з володіння власника
поза його волею.

Окрім того, за змістом ч.1 ст.388 ЦК
України майно, яке вибуло з володіння
власника на підставі рішення суду,
ухваленого щодо цього майна, але в
подальшому скасованого, вважається
таким, що вибуло з володіння власника
поза його волею (постанови Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 16.04.2014р. у справі
№6-146цс13, від 11.06.2014р. у справі №6-52цс14)

Отже, важливою умовою звернення з
віндикаційним позовом (ст.388 ЦК України)
є відсутність між позивачем і
відповідачем зобов'язально-правових
відносин.

Добросовісним повинен вважатися той
набувач, який не знав і не повинен був
знати, що набуває майно в особи, яка не
має права його відчужувати, а
недобросовісним володільцем - та особа,
яка знала або повинна була знати, що її
володіння незаконне.

За пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК
України можливість витребувати майно
від добросовісного набувача є за
наявності у діях власника майна волі на
передачу майна.

За змістом наведеного майно, яке вибуло
з володіння власника на підставі
рішення суду, ухваленого щодо цього
майна, але в подальшому скасованого,
слід вважати таким, що вибуло з
володіння власника поза його волею.

Оскільки рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 07.06.2012р., на
підставі якого спірний будинок було
вилучено з володіння позивачки, в
подальшому було скасовано судом
касаційної інстанції, то слід вважати,
що спірний будинок АДРЕСА_1 вибув з її
володіння поза її волею і вона вправі
витребувати його від добросовісного
набувача ОСОБА_2 за правилами ст.388 ЦК
України.

За змістом ч.1 ст.388 ЦК України майно, яке
вибуло з володіння власника на
підставі рішення суду, ухваленого щодо
цього майна, але в подальшому
скасованого, вважається таким, що
вибуло з володіння власника поза його
волею (постанови Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 16.04.2014р. у справі №6-146цс13,
від 11.06.2014р. у справі №6-52цс14).

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України. Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами у цивільній справі є будь-які
фактичні дані, в тому числі і висновок
експерта (ст.66 цього Кодексу), на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Суд, відповідно до положень ст.212 цього
Кодексу, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення, крім цього, суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

У зв"язку з наведеним, оцінивши у
відповідності до ст.212 ЦПК України
належність, допустимість і
достовірність кожного, наданого
сторонами доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв"язок доказів
у їх сукупності, суд обгрунтовано
дійшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.6,330,386,388 ЦК
України та керуючись
ст.ст.10,11,60,84,88,209,213,215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя
особа- Реєстраційна служба
Виноградівського РУЮ про витребування
майна від добросовісного набувача та
скасування державної реєстрації -
задоволити.

Витребувати від ОСОБА_2, мешканця
АДРЕСА_2 житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1, який він придбав
згідно договору купівлі-продажу від 08
вересня 2012р.

Скасувати державну реєстрацію
житлового будинку по АДРЕСА_1,
Виноградівського району Закарпатської
області на ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлене 04.08.2014р.

ГоловуючийА. А. Надопта