Справа № 495/4583/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

від прокуратури: Колесніченко І.В.
(посвідчення № 006982 видане 01.10.2012 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/4583/14-ц

за позовом заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації

до ОСОБА_2

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Відділу
Держземагентства у
Білгород-Дністровському районі
Одеської області

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

24.06.2014 року заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора (далі по тексту - прокурор) в
інтересах держави в особі
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації (далі по
тексту - позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) за участю третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Відділу
Держземагентства у
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки.

Так, позивач просить суд:

- внести зміни до договору оренди землі
від 18.02.2005 року, укладеного між
Б-Дністровською РДА та ОСОБА_2, яким
передано у строкове платне
користування строком на 25 років
земельну ділянку рекреаційного
призначення площею 0,3633 га, в тому числі
0,3633 га забудованих земель, яка
знаходиться на території
Білгород-Дністровського району
Одеської області, за межами населеного
пункту для обслуговування будівель та
споруд бази відпочинку «Ювма»,
зареєстрований у «Центрі державного
земельного кадастру» Одеської
регіональної філії, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 18.02.2005
року за № 04;

- викласти п.4 у наступній редакції:
«Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 488 382,11 грн. (чотириста
вісімдесят вісім тисяч триста
вісімдесят дві гривні одинадцять
копійок)»;

- викласти п.8 у наступній редакції:
«Орендна плата вноситься у грошовій
формі у розмірі 10,0 % нормативної
грошової оцінки землі, що становить 48
838,21 грн. (сорок вісім тисяч вісімсот
тридцять вісім гривень двадцять одна
копійка) на рік».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Білгород-Дністровською міжрайонною
прокуратурою проведено перевірку
додержання вимог земельного
законодавства при використанні
земельних ділянок фізичними та
юридичними особами на умовах оренди на
території міста
Білгород-Дністровського та
Білгород-Дністровського району.

Так, цією перевіркою встановлено, що
18.02.2005 року між Б-Дністровською РДА та
ОСОБА_2 був укладений договір оренди
земельної ділянки рекреаційного
призначення площею 0,3633 га, в тому числі
0,3633 га забудованих земель, яка
знаходиться на території
Білгород-Дністровського району
Одеської області, за межами населеного
пункту для обслуговування будівель та
споруд бази відпочинку «Ювма» строком
на 25 років, зареєстрований у «Центрі
державного земельного кадастру»
Одеської регіональної філії, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 18.02.2005 року за № 04.

Відповідно до п.7 Договору оренди,
орендна плата вноситься у грошовій
формі у розмірі 10 % нормативної
грошової оцінки землі.

Згідно п.11 Договору оренди, розмір
орендної плати переглядається один раз
у два роки у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін, тарифів, у тому
числі внаслідок інфляції; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках
передбачених законом.

Рішенням Білгород-Дністровської
районної ради від 27.07.2012 року № 278
затверджено нову нормативну оцінку
зазначеної земельної ділянки.

З 01.01.2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України, статтею 288
якого зазначено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оренду землі», оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності. Статтею 13 цього ж
закону передбачено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, та не може
перевищувати для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки. При цьому у разі визначення
орендаря на конкурентних засадах може
бути встановлений більший розмір
орендної плати, ніж зазначений у цій
частині (п.288.5 ст.288 Податкового кодексу
України).

Пунктом 13 типового договору оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.03.2004
року № 220, встановлено, що розмір
орендної плати переглядається у разі
зміни розміру земельного податку,
підвищення цін і тарифів, зміни
коефіцієнтів індексації, визначених
законодавством, та в інших випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного
кодексу України, сторони в договорі не
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо зазначено про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Відповідно до змісту статей 759 та 762 ЦК
України законом можуть бути
передбачені особливості укладання та
виконання договору найму (оренди), і
договором або законом може бути
встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Згідно вимог статті 654 ЦК України, зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ст.632 ЦК України, у випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Частиною 1 ст.792 ЦК України передбачено,
що за договором найму (оренди)
земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом, яким є
Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України). Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Згідно з ст.15 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату є
однією із суттєвих умов договору
оренди.

Умовами спірного договору (п.11)
передбачені підстави для зміни розміру
орендної плати, в тому числі у випадку
збільшення розмірів ставки земельного
податку; в інших випадках, передбачених
законодавчими актами України.

Згідно ст.30 Закону України «Про оренду
землі», зміна умов договору оренди
здійснюється у письмовій формі за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору спір розглядається у судовому
порядку.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Частиною 3 ст.653 ЦК України передбачено,
що у разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Згідно витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 10.06.2014 року № 1412,
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 488 382,11 грн. У зв'язку з
цим орендна плата має сплачуватися
орендарем за наступним розрахунком: 488
382,11 грн. х 10 % = 48 838,21 грн. на рік.

Згідно резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
року у справі щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 124 Конституції України (справа
про досудове врегулювання спорів),
положення частини другої статті 124
Конституції України щодо поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами. Тобто, на
думку прокурора, нормами чинного
законодавства передбачена можливість
зміни умов договору за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у випадках
встановлених договором або законом.
Оскільки сторонами в договорі оренди
передбачена можливість збільшення
розміру орендної плати, а орендна плата
на земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, тому законодавча зміна
граничного розміру цієї плати є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленої умовами
договору.

Відповідно до ст.80 ЗК України,
суб'єктами права власності на землю є,
зокрема, держава, яка реалізує це право
через відповідні органи державної
влади, - на землі державної власності.
Статтею 84 ЗК України передбачено, що у
державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності. Право
державної власності землю набувається
і реалізується державою через органи
виконавчої влади відповідно до
повноважень, визначених цим Кодексом.
Таким чином, відсутність додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки завдає шкоду державній
власності, розпорядником якої згідно
договору оренди земельної ділянки є
Білгород-Дністровська районна
державна адміністрація.

Представник Білгород-Дністровської
міжрайонної прокуратури Одеської
області в судовому засіданні 12.08.2014
року заявлені позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник Б-Дністровська РДА в
судове засідання 12.08.2014 року не з'явився
без поважних причин, про причини неявки
суд не повідомив, будь-яких клопотань
не заявляв, хоча про час та місце
судового розгляду був належним чином
повідомлений, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
відповідним довідковим листом, згідно
з яким представник Б-Дністровської РДА
в попередньому судовому засіданні
15.07.2014 року був повідомлений про
перенесення слухання справи саме на
12.08.2014 року о 10:30 год., про що власноручно
розписався.

Відповідач - ОСОБА_4, відзив або
заперечення на позов прокурора до суду
не надав та в судові засідання не
з'явився без поважних причин, про
причини неявки суд не повідомив,
будь-яких клопотань не заявляв, хоча
про час та місце судового розгляду був
належним чином повідомлений, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи відповідними поштовими
повідомленнями.

Представник третьої особи - відділу
Держземагентства, в судові засідання
не з'явився, але начальником відділу
подано до суду клопотання, згідно якого
він просить суд справу розглядати без
участі їх представника за наявними
матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
169 Цивільного процесуального кодексу
України, суд відкладає розгляд справи в
межах строків, встановлених статтею 157
цього Кодексу, у разі першої неявки в
судове засідання сторони або
будь-якого з інших осіб, які беруть
участь у справі, оповіщених у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, якщо вони
повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними.

Неявка представника в судове засідання
без поважних причин або неповідомлення
ним про причини неявки не є перешкодою
для розгляду справи (ч.2 ст.169 ЦПК
України).

Враховуючи викладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності позивач, відповідача та
третьої особи, на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, заслухавши в судовому
засіданні пояснення представника
прокуратури, суд дійшов до наступних
висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
18.02.2005 року між Б-Дністровською РДА
(Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) був
укладений договір оренди земельної
ділянки, відповідно до п.1 якого
Орендодавець надав, а Орендар прийняв в
строкове платне користування земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення - землі рекреаційного
призначення, яка знаходиться на
території Білгород-Дністровського
району Одеської області, за межами
населеного пункту, на території
Будацької Коси, біля села Курортне.

Згідно із п.п. 2-3 Договору, в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 0,3633 га, в тому числі
0,3633 га забудованих земель. На земельній
ділянці знаходяться об'єкти нерухомого
майна: будівлі та споруди бази
відпочинку «Ювма».

Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 10 134,46 грн. (п.4
Договору).

Відповідно до п.7 Договору, договір
укладено на 25 років. Після закінчення
строку договору Орендар має переважне
право поновлення його на новий строк. У
цьому разі Орендар повинен не пізніше
ніж за 30 днів до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

Згідно із п.8 Договору, орендна плата
вноситься у грошовій формі у розмірі 10,0
% нормативної грошової оцінки землі, у
розмірі 1 013,45 грн. за кожен рік оренди,
що складає 25 336,25 грн. за весь строк
оренди.

Пунктом 11 Договору встановлено, що
розмір орендної плати переглядається
один раз у два роки у разі:

- зміни умов господарювання,
передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку,
підвищення цін, тарифів, у тому числі
внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених
законом.

Зміна умов договору здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору спір розв'язується
у судовому порядку (п.п. 30-31 Договору).

Відповідно до п.38 Договору, цей договір
набирає чинності після підписання
сторонами та державної реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки від
18.02.2005 року підписаний сторонами та
зареєстрований у «Центрі державного
земельного кадастру» Одеської
регіональної філії, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 18.02.2005
року за №04.

27.07.2012 року Білгород-Дністровською
районною радою прийнято рішення №278-VI
«Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, ОСОБА_2, для
обслуговування будівель та споруд бази
відпочинку «Ювма», розташованої за
адресою: Одеська область,
Білгород-Дністровський район,
територія Будацької коси біля с.
Курортне (за межами населених
пунктів)», яким вирішено:

- затвердити технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, площею 0,3633 га, ОСОБА_2, для
обслуговування будівель та споруд бази
відпочинку «Ювма», розташованої за
адресою: Одеська область,
Білгород-Дністровський район,
територія Будацької коси біля с.
Курортне (за межами населених пунктів),
грошова нормативна оцінка якої складає
488 382,11 грн.;

- районній державній адміністрації
рекомендувати прийняти відповідний
нормативно-правовий акт про
затвердження конкретної ставки у
відсотках від нормативної грошової
оцінки за оренду земельної ділянки та
укласти додаткові угоди відповідно до
затвердженої нормативної грошової
оцінки до 15.08.2012 року.

Дані обставини і стали підставою для
звернення заступником
Б-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Б-Дністровської РДА до суду з позовом
до ОСОБА_2 за участю третьої особи
Відділу Держземагентства про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки.

Між тим, суд з такими вимогами
прокурора погодитися не може, вважає їх
необґрунтованими та безпідставними,
виходячи з наступного.

У своїй позовній заяві прокурор
обґрунтовує посиланням на статтю 651 ЦК
України, яка передбачає, що договір
може бути змінений за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін в разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом, та
вказує, що з набранням чинності з 01.01.2011
року Податкового кодексу України,
статті 288.5 та 288 якого встановлюють, що
розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, та не може
перевищувати для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки. При цьому у разі визначення
орендаря на конкурентних засадах може
бути встановлений більший розмір
орендної плати, ніж зазначений у цій
частині. Крім того, прокурор
посилається на те, що Б-Дністровською
РР було прийнято 27.07.2012 року рішення №
278-VI, яким було затверджено технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, площею 0,3633
га, ОСОБА_2, для обслуговування будівель
та споруд бази відпочинку «Ювма»,
розташованої за адресою: Одеська
область, Білгород-Дністровський район,
територія Будацької коси біля с.
Курортне (за межами населених пунктів),
грошова нормативна оцінка якої складає
488 382,11 грн.

Тому прокурор вважає, що у договір
оренди земельної ділянки від 18.02.2005
року, укладений між Б-Дністровською РДА
та ОСОБА_2, мають бути внесені зміни в
частині розміру орендної плати.

Відповідно до ст.58 Конституції України,
закони та інші нормативно правові акти
не мають зворотної дії в часі, за
винятком коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оренду землі», оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Згідно із ст.13 Закону України «Про
оренду землі», договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Таким чином, правовідносини щодо
оренди землі полягають у оплатному
користуванні земельною ділянкою на
умовах передбачених договором. Такі
правовідносини (і зобов'язання щодо
оплатної передачі і зобов'язання щодо
користування і сплати орендної плати)
виникають між орендодавцем і орендарем
одночасно в момент укладання договору
оренди.

Тобто, правовідносини оренди між
Б-Дністровською РДА та ОСОБА_2 виникли у
2005 році, а тому на них неможливо
розповсюдити дію Податкового кодексу
України, який набрав чинності з 01.01.2011
року, з огляду на наведені вище приписи
Конституції України, а також положення
рішення Б-Дністровської РР від 27.07.2012
року рішення №278-VI про визначення нової
грошової нормативної оцінки землі.

Як було вище зазначено, правовідносини
оренди землі, відповідно до закону, не
можуть бути безоплатними і полягають у
одночасному виникненні всіх прав і
обов'язків, які з них випливають,
зокрема, обов'язку сплачувати
встановлену договором орендну плату.
Ці правовідносини (зобов'язання
передати земельну ділянку, прийняти
земельну ділянку, користуватися
земельною ділянкою, сплачувати орендну
плату та інше) є нерозривними,
неможливо відокремити права і
обов'язки щодо користування земельною
ділянкою права і обов'язки щодо сплати
орендної плати і оцінювати окремо,
оскільки самі по собі такі права і
обов'язки не визначають правовідносин
оренди землі. Тільки сукупність таких
прав і обов'язків (як то передбачено
законом) складає правовідносини оренди
землі.

Отже, якщо йдеться про регулювання
законом орендних правовідносин, то і
дію на них законів у часі слід
встановлювати виходячи з моменту їх
виникнення, в тому числі і щодо
орендної плати.

Таким чином, положення Податкового
кодексу України можуть і повинні бути
застосовані до орендних відносин, які
виникають після набрання ним чинності,
тобто до договорів (і, відповідно,
розмірів орендної плати), які
укладаються після набрання чинності
зазначеним кодексом.

Щодо договорів, укладених до внесення у
законодавство відповідних змін, то
така зміна можлива лише на умовах та за
підставами передбаченими договором
або, якщо законом прямо передбачена
відповідна умова при настанні якої
орендна плата підлягає перегляду.

Крім того, укладений між
Б-Дністровською РДА та ОСОБА_2 договір
оренди земельної ділянки від 18.02.2005
року містить п.11, який передбачає
підстави зміни розміру орендної плати.
До таких підстав договором віднесено:

- зміни умов господарювання,
передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку,
підвищення цін, тарифів, у том числі
внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених
законом.

Порядок зміни орендної плати
встановлений ст.23 Закону України «Про
оренду землі» передбачає, що орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності, які передані в
оренду для сільськогосподарського
використання, переглядається один раз
на три роки в порядку, встановленому
законом або договором оренди. Орендна
плата за земельні ділянки, що
перебувають у власності фізичних та
юридичних осіб, переглядається за
згодою сторін. Орендар має право
вимагати відповідного зменшення
орендної плати в разі, якщо стан
орендованої земельної ділянки
погіршився не з його вини.

Наведений перелік підстав для зміни
узгодженого сторонами розміру
орендної плати є вичерпним і не містить
у собі такої підстави для зміни розміру
орендної плати, як зміна встановлених
статтею 21 цього закону граничних
розмірів орендної плати або визначення
нової грошової нормативної оцінки
землі.

Не містять приписів щодо
обов'язковості зміни або перегляду
узгодженої у відповідних договорах
орендної плати і положення Податкового
кодексу України.

Таким чином, як умовами укладеного між
сторонами договору оренди так і
приписами закону також не передбачено
такої підстави для зміни розміру
орендної плати, якою обґрунтовує свої
позовні вимоги прокурор.

Крім того, ст.2 Закону України «Про
оренду землі» визначені правові засади
оренди землі і встановлено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Тобто, правовідносини оренди землі є
одним з видів цивільних правовідносин
і підлягають регулюванню Цивільним
кодексом України і актами цивільного
законодавства.

Стаття 5 Цивільного кодексу України
встановлює дію актів цивільного
законодавства у часі і передбачає:

1. Акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

2. Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

3. Якщо цивільні відносини виникли
раніше і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Також, на правовідносини оренди землі,
як складову частину цивільних
правовідносин, заснованих на договорі,
зокрема, на правовідносини що
стосуються зміни умов договору
розповсюджуються відповідні положення
глави 53 Цивільного кодексу України.

Так, ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України
визначені підстави для зміни або
розірвання договору, зокрема, зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.651 Цивільного кодексу
України, договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

В ході розгляду спору судом
встановлено, що у спірних
правовідносинах ні договором, ні
будь-яким інших законом, утому числі
Податковим кодексом, не встановлено
обов'язку орендаря та орендодавця
змінювати умови договору оренди землі
щодо розмірів орендної плати від
нормативної грошової оцінки землі у
разі зміни граничних розмірів орендної
плати, встановлених законом, або
визначення нової грошової нормативної
оцінки землі.

Згідно із ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного
процесуального кодексу України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Кожна сторона повинна довести
ті обставин, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 6
цього Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні (ст.213
ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про
неправомірність, безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог
заступника Б-Дністровського
міжрайонного прокурора, у зв'язку з чим
в задоволенні позову заступника
Б-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Б-Дністровської РДА до ОСОБА_2 за участю
третьої особи Відділу
Держземагентства про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки слід
відмовити.

Керуючись ст.58 Конституції України,
ст.ст. 1, 2, 13, 23 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст. 80, 84 Земельного
кодексу України, п.288.5 ст.288 Податкового
кодексу України, ст.ст. 5, 6, 632, 651, 653, 654, 759,
762, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст.
3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
заступника Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації до
ОСОБА_2 за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Відділу
Держземагентства у
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко