РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2014
м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого судді -
Шимчика Р.В.,

при секретареві -
Піддубняк
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Жашків
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини та
визнання свідоцтва про спадщину
частково недійсним, третя особа -
Жашківська державна нотаріальна
контора,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини та визнання
свідоцтва про спадщину частково
недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказала, що вона є донькою ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після його
смерті залишилося спадкове майно, а
саме: земельна ділянка, житловий
будинок з господарськими спорудами, що
знаходяться по АДРЕСА_1 та земельний
пай.

В період з жовтня 2010 року по серпень 2011
року один за одним померли близькі люди
позивачки: донька, сваха, мати і ще одна
сваха, і тому вона перебувала у тяжкому
стані. Вважаючи необхідним належно
оформити документи і спадщину після
смерті батька вона 02.11.2011 року подала
відповідну заяву до Жашківської
державної нотаріальної контори.

Від державного нотаріуса Євич І.П.
позивачка отримала довідку -
роз'яснення щодо її заяви, з якої
вбачається, що вона пропустила строк на
подання заяви про прийняття спадщини і
вважається такою, що не прийняла
спадщину.

Разом з тим з листа позивачка
дізналася, що подавала заяву про
відмову від спадщини, яка засвідчена її
підписом, до Литвинівської сільської
ради Жашківського району Черкаської
області. Як вбачається з листа, після
смерті батька спадщину прийняв брат
позивачки ОСОБА_2, про що видано
свідоцтва від 20.06.2011 р. за р. № 2-1276 та від
29.06.2011 р. за р. № 2-1385.

Дізнавшись про це, вона звернулася до
прокуратури про вчинення злочину,
оскільки такої заяви вона не писала.

Вироком Жашківського районного суду
Черкаської області від 23.08.2013 року
ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК
України, а саме за підробку підписів в
заяві про відмову від належної
позивачці частини спадкового майна на
його користь та в заяві про відмову від
належної брату ОСОБА_5 частини
спадкового майна на користь ОСОБА_2 та
використання таких заяв з метою
отримання спадщини.

09 квітня 2014 року позивачка отримала
повторні свідоцтва про смерть батька і
матері.

Позивачка вважає, що перенесені
смерті близьких людей, її дії
-оскарження злочинних дій, та отримання
документів, що підтверджують факт
смерті, вказують на поважність причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини, в зв»язку з чим
вона звернулася до суду із зазначеним
позовом.

В судове засідання позивачка
ОСОБА_1 не з'явилася, при цьому в
судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_6, який діє згідно
довіреності від 17.07.2014 року, заявлений
позов підтримав в повному обсязі, суду
пояснив, що його довірителька не
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини у зв'язку
з тим, що вона тяжко переживала смерть
близьких їй людей. В зв'язку з
постійними стресами, похованням
родичів, в неї погіршився стан здоров'я
і позивачка перебувала на лікуванні.
Також позивачка перебуває на
постійному обліку в Комунальному
некомерційному підприємстві «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 3» Святошинського району м. Києва
через гіпертонічні хвороби, ішемічну
хворобу серця, стенокардію,
атеросклероз, які вона отримала у
результаті нервового напруження у 2010
-2011 роках, захворювання лише
ускладнюються і поглиблюються.
Вироком Жашківського районного суду
Черкаської області від 23.08.2013 року
брата позивачки було засуджено за ч. 1,
ч. 4 ст. 358 КК України, а саме за підробку
підпису позивачки на заяві про відмову
від спадщини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
заявлений позов не визнав, суду
пояснив, що його вина полягає лише в
тому, що він особисто підписався у
заявах про відмову від спадщини за
сестру та брата, оскільки в них була
домовленість, що спадщину прийме він
один, а сестра та брат проживають в
м.Києві та не мали часу приїхати та
написати відповідні заяви. Його брат до
цього часу не має до нього ніяких
претензій. Що хоче від нього сестра -
він не розуміє. Крім того, зазначив, що
земельну ділянку для ведення
сільськогосподарського господарства
після смерті батька він успадкував
одноособово, так як батько заповів її
конкретно йому.

В судовому засіданні представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог - Жашківської
державної нотаріальної контори -
державний нотаріус Євич І.П., -
заперечувала проти задоволення позову
та суду пояснила, що відповідач ОСОБА_2
отримав 20.06.2011 року свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на земельну
ділянку площею 2,52 га, надану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
та свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 20.11.2011 року на житловий
будинок АДРЕСА_1. Вважає, що згідно
чинного законодавства, позивачка
пропустила строк для прийняття
спадщини без поважних причин, і за цих
обставин наявність, чи відсутність
заяви про відмову від спадщини жодним
чином не впливає на порушення її прав,
так як вона фактично спадщину не
прийняла.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом установлено, що відповідно до
копії свідоцтва про смерть від 09 квітня
2014 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, актовий запис про смерть № 13.

Згідно копії заповіту від 20.03.2004 року,
посвідченого секретарем
Литвинівської сільської ради Чернегою
І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №5,
ОСОБА_3, проживаючий в АДРЕСА_1 заповів
все майно, яке на день смерті буде
належати йому, де б воно не знаходилося
і з чого б воно не складалося і на що він
матиме право за законом, в тому числі
житловий будинок з господарським та
будівельними спорудами, які
знаходяться в АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_1.

Згідно копії заповіту від 20.03.2004 року,
посвідченого секретарем
Литвинівської сільської ради Чернегою
І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №6,
ОСОБА_3, проживаючий в АДРЕСА_1 заповів
належний йому державний акт на право
приватної власності на землю ІІ-ЧР 041669,
а також майновий пай, ОСОБА_2.

Відповідно до копії свідоцтва на
спадщину за заповітом від 20.06.2011 року,
посвідченого державним нотаріусом
Жашківської державної нотаріальної
контори Євич І.П., ОСОБА_2 отримав
свідоцтво на спадщину, яка складається
з земельної ділянки площею 2,52 га,
наданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до копії свідоцтва на
спадщину за заповітом від 29.06.2011 року,
посвідченого державним нотаріусом
Жашківської державної нотаріальної
контори Євич І.П., ОСОБА_2 отримав
свідоцтво на спадщину, яка складається
з житлового будинку АДРЕСА_1.

23 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_2 був
засуджений Жашківським районним судом
за ч.ч.1,4 ст.358 КК України за підробку
документів, тобто - зазначених вище
заяв про відмову від спадщини, та їх
використання.

Відповідно до приписів Цивільного
кодексу України (статті 1268, 1269)
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати у строк шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК
України), до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст.. 1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. Ч.3
цієї ж статті передбачено, що за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30 травня
2008 року № 7 «Про судово практику у
справах про спадкування», вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку
для прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що
поважними є

причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Узагальнення судової практики
розгляду судами справ про надання
спадкоємцеві додаткового строку для
прийняття спадщини свідчить про те, що
поважними причинами пропуску строку
визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба
спадкоємців; 2) велика відстань між
місцем постійного проживання
спадкоємців і місцем знаходження
спадкового майна; 3) складні умови
праці, які, зокрема, пов'язані з
тривалими відрядженнями, в тому числі
закордонними; 4) перебування
спадкоємців на строковій службі у
складі Збройних Сил України; 5)
необізнаність спадкоємців про
наявність заповіту тощо.

Згідно довідки від 17.08.2014 року, виданої
комунальним некомерційним
підприємством «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 3»
Святошинського району м. Києва, ОСОБА_1,
остання перебуває під наглядом в
комунальному некомерційному
підприємстві «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 3»
Святошинського району м. Києва.
Перебуває на «Д» обліку. Однак, у
вказаній довідці не зазначено, з якого
саме часу позивачка хворіє та
перебуває на обліку, що унеможливлює
прийняти її як належний доказ
поважності причин пропуску строку для
звернення до нотаріальної контори.

Крім того, із амбулаторної карти
хворого, яку було оглянуто в судовому
засіданні та копії відповідних аркушів
якої приєднано до матеріалів справи,
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто
в день смерті батька, позивачка
зверталася у лікувальний заклад із
скаргами на головний біль та загальне
погіршення здоров»я в результаті чого
їй було призначено амбулаторне
лікування. Наступний запис в
амбулаторній карті хворого датований 25
листопада 2010 року, згідно якого її
самопочуття на момент огляду
поліпшилося. Послідуючий запис в карті
датований вже 17 липня 2014 року, тобто на
момент розгляду даної цивільної справи
на розгляду в суді.

Шестимісячний строк для подачі заяви
про прийняття спадщини після смерті
батька позивачки закінчився 03 травня
2012 року, при цьому нею надано докази про
звернення до лікувального закладу лише
в листопаді 2010 року. Крім того, родичі
позивачки, на яких вона посилається в
своїй позовній заяві, померли не в
період, відведений законодавством для
прийняття спадщини після смерті
батька.

Суд вважає за необхідне відзначити
також те, що про вирок суду, яким було
засуджено відповідача - брата
позивачки, останній було відомо з
серпня місяця 2013 року, при цьому до суду
із даною заявою вона звернулася в
червні місяці 2014 року. Посилання
позивачки на те, що вона лише в квітні
2014 року отримала повторно свідоцтво
про смерть батька, а тому не могла
звернутися до суду раніше, є, на думку
суду, недоречним, оскільки їй було
відомо про наявність заведеної
спадкової справи в нотаріальній
конторі після смерті батька, яка, в свою
чергу, повинна містити свідоцтво про
смерть батька.

Таким чином, аналізуючи зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212,213,215 ЦПК України,
ст.ст. 1268, 12691270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини та визнання
свідоцтва про спадщину частково
недійсним, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаській області
через Жашківський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя:
Роман Васильович Шимчик