У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого:Гвоздика П.О.,

суддів: Журавель В.І., Касьяна О.П.,
Савченко В.О., Ситнік О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк» Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк» Надра»
(далі - ПАТ КБ «Надра») звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між
ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 19 липня 2007 року
було укладено кредитний договір, за
умовами якого банк надав ОСОБА_2 у
кредит грошові кошти у сумі 195 тис.
доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,49 % на
рік та кінцевим терміном повернення
кредиту - до 18 липня 2024 року. У
забезпечення виконання зобов'язань за
даним кредитним договором 19 липня 2007
року між банком та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки, за умовами якого
остання поручилась перед банком
відповідати за виконання ОСОБА_2 взятих
на себе кредитних зобов'язань. У зв'язку
з невиконанням відповідачем ОСОБА_2
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором утворилась кредитна
заборгованість, яка становить 2 918 957 грн
36 коп., яку банк просив стягнути
солідарно з відповідачів на свою
користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 січня 2014
року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ
«Надра». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
від 19 липня 2007 року в сумі 2 918 957
грн 36 коп. Вирішено питання про судові
витрати.

Не погоджуючись з судовим рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_3 у січні
2014 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20
березня 2014 року залишено без руху
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 січня 2014 року у
зв'язку зі сплатою судових витрат у
неповному обсязі та надано строк для
усунення вказаних недоліків - п'ять
днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 квітня
2014 року апеляційну скаргу визнано
неподаною та повернуто особі, яка
подала апеляційну скаргу, оскільки
заявником у встановлений строк вимоги
ухвали суду від 20 березня 2014 року не
виконано, зазначені недоліки скарги не
усунуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 просить скасувати
ухвалу суду апеляційної інстанції та
повернути справу до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Повертаючи апеляційну скаргу особі,
яка її подала, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що цією
особою не виконані вимоги ухвали
апеляційного суду від 20 березня 2014
року, а саме, у встановлений строк не
надано докази про доплату судових
витрат.

Проте, з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна з огляду на наступне.

Апеляційна скарга за формою і змістом
повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
згідно з вимогами, встановленими ст. 295
цього Кодексу, а також у разі несплати
суми судового збору застосовуються
положення ст. 121 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що
подана апеляційна скарга не
відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України,
оскільки заявником не у повному обсязі
сплачено судовий збір.

В ухвалі про визнання апеляційної
скарги неподаною, апеляційний суд
зазначив, що вимоги ухвали від 20
березня 2014 року про залишення
апеляційної скарги без руху заявником
не виконані.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається, що копію ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 березня 2014 року
направлено на адресу заявника 27
березня 2014 року, а отримано останнім 03
квітня 2014 року.

Із наданих до касаційної скарги
матеріалів вбачається, що заявником на
усунення недоліків апеляційної скарги
07 квітня 2014 року направлено на адресу
апеляційного суду оригінал квитанції
про доплату судового збору, тобто в
межах наданого судом та встановленого
ст.121 ЦПК України строку.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 70 ЦПК
України процесуальний строк не
вважається пропущеним, якщо до його
закінчення заява, скарга, інші
документи чи матеріали або грошові
кошти, здані на пошту чи передані
іншими відповідними засобами зв'язку.

За таких обставин у апеляційного суду
не було підстав для визнання
апеляційної скарги неподаною та її
повернення.

Ураховуючи викладене, оскаржувана
ухвала апеляційного суду не може
вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа передачі до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 квітня
2014 року скасувати, а справу передати
до суду апеляційної інстанції на новий
розгляд для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
П.О. Гвоздик

Судді:

В.І. Журавель

О.П. Касьян

В.О. Савченко

О.М. Ситнік