Справа № 310/3194/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 рокум. Бердянськ судді
Полянчука Б.І., при секретарі Панченко
Л.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням у якому зазначив,
що на підставі договору дарування від
29.11.2013 року він є власником квартири
АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі
зареєстровані відповідачі, які є
колишніми власниками квартири і в ній
не проживають. Реєстрація відповідачів
перешкоджає йому оформити субсидію по
оплаті житлово-комунальних послуг.
Просив визнати відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Позивач та його представник
у судове засідання не з'явились, подали
заяви про розгляд справи в їх
відсутності (а.с.21,38).

Відповідачі у судове
засідання не з'явились без поважних
причин, про слухання справи
повідомлені належним чином (а.с.36-37).

З'ясувавши всі обставин
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16,
ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
своїм майном.

Підставою для задоволення
позову власника є встановлення факту
порушення прав власника і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

Права власника житлового
будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК
України, ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися житлом на
власний розсуд.

Обмеження чи втручання у
право власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 3, 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Із договору дарування від
29.11.2013 року видно, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Це право зареєстровано за
ним у Державному реєстрі речових прав
не нерухоме майно (а.с.7).

Згідно довідки ОСББ
«Фрегат» ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстровані у АДРЕСА_1 (а.с.10).

Із договору купівлі-продажу
від 28.01.2004 року видно, що відповідач
ОСОБА_2 була попереднім власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Факт порушення прав
власника і об'єктивно існуючих
перешкод у здійсненні ним цих прав
підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що
позивач на законних підставах набув
право власності на квартиру АДРЕСА_1, а
відповідачі роблять йому перешкоди у
здійсненні прав власника, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України,
ст. 150 ЖК України, ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя