АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3948/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2656/14
Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

треті особи: ОСОБА_3, Автозаводський
відділ державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції,

про стягнення коштів на утримання
повнолітньої дитини, яка навчається, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в травні 2014 року звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів
на утримання повнолітньої дитини, яка
навчається. У позові зазначив, що
перебуває на утриманні батька ОСОБА_4, з
яким і проживає. У зв'язку з навчанням у
коледжі Кременчуцького національного
університету ім. М.Остроградського, а
також у зв'язку з навчанням в музичній
школі, він потребує додаткових коштів
для придбання комп'ютерної техніки.
Крім того, він потребує коштів і на своє
лікування.

А тому позивач просив стягнути з
відповідачки кошти на його утримання в
розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з
01.05.2014 року до закінчення ним навчання.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16 липня 2014 року позов ОСОБА_1 -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
кошти на його утримання у зв'язку з
навчанням в розмірі 1/12 частини зі всіх
видів заробітку (доходів), щомісячно,
починаючи з 05 травня 2014 до закінчення
навчання - 30 червня 2016 року, та на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м.Кременчука Полтавської області
від 16 липня 2014 року прийнято та визнано
відмову ОСОБА_1 від позову в частині
вимог до ОСОБА_4 про стягнення коштів на
утримання повнолітньої дитини, яка
навчається. Провадження по справі у цій
частині - закрито.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на
вказане рішення, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове, яким його
позов задовольнити повністю,
посилаючись на прийняття
оскаржуваного рішення із порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

У запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 просить рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. На думку ОСОБА_3 рішення
суду ухвалено із дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Позивач та відповідач у судове
засідання не з'явилися, будучи
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, третю особу.
перевіривши матеріали справи у межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За приписами ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як передбачено ст. 199 СК України, якщо
повнолітня дочка, син продовжують
навчатися і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України, як то: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1992
року, який було розірвано рішенням
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 05 травня 2010 року.

Від цього шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають
двох дітей: доньку ОСОБА_3, 1992 року
народження та сина ОСОБА_1, 1996 року
народження.

Згідно вищевказаного рішення суду було
визначено місце проживання: дочки
ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_2, сина ОСОБА_1 з
батьком ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 24 жовтня 2012
року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 були
стягнуті кошти на її утримання у
розмірі 150 грн. щомісячно на час
навчання в Полтавському музичному
училищі ім. М.В. Лисенка до досягнення
23-х років.

З 2013 року ОСОБА_3 навчається у
Вінницькому училищі культури і
мистецтва ім.М.Д. Леонтовича на денній
формі і у зв'язку з цим рішенням
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 05 березня 2014 року, яке
набрало законної сили 23 квітня 2014 року,
розмір коштів на утримання ОСОБА_3
стягнутих з ОСОБА_4 були збільшені до 200
грн. щомісячно. Позивач ОСОБА_1 не
працює, навчається на денній формі
навчання коледжу Кременчуцького
національного університету ім.
М.Остроградського з терміном навчання
з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року.

Тобто, третя особа ОСОБА_3 перебуває на
утриманні у відповідачки ОСОБА_2, не
працює у зв'язку з навчанням.

Судом також встановлено, що позивач
навчається в Кременчуцькій дитячій
музичній школі проживає та перебуває
на утриманні у свого батька ОСОБА_4,
який не працює, і як постає з пояснень
ОСОБА_4, останній має нерегулярні та
мінливі заробітки.

Відповідачка ОСОБА_2 працює у Міському
центрі соціальної реабілітації
дітей-інвалідів, має постійне місце
роботи і одержує заробітну плату, яка
за розмірами не є значною.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачка працює асистентом
вчителя-реабілітолога у Міському
центрі соціальної реабілітації
дітей-інвалідів та має стабільний
заробіток.

Врахувавши матеріальний стан позивача
та його батька ОСОБА_4, забезпеченість
відповідачки, яка на даний час
працевлаштована та має постійний
заробіток, а також враховуючи факт
утримання ОСОБА_2 рідної сестри
позивача, яка навчається, незначний
розмір доходів відповідачки ОСОБА_2,
суд першої інстанції вірно прийшов до
висновку про часткове задоволення
позову та можливість стягнення
аліментів у розмірі 1/12 частини з усіх
видів доходу ОСОБА_2 щомісячно.

При розгляді апеляційної скарги
позивача у частині доводів щодо
порушенням норм процесуального права
при розгляді справи, зокрема:
безпідставного залучення його батька у
якості відповідача у справі та
незалучення ОСОБА_4 до участі у справі
як представника, колегія суддів
приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Оскільки, вищевказані порушення норм
процесуального права не призвели до
неправильного вирішення справи, а
рішення по справі є по суті правильним
та справедливим, вищевказані порушення
норм процесуального права не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що апелянт не був позбавлений
можливості залучити представника чи
фахівця у галузі права на стадії
апеляційного розгляду та надати у суді
апеляційної інстанції докази, які з
поважних причин не були надані у суд
першої інстанції.

Не ставлять під сумів правильність
рішення суду першої інстанції
посилання апелянта щодо заявлених
відводів головуючого судді, оскільки
вказані відводи були розглянуті та
відхилені.

При цьому, із матеріалів справи не
вбачається наявність підстав
передбачених ст.ст. 20, 21 ЦПК України, які
б свідчили про обґрунтованість
заявлених відводів.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта щодо тиску із боку судді та
порушення таємниці нарадчої кімнати,
оскільки апеляційна скарга та
матеріали справи не містять жодних
доказів, які б підтверджували дані
доводи апелянта.

Доводи апеляційної скарги які
стосуються неповного з'ясування судом
обставин справи також не спростовують
висновки суду першої інстанції,
оскільки судом першої інстанції було в
повному обсязі встановлено і
досліджено предмет доказування по
цивільній справі, виходячи із тих
доказів, які надавалися стороною
позивача і відповідача.

Безпідставними є доводи в частині
невідповідності висновків суду
обставинам справи, оскільки із
урахуванням наданих сторонами доказів,
суд вірно встановив наявність
правовідносин, пов'язаних з вимогою до
позивачки здійснювати платежі на
утримання повнолітньої дитини.

При цьому, суд обґрунтовано, із
дотриманням положень ст. 212 ЦПК України,
дав оцінку доказам у справі.

Із матеріалів справи, зокрема, із
довідки про доходи ( а.с. 26, ) вбачається,
що ОСОБА_2 працює на посаді асистента -
реабілітолога медичного центру
соціальної реабілітації дітей
інвалідів, має стабільний заробіток
(2456, 39 грн.), з нею проживає дочка ОСОБА_3,
яка навчається та перебуває на
утриманні у відповідачки ОСОБА_2

В той же час, будь які докази щодо
значних та мінливих доходів
відповідачки позивачем суду не надано,
як в суді першої, так і до суду
апеляційної інстанції.

Не знайшли свого підтвердження
вказівки в апеляційній скарзі на
неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів маж
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Тобто, стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі можливо лише за
наявності обставин, передбачених у ч. 1
ст. 184 СК України.

Оскільки встановлено, що відповідачка
має стабільний заробіток, а наявність
обставин передбачених ч. 1 ст. 184 СК
України позивачем не доведено, то
підстави стягнення аліментів в твердій
грошовій суті відсутні, але беручи до
уваги, що при стягненні аліментів мають
бути враховані й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей (ст. 182
«Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів», ст. 183
«Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі») суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
можливість стягнення аліментів у
відсотках від заробітку.

При цьому, при визначенні розміру
аліментів, суд першої інстанції
врахував приписи ч. 1 ст. 182 ЦПК України,
в тому числі як стан здоров'я позивача
так і стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей.

Крім того, слід звернути увагу, що
відповідно до положень ст. 199 ЦК
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчатися і у зв'язку із
цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що рішення
суду першої інстанції є по суті
правильне і справедливе, доводи
апеляційної скарги не ставлять під
сумнів його правильність, а тому
підстави для зміни чи скасування його
відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314,
319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль