Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого- Власова С.О.,

суддів- Дроботі
В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі-
Савариній Т.І.,

з участю: представника
апелянта - Гринихи Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 17 січня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Новодавидівської сільської ради
Мукачівського району, третя особа:
ОСОБА_5 про визнання незаконним та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, -

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся в
суд із вищезазначеним позовом,
мотивуючи тим, що рішенням виконавчого
комітету Новодавидівської сільської
ради Мукачівського району
Закарпатської області від 17 червня 2005
року № 33 було оформлено за ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності на
домоволодіння, а в подальшому останнім
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 337341 на
домоволодіння в АДРЕСА_1 по 1/3 частини
за кожним.

На підставі внесеного прокурором
Мукачівського району протесту від
13.08.2012 року рішенням 21 сесії 6 скликання
ОСОБА_6 сільської ради від 14 серпня 2012
року за № 311 рішення виконкому ОСОБА_6
сільської ради № 33 від 17 червня 2005 року
скасовано, а протест прокурора
задоволено. А тому позивач вважає, що
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, яке видано на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування яке скасоване органом
місцевого самоврядування на підставі
протесту прокурора слід визнати
незаконним та скасувати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 17 січня 2013 року позов
задоволено:

- свідоцтво серії ЯЯЯ № 337341 від 13
липня 2005 року про право власності на
нерухоме майно, а саме домоволодіння
АДРЕСА_1 визнано незаконним та
скасовано;

- реєстрацію права власності на
нерухоме майно, а саме домоволодіння в
АДРЕСА_1, реєстраційний номер 11334421 -
скасовано.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк»
подав апеляційну скаргу, у якій
посилаючись на незаконність судового
рішення із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповного встановлення обставин
справи, просив скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги
зазначає, що до участі в справі не
залучено ПАТ КБ «ПриватБанк» в якості
третьої особи, а результатом рішення
про визнання незаконним та скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно вплинуло на його обсяг
прав та обов'язків, оскільки спірне
домоволодіння відповідач ОСОБА_4
передав в іпотеку по забезпеченню
зобов'язань за кредитним договором від
06.03.2007 року № МКН0GA00000197, укладеним між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем
ОСОБА_4., який отримав кредит у ПАТ КБ
«ПриватБанк» в розмірі 31332,00 дол. США.
Відповідачі по справі з метою
уникнення виконання зобов'язань по
вищезгаданому кредитному договору
через виконання рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
ініціювали подання позову про визнання
свідоцтва про право власності на
предмет іпотеки недійним через
зацікавлену особу - позивача, що
підтверджує мотиви відповідача
зберегти за собою предмет іпотеки та не
виконувати зобов»язання за кредитним
договором.

Представник апелянта Гриниха Т.Ю.
підтримала апеляційну скаргу з
мотивів, викладених у ній.

Позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4,
представник відповідача ОСОБА_6
сільської ради, третя особа ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явились, про час і
місце розгляду справи повідомлені, що
вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення судової
повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України справу розглянуто у
відсутності нез'явившихся сторін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника банку, дослідивши
матеріали справи та надані апелянтом
додаткові докази, які перевірено
апеляційним судом та долучено до
справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції констатував, що на
підставі протесту прокурора скасовано
рішення яким видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, а
саме домоволодіння в АДРЕСА_1, а тому
свідоцтво слід визнати недійсним та
скасувати.

Однак, проаналізувавши всі обставини
справи погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд не правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що на підставі
рішенням виконавчого комітету
Новодавидівської сільської ради від 17
червня 2005 року № 33 було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії ЯЯЯ № 337341 від 13
липня 2005 року згідно якого
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/3
частини кожному.

Рішенням 21 сесії 6 скликання
Новодавидівської сільської ради від 14
серпня 2012 року за №311 було задоволено
протест прокурора Мукачівського
району № 07-08/2173 від 13.08.2012 року та
визнано недійсним рішення виконкому
вказаної сільради від 17 червня 2005 року
за № 33 «Про оформлення права власності
на домоволодіння» за ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 по АДРЕСА_1.

Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено,
що правовий акт органу державної влади,
органу влади АРК або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові та порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Разом з тим, у відповідності до ст.15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Під захистом мається на увазі
передбачений нормами права можливий
вплив на суспільні відносини, які
зазнали протиправного впливу, з метою
поновлення порушеного, невизнаного чи
оспореного права.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається,
позивач просить визнати незаконним та
скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно. Однак, в
матеріалах справи поданим
представником банку апеляційному суду
міститься нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу будинку від 30
липня 2005 року з якого вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як продавці передали,
а ОСОБА_4 як покупець прийняв у
власність частки житлового будинку,
які становлять 2/3 (дві третіх) за
АДРЕСА_1.

Також в матеріалах справи
міститься договір іпотеки від 07.03.2007
року згідно якого ОСОБА_4 передав в
іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк» у
забезпечення позичальником
зобов'язань за кредитним договором
житловий будинок належний йому на
підставі договору купівлі - продажу від
13.07.2005 р. та свідоцтва про право
власності /ЯЯЯ/337341 від 13.07.2005 року
виданого Виконкомом ОСОБА_6 сільської
ради, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Отже, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що позивач звернувшись до суду
з даним позовом не як власник майна та
не довів в чому саме полягають
порушення його прав як позивача, а тому
у нього відсутнє право вимоги щодо
визнання незаконним та скасування
свідоцтва про право власності на
вищезазначене нерухоме майно.

Також судом безпідставно не залучено
до розгляду справи ПАТ КБ «ПриватБанк»,
як того вимагає ст.35 ЦПК України.

Банки мають залучатися до участі у
судовому розгляді спорів про визнання
незаконним та скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно, щодо
якого вони є обтяжувачами
(заставодержателями) у порядку,
встановленому ч.2 ст. 35 ЦПК України. Для
визначення наявності таких
обтяжувачів необхідно використовувати
інформацію з відповідних реєстрів
обтяжень.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначав, що рішення про
визнання незаконним та скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно вплинуло на його обсяг
прав та обов'язків, оскільки спірне
домоволодіння відповідач передав в
іпотеку по забезпеченню зобов'язань за
кредитним договором від 06.03.2007 року №
МКН0GA00000197, укладеним між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4, а
тому позбавляє його, як
іпотекодержателя звернути стягнення
на спірне заставлене майно для
задоволення своїх кредитних вимог,
оскільки кредит не погашений, існує
прострочена заборгованість та у суді
здійснюється розгляд іншої цивільної
справи про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до положень п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України неправильне застосування
норм матеріального права є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 309 ч.1 п.1,3,4, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 17 січня 2013 року - скасувати,
ухвалити нове рішення, яким у вимогах
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Новодавидівської
сільської ради, третя особа: ОСОБА_5 про
визнання незаконним та скасування
свідоцтва серії ЯЯЯ № 337341 від 13 липня
2005 року про право власності на нерухоме
майно - домоволодіння АДРЕСА_1 та
скасування реєстрації права власності
на вказане домоволодіння,
реєстраційний номер 11334421 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :