Справа № 461/1955/14
Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/4156/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

за участю секретаря: Іванової О.О.

з участю: позивача ОСОБА_2, представника
позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_2 на рішення Галицького
районного суду м.Львова від 24 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди,-

в с т а
н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь відшкодування завданої
матеріальної шкоди в розмірі 5846 грн., 5000
грн. відшкодування моральної шкоди та
судові витрати. Позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що 04.08.2013 р. її
квартиру АДРЕСА_1 було затоплено через
несправність накопичувального баку в
квартирі відповідача, який проживає на
поверх вище у кв. НОМЕР_1. Згідно з
висновком ПП «Рембудстиль» вартість
ремонту у квартирі позивачки становить
5846 грн., окрім того затопленням їй було
завдано моральної шкоди, яка полягала у
негативних емоціях та переживаннях з
приводу пошкодження майна. В
подальшому позивач зменшила розмір
позовних вимог і і просила стягнути з
відповідача у відшкодування майнової
шкоди 4500 грн. та у відшкодування
моральної шкоди 500 грн.

Рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 24 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2 2000 грн. відшкодування
матеріальної шкоди та 300 грн.
відшкодування моральної шкоди, 226,55 грн
сплаченого судового збору.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржила позивач, яка просить рішення
скасувати та постановити нове, яким
позов задовольнити в повному обсязі,
покликаючись на неповне дослідження
судом всіх обставин справи та
ненадання юридичної оцінки наданим
доказам, чим порушено принцип повноти
та об'єктивності розгляду справи. На
думку апелянта, суд першої інстанції
дійшов до хибного висновку про те, що
вина у несправності накопичувального
баку холодної води у кв. НОМЕР_1
покладається на попередніх власників
квартири, оскільки відповідач придбав
квартиру ще у 2007 р., і саме він несе
відповідальність за стан
санітарно-технічних приладів. ОСОБА_2
звертає увагу на те, що суд з поставив
під сумнів висновок ПП «Рембудстиль»,
хоча в матеріалах справи відсутні
докази спростування чи скасування
цього висновку, і з невідомих їй
міркувань визначив вартість
матеріальних збитків у розмірі 2000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу належить задовольнити з
наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проте, колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення вищезазначеним
вимогам закону відповідає не в повній
мірі.

Так, задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення відшкодування
майнової шкоди в розмірі 2000 гривень,
суд першої інстанції обґрунтовував
свої висновки посиланням на те, що
шкоду майну позивачки завдано
внаслідок неправомірних дій
відповідача ОСОБА_5, який визнав, що
шкоду заподіяно внаслідок
несправності накопичувального баку
холодного водопостачання, однак не з
його вини, а з вини попередніх
власників квартири, яку він придбав 16
листопада 2007 року, а тому суд першої
інстанції прийшов до висновку про
необхідність стягнення з відповідача
2000 гр. матеріальної шкоди.

Однак, висновок суду першої інстанції,
який визнав доведеним факт
несправності накопичувального баку
холодного водопостачання у квартирі
відповідача не з вини останнього, а з
вини попередніх власників цієї
квартири, ґрунтується на припущеннях,
оскільки доказів, які б свідчили про
наявність несправності баку станом на
дату придбання квартири відповідачем,
останнім не надано і в суді таких
доказів здобуто не було. Тому, висновок
суду першої інстанції, який при
визначенні розміру майнового
відшкодування врахував наявність вини
попередніх власників квартири
відповідача, ґрунтується на
припущеннях, що є недопустимим.

Відповідно до вимог чинного
законодавства, яким регулюються
питання про відшкодування майнової
шкоди, розмір шкоди підлягає
доказуванню.

Позивачем в обгрунтування розміру
шкоди, завданої його майну внаслідок
неправомірних дій відповідача, надано
локальний кошторис, згідно з яким
вартість затрат на ремонтно-будівельні
роботи квартири позивача по
договірній ціні становить 5846 грн, в
тому числі вартість матеріалів 869 грн,
заробітна плата 2265 грн.

На відміну від позивача відповідачем
не надано доказів, згідно з якими
розмір майнової шкоди, завданої
неправомірними діями відповідача,
становив би 2000 грн.

Зважаючи на те, що позивачем не надано
доказів, які б підтверджували
проведення ним оплати ремонтній
організації за проведення ремонту
квартири в розмірі 5846 грн або 4500 грн,
колегія суддів вважає обґрунтованими і
такими, що підлягають до задоволення
позовні вимоги про відшкодування
прямої дійсної майнової шкоди в
розмірі 3134 грн, що складаються з витрат
на придбання матеріалів, виробів та
конструкцій в сумі 869 грн та витрат на
оплату праці ремонтників в сумі 2265 грн.
У зв»язку з цим колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для скасування оскаржуваного
рішення в частині стягнення на користь
позивача у відшкодування майнової
щкоди 2000 грн та в частині стягнення
судового збору та ухвалення у цій
частині нового рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі не
наведено доводів, якими
обґрунтовувалася б незгода позивача з
розміром морального відшкодування,
визначеного судом першої інстанції в
сумі 300 грн, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги щодо вимог про відшкодування
моральної шкоди.

У зв»язку із тим, що розмір майнового
відшкодування збільшено до 3134 грн, та у
відповідності до вимог ст.88 ЦПК України
з відповідача слід присудити на
користь позивача понесені ним витрати
по оплаті судового збору пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовними вимогами про
відшкодування майнової шкоди в розмірі
4500 грн оплаті підлягав судовий збір в
сумі 243 грн 60 коп, який і було сплачено
позивачем в дохід держави. Крім цього
при поданні апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції в
частині вимог майнового характеру
позивачем було сплачено судовий збір 243
грн 60 коп, а в загальному щодо вимог
майнового характеру було сплачено 487,20
грн (243,60 грн + 243,60 грн). Колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість
позовних вимог майнового характеру в
розмірі 3134 грн, замість заявлених
позивачем у розмірі 4500 грн . Отже, з
відповідача належить присудити на
користь позивача по вимогах майнового
характеру судовий збір в сумі 339,31 грн (
3134: 4500= 0,6964; 0,6964 х 487,20 грн = 339,31 грн).
Оскільки рішення суду першої інстанції
в частині визначення розміру
морального відшкодування залишено без
змін, то розмір судового збору, який
присуджено з відповідача на користь
позивача по вимогах про відшкодування
моральної шкоди в сумі 146 грн 16 коп,
зміні не підлягає. Відтак, з
відповідача слід стягнути на користь
позивача судовий збір в загальній сумі
485,47 гр ( 146,16 грн + 339, 31 грн= 485,47 грн).

Керуючись ч.ч.1,3 ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1,
ч.2 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Галицького районного
суду м. Львова від 24 квітня 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 2000 грн відшкодування
матеріальної шкоди та 226,55 грн
сплаченого судового збору скасувати і
ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 3134
(три тисячі сто тридцять чотири) грн у
відшкодування майнової шкоди та 485
(чотириста вісімдесят п»ять ) грн 47 коп
сплаченого судового збору.

В іншій частині рішення
Галицького районного суду м. Львова від
24 квітня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.