У х в а л а

21 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Амеліна В.І.,
Лесько А.О.,

Савченко В.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 квітня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26
грудня 2005 року ОСОБА_3 отримала кредит в
сумі 5 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Посилаючись на невиконання позивачем
умов кредитного договору, внаслідок
чого виникла заборгованість, яка
станом на 20 вересня 2013 року становить
25 931 грн 99 коп. та
складається з: заборгованості за
кредитом у сумі 4 160 грн 77 коп.,
заборгованості за відсотками за
користування кредитом у сумі 20 060 грн 77
коп., штрафу (фіксована частина) у сумі
500 грн, штрафу (відсоткова складова) у
сумі 1 211 грн 05 коп., просив суд стягнути
зазначену заборгованість з позивача.

Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 16 січня 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 5 березня 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 26 грудня 2005
року у сумі 25 931 грн 99 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 квітня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 5 березня 2014 року.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 квітня 2014 року, здана до
поштового відділення 25
червня 2014 року, про що свідчить
відбиток поштового штемпеля на
конверті.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема ст. ст. 256, 261, 267
ЦК України, заявником надано:

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 липня 2011 року у справі про
стягнення кредитної заборгованості;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2012 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором;

- копію рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором;

- копію рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 липня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

При постановленні ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 квітня 2014 року, суд виходив з
обґрунтованості рішення апеляційного
суду, який дійшов висновку, що дія
кредитного договору на час подання
банком позовної заяви не закінчилася, у
зв'язку з чим заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню в межах строку позовної
давності.

Зі змісту судових рішень, на які
заявник посилається як на підставу
перегляду судового рішення, вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, яке полягає в тому, що
в одному випадку (судове рішення, яке є
предметом перегляду) суд погодився з
тим, що сторони, укладаючи зазначений
договір, досягли згоди, що із
закінченням строку його дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк, якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії) не надійшло
письмової заяви держателя про закриття
карткового рахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, а в іншому випадку (судові
рішення як приклад неоднакового
застосування норм матеріального права)
суди виходили із того, що у разі
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що наведені у заяві
доводи вказують на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, що
згідно з вимогами ст. 355 ЦПК
України є підставою для перегляду
судових рішень.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що вказана справа підлягає
допуску до провадження.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 квітня 2014 року допустити до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Амелін

А.О. Лесько

В.О. Савченко

С.Ф. Хопта