Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Василевича В.С.,
Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула апеляційну скаргу
представника публічного акціонерного
товариства "Кредобанк" на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 02 липня 2014 року
у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 2 липня 2014 року в задоволенні
позову публічного акціонерного
товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено за недоведеністю
позовних вимог.

В апеляційній скарзі на це
рішення публічне акціонерне
товариство "Кредобанк" вказує, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, судом
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи.

Факт отримання відповідачем в 2008
році коштів в сумі 99 000 доларів США на
підставі кредитного договору, копія
якого міститься в матеріалах справи,
неодноразово визнавався відповідачем
під час розгляду справи і був
встановлений судом.

Судом не враховано, що кредитні
кошти можуть бути видані тільки на
підставі укладеної між банком і
позичальником кредитної
угоди(договору), а процедура
підписання кредитного договору та
видача кредитних коштів здійснюється
окремими структурами банку і
унеможливлює видачу банком коштів без
укладення кредитного договору.

Отримання відповідачем коштів
саме на підставі укладеного сторонами
кредитного договору підтверджено і
меморіальним ордером № 85050 від 29 лютого
2008 року, який містився в матеріалах
кредитної справи позичальника ОСОБА_1,
яка витребовувалася місцевим судом
разом з оригіналом кредитного договору
і досліджувалась при розгляді справи.

Доказом того, що наявна в
матеріалах справи копія кредитного
договору відповідає втраченому
оригіналу, є факт виконання вказаного
договору відповідачем, а саме: сплата
ним протягом декількох місяців
чергових платежів по тілу кредиту та
нарахованих відсотках у тих розмірах,
що передбачені умовами кредитного
договору.

Укладення кредитного договору
беззаперечно підтверджується і
укладеним між банком та дружиною
відповідача договором іпотеки від 29
лютого 2008 року, який забезпечує
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
кредитним договором №82-08 від 29 лютого
2008 року.

З врахуванням того, що умови
кредитного договору, які відображені у
договорі іпотеки аналогічні тим, що
містяться у наданій суду копії
кредитного договору, сума
заборгованості відповідача в розмірі 1
412 704 гривень 49 коп. є нарахованою
правомірно і підлягає стягненню.

Просить скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове, яким
стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Кредобанк" 1 412 704 гривень 49 коп.
заборгованості за кредитним договором
та судові витрати у справі.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення суду -
скасуванню через невідповідність
висновків суду обставинам справи з
ухваленням нового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову
за недоведеністю позовних вимог, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано оригіналу
кредитного договору , а надана банком
"фотокопія кредитного договору № 82-08
від 29 лютого 2008 року є нікчемним
правочином".

Такий висновок суду не відповідає
фактичним обставинам справи та нормам
Цивільного кодексу України щодо
правочинів.

Відповідно до ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом(нікчемний правочин).

У спірних правовідносинах
підстав для визнання укладеного між
сторонами кредитного договору
нікчемним правочином через втрату за
невстановлених обставин в період
розгляду судом першої інстанції
протягом 4 років позовних вимог про
повернення кредиту,- у суду не було.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено судом, що в жовтні 2010
року публічне акціонерне
товариство"Кредобанк" звернулося до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1
та поручителя по цьому кредиту ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
№82-08 від 29 лютого 2008 року, відповідно до
п.2.1 якого позивач надав відповідачу
кредит в сумі 99 000 доларів США на строк
до 28 лютого 2023 року.

Заочним рішенням Рівненського
міського суду від 3 жовтня 2011 року
позовні вимоги було задоволено.

Вказане рішення цим же судом
скасовано 4 квітня 2013 року за заявою
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Рішенням Рівненського міського
суду від 24 вересня 2013 року задоволено
позов ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору поруки № 82-08/2 від 29 лютого 2008
року, укладений між відкритим
акціонерним товариством "Кредобанк" та
ОСОБА_2.(а.с155).

В судовому засіданні 14 березня 2014
року прийнято відмову від позову до
ОСОБА_2 і позивачем подано заяву про
збільшення позовних вимог з
боржника(а.с.193-197).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
(основний борг та проценти), яка станом
на березень 2014 року становила суму
1412704,49 гривень.

Позовні вимоги підлягають до
задоволення з таких підстав.

Відповідач ОСОБА_1 отримання
кредиту в сумі 99 000 доларів США на
підставі укладеного 29 лютого 2008 року
кредитного договору № 82-08 між ним та
публічним акціонерним товариством
"Кредобанк" не заперечував і факт
отримання цього кредиту
підтверджується наданими позивачем
доказами.

Відповідно до меморіального
ордера №85050 від 29 лютого 2008 року ОСОБА_1
отримав у Рівненській філії позивача
99 000 доларів США із зазначенням у
призначенні платежу - надання кредиту
(ОСОБА_1) відповідно до кредитного
договору 82-08 від 29.02.08/ремонт
житла/(а.с.229).

Матеріали справи містять заяву
ОСОБА_1 від 14 серпня 2008 року директору
ПАТ РФ "Кредобанк" про отримання ним
кредиту в розмірі 99000 доларів США з
метою ремонту та облаштування будинку,
що знаходиться за адресою: с. Городище
Рівненського району, Рівненська
область (а.с.210).

22 листопада 2010 року ОСОБА_1 до
Банку було подано заяву про здійснення
реструктуризаційних заходів по
кредитному договору №82-08 від 22 лютого
2008 року (а.с.211).

Вказані заяви ОСОБА_1 свідчать про
визнання ним свого боргу перед Банком і
факт укладенння кредитного договору.

Факт укладення між сторонами
кредитного договору № 82-08 від 29.02.2008
року підтверджено і нотаріально
посвідченою заявою ОСОБА_1 від 13
листопада 2012 року,поданою ним до
Рівненського міського суду, в якій він
визнав себе боржником за цим
договором.(а.с103).

Безспірним доказом наявності
кредитних зобов*язань боржника є і
укладений на виконання його
кредитного зобов'язання 29 лютого 2008
року договір іпотеки №82-08/1 між ВАТ
"Кредобанк" (іпотекодержатель) та
дружиною відповідача - ОСОБА_3
(іпотекодавець), предметом іпотеки
згідно п.1.3 договору є об'єкт
незавершеного будівництва, житловий
будинок площею забудови 155,1 кв.м разом з
земельною ділянкою загальною площею 0,11
га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
які належать іпотекодавцю на праві
приватної власності (а.с.226-228).

Відповідно до вимог ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, а
договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно положень ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Із наданого Банком розрахунку
суми позову про стягнення
заборгованості вбачається, що останній
платіж по сплаті суми основного боргу
відповідачем був проведений в травні
2008 року, а по сумі відсотках - в січні 2010
року, внаслідок чого утворилася
заборгованість, розмір якої боржником
не оспорювався.

Пунктом 4.9. кредитного договору
встановлено, що Банк у випадках,
передбачених п.2.9 цього договору
(несвоєчасна сплата процентів та/або
повернення кредиту) вправі вимагати
дострокового повернення кредиту,
процентів, комісій та інших належних до
сплати платежів за цим договором, про
що письмово повідомляє позичальника.

Згідно до частини 2 ст.1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 ЦК України.

На підставі наведеного, ст.ст. 526,
610, 629, 1050 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319, 323-325 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" задовольнити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 02 липня 2014
року скасувати.

Задовольнити позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" заборгованість за
кредитним договором в розмірі 1412704 грн.
49 коп. (один мільйон чотириста
дванадцять тисяч сімсот чотири гривні
і сорок дев'ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" судові витрати у в розмірі
3647 гривень (три тисячі шістсот сорок
сім) судового збору, сплачених
позивачем при поданні позовної заяви
та при поданні апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Василевич В.С.
Бондаренко Н.В.