Справа № 315/415/14-ц
Номер провадження № 2/315/226/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
Гуляйпільський районний суд
Запорізької області

у складі головуючого: судді

Яроша С.О.

при секретарі:
Притулі
Я.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Гуляйполе Запорізької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" про визнання
неправомірними дії ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" та визнання удаваним
правочином Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2014 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" про визнання
неправомірними дії ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" та визнання удаваним
правочином Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором.

В позові позивач посилався на те,
що 08.10.2008 року між сторонами був
укладений кредитний договір
№014/0880/82/0001664, так як він неналежним
чином виконував обов`язки, передбачені
кредитним договором в зв`язку з
матеріальним труднощами, то в грудні 2009
року він отримав вимогу відповідача
про дострокове погашення боргу в сумі
16703,23 грн., у березні 2010 року рішенням
суду з нього було стягнуто на користь
відповідача заборгованості за
кредитним договором в сумі 18586,14 грн., на
початку 2012 року відповідач
запропонував йому припинити кредитні
зобов`язання шляхом передачі
відступних в сумі 15000 грн., щодо
списання пені та відсотків вони не
домовлялися, 20.04.2012 року він погасив 15000
грн. заборгованості, з незрозумілих
йому міркувань в договорі був вказаний
пункт про списання безнадійної
кредитної заборгованості в сумі 127004,57
грн., з яких 10296,98 грн. - відсотки за
користування кредитом, 116707,59 грн. - пеня
по кредиту, вважає, що визначена банком
сума не може бути віднесена до переліку
безнадійної кредитної заборгованості
та списанню за рахунок страхового
резерву банку, так як це передбачено
Порядком №172, на думку позивача банк
списав не тільки заборгованість з тіла
кредиту, але й проценти та пеню, прохає
визнати неправомірними дії
відповідача щодо нарахування та
списання з нього як безнадійної
заборгованості пені за кредитним
договором №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року,
визнати удаваним правочином Договір
про припинення зобов'язань за
кредитним договором №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року, укладений між сторонами,
щодо прощення безнадійної
заборгованості 127004,57 грн., з яких 10296,98
грн. - відсотки за користування
кредитом, 116707,59 грн. - пеня по кредиту,
визнати укладеним 20.04.2012 року між
сторонами Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року шляхом
передання позичальником відступного
на суму 15000 грн. та стягнути судовий
збір.

У судовому засіданні позивач
позов підтримав, пославшись на те, що
підстави задоволення позову викладені
в позовній заяві, прохав визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та списання з нього як
безнадійної заборгованості пені за
кредитним договором №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року, визнати удаваним
правочином Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року, укладений
між сторонами, щодо прощення
безнадійної заборгованості 127004,57 грн.,
з яких 10296,98 грн. - відсотки за
користування кредитом, 116707,59 грн. - пеня
по кредиту, визнати укладеним 20.04.2012
року між сторонами Договір про
припинення зобов'язань за кредитним
договором №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року
шляхом передання позичальником
відступного на суму 15000 грн. та стягнути
судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_4
вважає, що позов підлягає задоволенню,
суду пояснивши, що 08.10.2008 року між
сторонами був укладений кредитний
договір №014/0880/82/0001664, так як він
неналежним чином виконував обов`язки,
передбачені кредитним договором в
зв`язку з матеріальним труднощами, то в
грудні 2009 року він отримав вимогу
відповідача про дострокове погашення
боргу в сумі 16703,23 грн., у березні 2010 року
рішенням суду з нього було стягнуто на
користь відповідача заборгованості за
кредитним договором в сумі 18586,14 грн., на
початку 2012 року відповідач
запропонував йому припинити кредитні
зобов`язання шляхом передачі
відступних в сумі 15000 грн., щодо
списання пені та відсотків вони не
домовлялися, 20.04.2012 року він погасив 15000
грн. заборгованості, з незрозумілих
йому міркувань в договорі був вказаний
пункт про списання безнадійної
кредитної заборгованості в сумі 127004,57
грн., з яких 10296,98 грн. - відсотки за
користування кредитом, 116707,59 грн. - пеня
по кредиту, вважає, що визначена банком
сума не може бути віднесена до переліку
безнадійної кредитної заборгованості
та списанню за рахунок страхового
резерву банку, так як це передбачено
Порядком №172, на думку позивача банк
списав не тільки заборгованість з тіла
кредиту, але й проценти та пеню, прохає
визнати неправомірними дії
відповідача щодо нарахування та
списання з нього як безнадійної
заборгованості пені за кредитним
договором №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року,
визнати удаваним правочином Договір
про припинення зобов'язань за
кредитним договором №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року, укладений між сторонами,
щодо прощення безнадійної
заборгованості 127004,57 грн., з яких 10296,98
грн. - відсотки за користування
кредитом, 116707,59 грн. - пеня по кредиту,
визнати укладеним 20.04.2012 року між
сторонами Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року шляхом
передання позичальником відступного
на суму 15000 грн. та стягнути судовий
збір.

У судовому засіданні, представник
відповідача Пармузін А.С. позов не
визнав, суду пояснивши, що Договір про
припинення зобов'язань за кредитним
договором №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року,
укладений між сторонами 20.04.2012 року,
відповідає вимогам закону і позивач
був ознайомлений з його положеннями,
погодився на його умови і виконав їх
шляхом внесення 15000 грн., прохає в
задоволенні позову відмовити.

Суд, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
повному, об'єктивному, всебічному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, вважає встановленими
наступні обставини:

08.10.2008 року між сторонами
укладено кредитний договір №
014/0880/82/0001664, що підтверджується його
копією (а.с.8-10).

Відповідно до п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.2
укладеного договору відповідач
зобов'язується надати позичальнику
кредит в сумі 16413,62 грн., з яких на
споживчі цілі 15000 грн., на споживчі цілі
з метою оплати комісії в сумі 1000 грн., на
споживчі цілі з метою оплати
страхового платежу в розмірі 413,62 грн., а
позичальник зобов'язується отримати
кредит та використати його за цільовим
призначенням, повернути кредитору
основну суму кредиту, сплатити
проценти за його користування в
розмірі 29,5% річних та комісії, а також
виконати інші обов`язки, передбачені
цим договором, на період з 08.10.2008 року до
08.10.2011 року (а.с.8).

Позивач зобов`язання по
поверненню кредиту за кредитним
договором не виконав, що
підтверджується поясненнями позивача
та представника відповідача.

У квітні 2012 року позивач сплатив
відповідачу 15000 грн. заборгованості по
тілу кредиту за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року, що
підтверджується поясненнями позивача
та представника відповідача.

20.04.2012 року між сторонами було
укладено Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року

Відповідно до п.1.1 договору
сторони визнають і підтверджують, що
розмір непогашеної позичальником
заборгованості за кредитним договором
станом на день укладення цього
договору складає 127004,57 грн., в тому
числі відсотків нарахованих за
користування кредитом 10296,98 грн. та
нарахованої пені по кредиту - 116707,59 грн.
(а.с.7).

Відповідно до п.1.2 договору у
зв`язку з виконанням позичальником
умов договору боргові зобов`язання за
кредитним договором припиняються, а
кредитний договір вважається
розірваним.

Відповідно до п.1.5 договору з
підписанням цього договору
позичальник вважається належним чином
повідомленим про анулювання його суми
боргових зобов'язань та про те, що
інформація про суму боргу
позичальника, анульованого банком до
закінчення вимог податкового
законодавства буде включена банком до
податкового розрахунку суми доходів,
нарахованих на користь фізичних осіб.

Суд, відмовляючи в задоволенні
позову, виходить з наступного:

Правовідносини, які склалися між
сторонами, стосуються укладення
кредитного договору і регулюються
Главою 71 Цивільного Кодексу України
параграф 1 Позика та параграфом 2
Кредит, Главою 16 параграфом 1 Загальні
положення про правочини, умовами
кредитного договору №014/0880/82/0001664,
укладеного 08.10.2008 року між сторонами,
умовами Договору про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року, укладеного
між сторонами 20.04.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов`язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також дій
осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов`язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Судом встановлено, що підставою
виникнення прав та обов`язків сторін є
кредитний договір №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року

Судом встановлено, що відповідно
до п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.2 укладеного договору
відповідач зобов'язується надати
позичальнику кредит в сумі 16413,62 грн., з
яких на споживчі цілі 15000 грн., на
споживчі цілі з метою оплати комісії в
сумі 1000 грн., на споживчі цілі з метою
оплати страхового платежу в розмірі
413,62 грн., а позичальник зобов'язується
отримати кредит та використати його за
цільовим призначенням, повернути
кредитору основну суму кредиту,
сплатити проценти за його користування
в розмірі 29,5% річних та комісії, а також
виконати інші обов`язки, передбачені
цим договором, на період з 08.10.2008 року до
08.10.2011 року (а.с.8).

Відповідач виконав свої
зобов`язання щодо надання кредиту
позивачу в сумі 16413,62 грн., передбачене
п.1.1 кредитного договору.

Судом встановлено, що позивач
отримав кредит сумі 16413,62 грн. та
використав його за цільовим
призначенням, що підтверджується
поясненнями позивача та представника
відповідача.

Судом встановлено, що позивач
зобов`язання по поверненню кредиту за
кредитним договором не виконав, що
підтверджується поясненнями позивача
та представника відповідача.

У квітні 2012 року позивач сплатив
відповідачу 15000 грн. заборгованості по
тілу кредиту за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року, що
підтверджується поясненнями позивача
та представника відповідача.

20.04.2012 року між сторонами за
взаємною згодою було укладено Договір
про припинення зобов'язань за
кредитним договором №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року.

Відповідно до п.1.1 договору
сторони визнають і підтверджують, що
розмір непогашеної позичальником
заборгованості за кредитним договором
станом на день укладення цього
договору складає 127004,57 грн., в тому
числі відсотків нарахованих за
користування кредитом 10296,98 грн. та
нарахованої пені по кредиту - 116707,59 грн.
(а.с.7).

Відповідно до п.1.2 у зв`язку з
виконанням позичальником умов
договору боргові зобов`язання за
кредитним договором припиняються, а
кредитний договір вважається
розірваним.

Відповідно до п.1.5 договору з
підписанням цього договору
позичальник вважається належним чином
повідомленим про анулювання його суми
боргових зобов'язань та про те, що
інформація про суму боргу
позичальника, анульованого банком до
закінчення вимог податкового
законодавства буде включена банком до
податкового розрахунку суми доходів,
нарахованих на користь фізичних осіб.

Суд, вирішуючи позовні вимоги
позивача виходить з вимог ст.11 ЦПК
України, відповідно до якої суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ним вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Так, відмовляючи в задоволенні
позовної вимоги позивача про визнання
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та списання з нього як
безнадійної заборгованості пені за
кредитним договором №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов`язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також дій
осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК
України підставами виникнення
цивільних прав та обов`язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Судом встановлено, що підставою
виникнення прав та обов`язків сторін є
кредитний договір №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року та Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року від 20.04.2012
року.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути визнання
правочину недійсним.

Судом встановлено, що до суду
звернувся позивач з позовною вимогою
про визнання дій відповідача,
передбачених договором,
неправомірними, що не відповідає
способу захисту, передбаченого
законом.

Суд, відмовляючи позивачу у
задоволенні позову про визнання
удаваним правочином Договору про
припинення зобов'язань за кредитним
договором №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року,
укладений між сторонами 20.04.2012 року,
щодо прощення безнадійної
заборгованості 127004,57 грн., з яких 10296,98
грн. - відсотки за користування
кредитом, 116707,59 грн. - пеня по кредиту,
визнати укладеним 20.04.2012 року між
сторонами Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року шляхом
передання позичальником відступного
на суму 15000 грн., виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 cт.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частиною першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч.2 ст.235 ЦК України
якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до ст.600 ЦК України
зобов`язання припиняється за згодою
сторін внаслідок передання боржником
кредиторові відступного (грошей,
іншого майна, тощо). Розмір, строки й
порядок передання відступного
встановлюється сторонами.

Судом встановлено, що до суду
звернувся позичальник з позовом про
захист свого порушеного права шляхом
визнання договору про припинення
зобов`язання за кредитним договором
№014/0880/82/0001664, укладеним 08.10.2008 року,
удаваним правочином, так як мало місце
припинення зобов`язання за згодою
сторін внаслідок передання боржником
кредиторові відступного, та визнати
дійсним договір припинення
зобов`язання за згодою сторін
внаслідок передання боржником
кредиторові відступного.

Суд, аналізуючи умови кредитного
договору №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року та
Договору про припинення зобов'язань за
кредитним договором №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року від 20.04.2012 року, вважає
встановленим те, що зобов`язання
позивача, передбачене п.1.1 кредитного
договору №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року:
отримати кредит та використати його за
цільовим призначенням, повернути
кредитору основну суму кредиту,
сплатити проценти за його користування
в розмірі 29,5% річних та комісії, а також
виконати інші обов`язки, передбачені
цим договором, в період з 08.10.2008 року до
08.10.2011 року, невиконане позивачем було
замінено новим зобов'язанням,
передбаченим Договором про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року, укладений
між сторонами 20.04.2012 року: повернути
кредит в сумі 15000 грн. та припинити
боргові зобов`язання за кредитним
договором №014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року в
сумі 127004,57 грн., з яких по сплаті кредиту
в сумі 0 грн., відсотків нарахованих за
користування кредитом в сумі 10296,98 грн.,
розрахованої пені по кредиту в сумі
116707,59 грн.

Суд не приймає до уваги
твердження позивача щодо того, що
зобов`язання за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року припинено
за згодою сторін внаслідок передання
боржником кредиторові відступного у
виді грошових коштів, так як предметом
кредитного договору №014/0880/82/0001664 від
08.10.2008 року є грошові кошти, в тому числі
15000 грн. позики, отримані позивачем на
споживчі цілі, і зобов`язання яке
виникло у позивача, це повернення
грошових коштів відповідачу за
договором позики, нове зобов`язання,
яке виникло між сторонами, внаслідок
укладення Договору про припинення
зобов'язань за кредитним договором
№014/0880/82/0001664 від 08.10.2008 року, укладеного
між сторонами 20.04.2012 року, це повернення
позивачем грошових коштів в сумі 15000
грн., тоді як ст.600 ЦК України
передбачено припинення зобов`язання за
згодою сторін внаслідок передання
боржником кредиторові відступного:
грошей, майна тощо.

А тому позов підлягає не підлягає
задоволенню, як такий, що не
підтверджений встановленими
обставинами та наданими суду доказами.

Керуючись ст.ст. 8-11, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 203, 215, 235, 598, 600,
604 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" про визнання
неправомірними дії ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" та визнання удаваним
правочином Договір про припинення
зобов'язань за кредитним договором
залишити без задоволення.

З рішенням в повному обсязі
сторони мають право ознайомитися 22
липня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Гуляйпільський районний суд
Запорізької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особою, яка
була відсутня в судовому засіданні,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Ярош
С.О.