У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана
Б.П. (доповідача),

суддів: Боднар О.В. і Кеміня
М.П.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Свалявського районного суду
від 27 березня 2014 р. за позовом прокурора
Свалявського району в інтересах ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Прокурор Свалявського району в
інтересах ОСОБА_2 звернувся у суд із
позовом до ОСОБА_3 у квітні 2012 р.

Просив зобов'язати відповідача
звільнити самовільно зайняту частину
належної ОСОБА_2 земельної ділянки
розміром 4 м на 51.26 м в урочищі «Довге
поле» на території Стройненської
сільської ради та не чинити йому
перешкоди в користуванні цією
ділянкою; стягнути з відповідача на
користь позивача 16094 грн. матеріальної
шкоди.

На обґрунтування зазначав, що рішенням
Стройненської сільської ради від 17.03.1995
р. ОСОБА_2 було виділено в користування
земельну ділянку площею 0.07 га в урочищі
«Довге поле» на території
Стройненської сільської ради. ОСОБА_3,
якому належить сусідня земельна
ділянка площею 0.0516 га, незаконно
відгородив і використовує частину
земельної ділянки ОСОБА_2, тобто
здійснив самовільний захват землі, чим
завдав останньому матеріальну шкоду у
вигляді упущеної вигоди.

Рішенням Свалявського районного суду
від 10.11.2013 р. позов було задоволено
частково: зобов'язано ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту частину земельної
ділянки площею 0.0204 га в урочищі «Довге
поле» Стройненської сільської ради
Свалявського району, якою користується
ОСОБА_2, і не чинити йому перешкоди в
користуванні земельною ділянкою;
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 8047 грн.; у
решті позову відмовлено. Вирішено
питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 04.09.2013 р.
указане рішення суду першої інстанції
скасовано та в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29.01.2014 р. рішення
апеляційного суду від 04.09.2013 р.
скасовано: рішення Свалявського
районного суду від 10.11.2013 р. у частині
зобов'язання ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту частину земельної
ділянки розміром 0.0204 га в урочищі
«Довге поле» Стройненської сільської
ради Свалявського району, якою
користується ОСОБА_2, та не чинити
перешкоди в користуванні цією
земельною ділянкою, залишено в силі; у
частині стягнення із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 матеріальної шкоди скасовано, а
справу в цій частині передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Після зміни 12.03.14 р. позовних вимог
ОСОБА_2 остаточно просив стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь 40483 грн.
матеріальної шкоди та 10000 грн. у
відшкодування моральної шкоди (а.с.218).

Заочним рішенням Свалявського
районного суду від 27.03.2014 р. у
задоволенні позову прокурора
Свалявського району в інтересах ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди та
стягнення судових витрат відмовлено
(а.с.230-232).

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про повне задоволення
позову. Доводить про неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального (ст.ст. 22, 23, 1166 ЦК України)
та процесуального права (неналежна
оцінка доказів).

Суд першої інстанції виходив із
недоведеності позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

Згідно з положеннями ст.ст. 22 ч.1. ч.2 п.2,
1166 ч.1 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода). Майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність майнової шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діяннями
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Наявність всіх
вищезазначених умов є обов'язковим для
прийняття судом рішення про
відшкодування завданої шкоди.

У нашому випадку це: доведення вини
відповідача у самовільному зайнятті
спірної частини земельної ділянки (0.0204
га), протиправність його дій і
причинний зв'язок саме дій відповідача
з матеріальною шкодою, завданою
позивачу.

Як видно з матеріалів справи, предметом
позову є упущена вигода через
невикористання земельної ділянки
площею 0.0516 га за 2009-2013 р. на загальну
суму 40235 грн. (по 8047 грн. щорічно), яка
базується на довільному розрахунку
позивача щодо урожаю картоплі, цибулі
та помідорів (т.1, а.с.8), інформації
управління агропромислового розвитку
від 20.06.2011 р. за № 85/03 про урожайність
сільськогосподарських культур у 2009-2010
р. р. (зернових, картоплі, овочів і
кормових коренеплодів) і довідці
дочірнього підприємства «Ринок» (м.
Свалява) про ринкові ціни на овочі
(картоплю, капусту, помідори, огірки та
цибулю) станом на 20.06.2011 р. (т.1, а.с.9-10).

Однак, за рішенням суду від 10.11.2013 р., яке
набрало законної сили, відповідач
зобов'язаний звільнити самовільно
зайняту частину земельної ділянки
площею 0.0204 га. При цьому часовий момент
самовільного зайняття і період
використання відповідачем указаної
землі судом не встановлений. Згідно ж
із актом № 04/15/0005 перевірки дотримання
вимог земельного законодавства факт
порушення установлений лише 18.02.2013 р.
(а.с.106). Належних і допустимих доказів
завдання збитків (упущеної вигоди)
позивач не надав (указані довідка ДП
«Ринок» та інформація управління
агропромислового розвитку такими
слугувати не можуть). З урахуванням
фактичних обставин справи (об'єктивних
факторів) вини відповідача в
самовільному зайнятті спірної частини
земельної ділянки також не вбачається.

Тобто, з усіх (чотирьох) умов, які є
обов'язковими для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди, наявна лише протиправність дій
відповідача (самовільне зайняття
частини земельної ділянки, що
встановлено судом).

За вимогами ст.ст. 23, 1167 ч.1 ЦК особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Позивач обґрунтовує завдану йому
моральну шкоду моральними
стражданнями від протиправної
поведінки відповідача, внаслідок чого
він захворів, був позбавлений
повноцінного життя і можливості
реалізувати свої права, що загалом
через відсутність відповідних доказів
є припущенням. Посилання позивача на
факт перебування на стаціонарному
лікуванні з 21.05. по 03.06.2013 р., із
урахуванням діагнозу (т.1, а.с.219), жодним
чином не доводить факту завдання йому
моральної шкоди та причинного зв'язку
такої із протиправною поведінкою
відповідача.

Доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу як суперечні
фактичним обставинам справи та нормам
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 303 ч.1 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

2. Заочне рішення Свалявського
районного суду від 27 березня 2014 р.
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: