Провадження № 2/742/1205/14
унікальний № 742/3674/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області

в складі: головуючого-судді Зарічної
Л.А.,

при секретарі : Хотінь Ж.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Прилуках цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
Територіальної громади с. Білорічиця в
особі Білорічицької сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області про визнання права власності
в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В АДРЕСА_1, що належав до смерті
матері позивачки ОСОБА_4, яка
проживала та була зареєстрована у
даному будинку та померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким
належні їй земельні ділянки заповіла
своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Що
стосується належного їй будинку жодних
розпоряджень не робила. Позивачка та
її сестра після смерті матері
звернулися до нотаріуса із заявами про
прийняття спадщини за заповітом. Що
стосується належного покійній
житлового будинку, то у видачі
свідоцтва про право на спадщину
нотаріусом було відмовлено у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів. Посилаючись на ті
обставини, що відповідачка ОСОБА_3 не
виявляє наміру приймати спадщину за
законом, а іншого захисту свого
порушеного права , ніж судового
позивачка не вбачає, а тому звернулася
до суду із відповідним позовом про
визнання за нею права власності на
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після померлої матері
ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
позивача підтвердив наведені вище
обставини та пояснив, що дійсно
вказаний будинок належав спадкодавцю
на праві власності, оскільки згідно
діючого на час будівництва
законодавства вказаний будинок був
зареєстрований у по господарській
книзі, а також спадкодавець та члени
його сім»ї були зареєстровані у ньому,
оскільки була видана домова книга.
Жодних претензій з боку територіальної
громади чи інших осіб з приводу
незаконного будівництва чи проживання
не малося.

В судове засідання представник
Територіальної громади та ОСОБА_3 не
з'явилися , однак подали письмові заяви,
в яких визнали заявлені вимоги та
просили розглянути справу в їх
відсутності.

Вислухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про народження
(а.с.8) вбачається, що ОСОБА_2 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками записано
ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Копія витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб що підтвердження дошлюбного
прізвища (а.с.9) підтверджує ті
обставини, що 03 листопада 1972 року
ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та
змінила прізвище на «ОСОБА_2»

Згідно копій свідоцтв про смерть
(а.с.6-7) вбачається, що ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_10 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно повідомлення Прилуцького
МБТІ (а.с.12) вбачається, що право
власності на нерухомемайно - будинок
АДРЕСА_1, відповідно до даних обліку
реєстрації документів про право
власності на нерухоме майно в
Прилуцькому МБТІ не зареєстровано .

В той же час, довідка
Білорічицької сільської ради (а.с.12)
підтверджує ті обставини, що згідно
погосподарської книги будинок АДРЕСА_1
належав ОСОБА_4, а також за нею
рахувалася і земельна ділянка, що
розташована за вказаною адресою

Стаття 328 ЦК України визначає, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно,

якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті.

Оскільки за час життя ОСОБА_4 заповіт
на вказаний будинок не складала,
позивачка, як її дочка , є спадкоємцем
першої черги за законом, а тому її
вимоги про визнання права власності на
будинок, що належав до смерті її
матері підлягає до задоволення.

Крім того суд вважає за необхідне
зазначити наступне:

Відповідно до п.4 ст.3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження , що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК
України, який діяв на час здійснення
будівництва будинку ОСОБА_4, громадяни
могли мати у власності житловий
будинок , причому, глава 10 «Особиста
власність» цього Кодексу не
пов'язувала наявність такого права з
його обов'язковою державною
реєстрацією.

Крім того, до п.6 ч.2 Інструкції «Про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах, селищах
міського типу УРСР» затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31 січня 1966 року
за погодженням з Верховним Судом УРСР
від 15 січня 1966 року передбачалося, що
державній реєстрації підлягали тільки
будинки та домоволодіння в межах міст і
селищ, а інвентаризації домоволодіння
в сільській місцевості не підлягали. В
сільській місцевості оформлення
будинків здійснювалося шляхом запису у
по господарській книзі сільської ради
після закінчення будівництва. Тобто,
Інструкцією не встановлювався
обов'язок щодо реєстрації будинків та
домоволодінь, розташованих у селі.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_4 мала у власності
житловий будинок, який знаходиться на
земельній ділянці, відведеної саме для
цієї мети, що підтверджується
записами у домовій книзі та довідками
Білорічицької сільської ради , а
оскільки фактичний власник будинку
помер, позивач, в порядку
правонаступництва, що виникає із права
успадкування, має право ставити
питання про визнання права власності
на даний будинок, оскільки , як було
встановлено в судовому засіданні, хоча
будинок і мається в наявності, однак
відсутні на нього будь-які
правовстановлюючі документи.

Беручи до уваги те, що вказаний
будинок був збудований на земельній
ділянці, якою правомірно користувався
спадкодавець і її цільове
призначення із будівництвом не
змінилося та не були порушені права
територіальної громади чи окремих
громадян, інших спадкоємців, які б
претендували на вказану частину
будинок не має, суд вважає, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216,1261,1269 ЦК, ст.ст.
213-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на будинок з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі впродовж 10 днів з дня
його проголошення апеляційної скарги
до Апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд.

Суддя: