Справа №493/924/14-ц
Провадження № 2/493/305/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2014 року Балтський районний суд
Одеської області в складі:
ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Балта
цивільну справу за позовом ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
10.04.2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.
Як зазначено в позовній заяві, 27.04.2007
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір № ODХRFB07051121
строком дії з 27.04.2007 року по 27.04.2008 року,
за умовами якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 1149,00 грн., зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,42% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом, а
він зобов'язався вчасно сплачувати
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, а також інші
витрати згідно умов Договору.
Однак відповідач неналежним чином
виконував умови Договору, в зв'язку з
чим, станом на 20.03.2014 року має
заборгованість за кредитом - 122,81 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 3142,36 грн.,
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом - 379,17 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 9026,58 грн., а
також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 534,96 грн,, що в
Згідно судового наказу від 20.02.2009 року з
відповідача стягнуто заборгованість у
розмірі 1971,74 грн., тому від загальної
сума 1971,74 грн., яка стягнута відповідно
до судового наказу, і до стягнення з
відповідача підлягає борг у розмірі
В добровільному порядку відповідач не
погашає борг, тому позивач просить
стягнути з нього вказану суму та
понесені судові витрати.
Представник позивача ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» в судове засідання не
з'явився, але надав заяву в якій просить
справу розглядати у його відсутності,
позовні вимоги підтримує та просить
суд задовольнити позов в повному
обсязі, проти заочного рішення не
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
у встановленому законом порядку.
Згідно даних Балтського районного
сектору Головного Управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області, він зареєстрований в
АДРЕСА_1 про те за місцем реєстрації не
проживає. Відповідно до п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК
України, відповідач вважається
повідомленим про розгляд справи.
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Оскільки представник позивача
не заперечував проти заочного розгляду
справи, суд ухвалив розглянути дану
справу заочно.

Вивчивши матеріали справи,
оцінивши докази, що є у справі, суд
дійшов висновку, що позов задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

27.04.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
ODХRFB07051121 строком дії з 27.04.2007 року до
27.04.2008 року, за умовами якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 1149,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,42% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом, а
він зобов'язався вчасно сплачувати
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, а також інші
витрати згідно умов Договору.

В звязку з тим, що ОСОБА_1 неналежним
чином виконував зобовязання згідно
кредитного договору, станом на 20.03.2014
року, у ньоговиникла заборгованість у
розмірі 11734,14 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ч. 5 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Стаття 259 ЦК України передбачає
можливість збільшення за домовленістю
сторін строку позовної давності, про це
має бути укладено письмовий договір.
Однак в матеріалах справи такий
договір відсутній. Посилання банку на
«Умови споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт») (далі
Умови), в яких зазначено строк позовної
давності - 5 років, і з яким ОСОБА_1 було
ознайомлено, про що свідчить графа в
договорі де він ознайомлений (підпис),
суд до уваги не бере, оскільки вказані
Умови підписані тільки головою
правління банку, крім того, Умови не
містять числа, місяця, року, що не
виключає можливості виготовлення їх
після заключення договору № ODХRFB07051121
від 27.04.2007 року.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Враховуючи, що позовну заяву подано
тільки 10.04.2014 року, то позивачем
пропущено загальну позовну давність на
звернення до суду з даним позовом, а
саме зі спливом строку виконання
зобов'язання, тобто з 27.04.2007 року
пройшло понад три роки.

З матеріалів справи вбачається, що
договір діє до повного виконання
зобовязання сторонами, відповідно п.п.
5.5 Умов, що за домовленістю банку з
позичальником строк позовної давності
встановлено 5 років, однак він є
неспроможним, оскільки, згідно з
договором сторони уклали строковий
кредитний договір і визначили кінцеву
дату виконання - 27.04.2008 року, а тому,
підстав вважати його безстроковим -
немає.

Крім того, Згідно п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5 зі змінами та доповненнями від 07.02.2014
року, враховуючи положення п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» та вимоги
ЦК щодо позовної давності
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Отже, позовна заява подана до суду
після закінчення трирічного строку, - є
підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 88 ЦПК України вимоги
позивача щодо відшкодування судових
витрат задоволенню не підлягають,
оскільки позивачу в позові відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 74,
88, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів.

Відповідач має право подати до
Балтського районного суду письмову
заяву про перегляд заочного рішення
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ: