АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М.,
Гаращенка Д.Р.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 05.06.2014 у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного
кооперативу «Будівельник-6» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду з позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просила
стягнути солідарно з відповідачів на
її користь майнову шкоду в розмірі 43028,00
грн., моральну шкоду - 30000,00 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 160,58 грн., 3%
річних в розмірі 3221,80 грн.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 05.06.2014 в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного
кооперативу «Будівельник-6» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, вважаючи його незаконним та
необґрунтованим, представником
позивача подано апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
заявлені позовні вимоги. Апеляційна
скарга мотивована порушенням судом
норм процесуального права в частині
повного і всебічного з'ясування
обставин справи, а саме не взято до
уваги наявні в матеріалах справи Акти
про залиття від 02.01.2011 та від 09.02.2011
складені за участю потерпілої сторони
та засвідчені підписами свідків,
відповідно до яких встановлено, що

Справа № 754/16874/13 № апеляційного
провадження 22-ц-796/9555/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Клочко
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.залиття
квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1
сталося з вини власників квартири
НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 в результаті
механічного пошкодження бачка унітаза
в першому випадку та неналежного
утримання власного майна в іншому
випадку. Також апелянт зазначає, що
судом першої інстанції не взято до
уваги численні скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність голови ЖБК «Будівельник
- 6» щодо видачі Акта про залиття, також
не взято до уваги відповіді
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації, з вимогою про
необхідність провести обстеження
квартири заявниці та скласти акт
обстеження на предмет залиття із
зазначенням причин залиття, та обсягів
нанесених збитків, що в свою чергу
призвело до неправильних висновків
суду.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представники позивача
підтримали апеляційну скаргу з
підстав, викладених у ній, просили
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити заявлені
позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому
засіданні заперечували проти доводів
апеляційної скарги, вважають рішення
суду першої інстанції законним і
обґрунтованими, просили залишити його
без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив з його
недоведеності належними та
допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі повного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та в повній мірі
відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим майновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Отже, загальні умови відповідальності
за заподіяння матеріальної та
моральної шкоди, за наявності яких
виникає відповідне зобов'язання
визначають положення ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України. Такими умовами є: наявність
шкоди, протиправна дія (бездіяльність),
вина особи, причинний зв'язок між діями
(бездіяльністю) і такою шкодою. І лише
за наявності всіх цих умов виникає
зобов'язання по відшкодуванню
моральної шкоди.

Позивач пред'явила вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 43028,00 грн. та моральної шкоди -
30000,00 грн.

Підтверджуючи наявність шкоди, позивач
посилається на акти від 09.02.2011 та 02.01.2011,
складених нею за підписами свідків,
які, до речі, не були заявлені як такі в
ході розгляду справи (а.с.39,40).
Враховуючи, що вказані акти не
відповідають вимогам щодо їх
оформлення, складені особою, що не є
фахівцем та є зацікавленою особою, що
викладені в них обставини не
підтверджені в ході розгляду справи
належними доказами, то вони не можуть
бути прийняті до уваги суду. При цьому,
посилання представників позивача на
необґрунтовану відмову ЖБК
«Будівельник-6» в оформленні факту
залиття також не можуть бути прийняті
до уваги суду, оскільки рішення
загальних зборів від 21.06.2010, на підставі
якого відмовлено позивачу не
оскаржувалось, не визнавалось
недійсним, і неправомірність дії
представників ЖБК, виходячи з
заявлених позовних вимог, не є
предметом даного позову. Крім того, між
такими діями відповідача ЖБК
«Будівельник-6» і шкодою завданої
позивачу відсутній причинний зв'язок, а
тому відсутня і цивільна
відповідальність ЖБК «Будівельник-6»
за шкоду завдану позивачу залиттям.

Разом з тим, судом першої інстанції був
встановлений факт залиття квартири
позивача 02.01.2011 на підставі акту №6
складеного комісією ЖБК
«Будівельник-6» від 02.01.2001 про залиття
квартири, яка знаходиться поверхом
нижче від квартири ОСОБА_1, в яким
встановлено, що в будинку НОМЕР_3 по
АДРЕСА_1 трапилось залиття. Причини
залиття: механічне пошкодження
змивного бачка у туалетній кімнаті
квартири НОМЕР_2, власником якої є
відповідач - ОСОБА_2 (а.с.177).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

В матеріалах справи наявний кошторис
на ремонт залитих місць в квартирі
НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 від 10.03.2011 на
загальну суму 7947,70 грн., проте в ньому не
відображено обсягів пошкодження та
відсутні дані про здійснення позивачем
оплати цих послуг (а.с.70-71).

Кошторис від 12.03.2007 та інші видаткові
накладні та товарні чеки, долучені до
матеріалів справи (а.с.72-81, 145-167) не
можуть бути прийняті в якості доказів
матеріального збитку позивача,
оскільки вони датовані 2007 роком, тобто
витрати були здійснені позивачем до
встановленого факту залиття, що
сталось 02.01.2011, а тому не можуть вважати
збитками позивача понесеними у зв'язку
із залиттям.

Посилання позивача на систематичне
залиття її квартири відповідачем не
підтверджуються належними і
допустимими доказами.

А отже, слід погодитись з висновком
суду першої інстанції, що позивачем
ОСОБА_1 не надано доказів, які
підтверджують наявність матеріальних
збитків в розмірі 43028,70 грн., завданих
залиттям її квартири з вини
відповідача ОСОБА_2.

Позовні вимоги про стягнення
інфляційних втрат в розмірі 160,58 грн. та
трьох відсотків річних в розмірі 3221,80
грн. є похідними від вимог про
відшкодування шкоди. Оскільки, підстав
для відшкодування шкоди позивачу не
встановлено, то і підстави для
застосування положень ст. 625 ЦК України
не вбачається, так як відсутнє грошове
зобов'язання.

В ході розгляду справи позивач
стверджувала, що внаслідок залиття
квартири з'явилася пліснява, яка
вплинула на погіршення її стану
здоров'я, однак нею не було надано
жодних доказів на підтвердження
вказаного. Отже, як при зверненні до
суду, так і в ході розгляду справи
позивачем не був підтверджений
допустимими доказами факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, а також з чого вона виходила
оцінюючи її в розмірі 30000 грн.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував
дійсні обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін зібраними
у справі доказами, яким дав належну
правову оцінку. Оскаржуване рішення
постановлене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити

Рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 05.06.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: