МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
________________________________________
Справа № 521/6962/14-ц
Номер провадження №2/521/4812/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
у користуванні власністю, позбавлення
права користування житловим
приміщенням та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернулись позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
власністю, позбавлення права
користування житловим приміщенням та
виселення. В обґрунтування своїх вимог
позивачі послались, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
з 04.08.1995 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
народилась донька - ОСОБА_3 У зв'язку із
тим, що відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
припинено, шлюб між ними було розірвано
на підставі рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 07.10.2011 року.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23.03.2012 року отримали
спадщину у вигляді ізольованої
квартири АДРЕСА_1, по ? частині кожна,
зареєстрували своє право власності
належним чином.

Позивачі вказують, що зареєстровані у
вищевказаній квартирі з 2009 та 2010 року,
відповідно, в квартирі також
зареєстровано місце проживання
відповідача ОСОБА_4, який мешкає у
зазначеній квартирі, але не сплачує
грошові кошти на утримання квартири та
за житлово-комунальні послуги, не
купляє продуктів харчування.

ОСОБА_2 зазначає, що їх з відповідачем
донька ОСОБА_3 навчається та не працює,
а ОСОБА_4 не допомагає в оплаті навчання
доньки, не працює, веде антисоціальний
спосіб життя тощо.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, позивачі просять суд:
усунути їй перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1; позбавити ОСОБА_4
права користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1;
встановити порядок виконання рішення,
згідно з яким, після набрання ним
законної сили дане рішення є підставою
для Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України
в Одеській обл. в особі ВГІРФО для
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4
за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, наполягала
на їх задоволенні, вказувала, що не
бажає щоб відповідач проживав в
належній їй квартирі.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
за ордером та витягом з угоди про
надання правової допомоги - ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, обґрунтовуючи свої
заперечення тим, що ОСОБА_4 був
зареєстрований у спірній квартирі,
набув право на проживання в ній, а
розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 не
позбавляє його права користування
житловим приміщення. Представник
відповідача також зазначив, що
позивачами не надано жодних доказів,
які б свідчили про створення ОСОБА_4 їм
будь-яких перешкод у користуванні
квартирою.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, надавши оцінку
поданим доказам, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, виданого 23.03.2012 року
державним нотаріусом Сьомої Одеської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі за №1-346,
ОСОБА_2 належить 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1, - в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_6.

Право власності ОСОБА_2 згідно
вказаного свідоцтва зареєстровано КП
«ОМБТІ та РОН», що підтверджується
витягом про державну реєстрацію прав
№33991119 від 28.04.2012 року.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого 23.03.2012
року державним нотаріусом Сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№1-343, ОСОБА_3 належить 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1, - в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_6. Право власності ОСОБА_3
зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН», що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав №33990978 від 28.04.2012 року.

З довідки виписки з будинкової книги
про склад сім'ї та реєстрацію,
складеної дільницею №5 КП «ЖКС
«Черьомушки» за №472 від 12.05.2014 року
вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1,
зареєстровано місце проживання
позивача ОСОБА_2 з 02.02.2009 року, позивача
ОСОБА_3 з 31.03.2010 року, та з 28.05.1997 року в
зазначеній квартирі зареєстрований та
проживає відповідач ОСОБА_4

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
з 04.08.1995 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
доньку - ОСОБА_3 Рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 07.10.2011 року
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було
розірвано.

Позивачі зазначають, що відповідач
ОСОБА_4, проживаючи в квартирі АДРЕСА_1,
не сплачує грошові кошти на утримання
квартири та за житлово-комунальні
послуги, не працює, веде антисоціальний
спосіб життя, між ними виникають
сварки, - чим перешкоджає їм у
користуванні квартирою. Позивачі
вважають, що так як ОСОБА_4 не є
власником квартири та членом їх сім'ї,
він позбавлений права користування цим
житловим приміщення.

Так, за ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Припинення сімейних
стосунків з власником будинку не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або за
законом.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, постійно
проживає та зареєстрований з 1997 року,
до зазначеної квартири він був
вселений як член сім'ї та за згодою
колишнього власника квартири - ОСОБА_6

Оскільки ОСОБА_4 був зареєстрований та
вселився на спірну житлову площу як
член сім'ї власника (колишнього
власника), він набув право користування
цим житлом на підставі закону.

Враховуючи те, що після зміни власника
спірного житла в 2012 році, коли
власниками квартири стали ОСОБА_2 -
колишня дружина відповідача, та ОСОБА_3
- донька відповідача, сторони
продовжили проживали всі разом за
спірною адресою, суд вважає, що зміна
власника квартири не зумовила
припинення права ОСОБА_4 користування
житлом, набутим ним відповідно до вимог
закону.

При таких обставинах, суд вважає, що
вимоги позивачів про позбавлення
ОСОБА_4 права користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1, є
безпідставними, та такими, що
суперечать положенням ЖК України.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України встановлено,
що ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Статтею 116 ЖК України передбачено, що
коли наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих проводиться без
надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи вищезазначені положення,
виселення відповідача з жилого
приміщення можливо лише при
встановленні вини останнього в
систематичному порушенням правил
співжиття, що робить неможливим для
позивачів проживання із ними в одній
квартирі, а заходи запобігання
виявились безрезультатними.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, в порушення вищевикладених
положень, позивачами не надано жодних
доказів, які б свідчили про здійснення
їм перешкод в користуванні квартирою
або порушення відповідачем правил
співжиття (вчинення сварок,
застосування психологічного
насильства тощо).

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснила, що на теперішній час в
спірній квартирі не проживає, але з
відповідачем у них часто виникали
сварки, однак, з цього приводу до
правоохоронних органів вона жодного
разу не зверталась.

ОСОБА_3 вказувала в судовому засіданні,
що на даний час проживає в квартирі
разом із батьком, конфліктів між ними
не виникає.

Подані ОСОБА_2 документи:
заява-характеристика на ОСОБА_4 від
04.06.14 року, за підписами мешканців
АДРЕСА_1 - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, докази
щодо оплати позивачкою навчання ОСОБА_3
та квитанції про оплату нею
житлово-комунальних послуг, суд не
приймає до уваги, оскільки вони не є
належними доказами систематичного
порушення правил співжиття ОСОБА_4

З аналізу досліджених доказів, судом не
встановлено обставин, які б
підтверджували, що відповідач ОСОБА_4
перешкоджає позивачам в користуванні
квартирою, систематично руйнує чи псує
жиле приміщення, або використовує його
не за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття робить
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відсутні правові підстави
передбачені ст. 391 ЦК України, ст. 116 ЖК
України для усунення позивачам
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, виселення відповідача ОСОБА_4
зі спірної квартири та зняття його
зреєстраційного обліку.

При таких обставинах, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю, позбавлення
права користування житловим
приміщенням та виселення в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 202, 203, 209, 212-215,
218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
у користуванні власністю, позбавлення
права користування житловим
приміщенням та виселення - відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган