Справа № 460/4289/13
Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/3351/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І.,
Федоришина А.В.

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: відповідача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3,

представника позивача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Яворівського
районного суду Львівської області від
07 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа
Яворівська районна державна
адміністрація як орган опіки і
піклування про усунення перешкод в
участі у вихованні та вільному
спілкуванні з дитиною батьком, який
проживає окремо від неї, -

в с т а
н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Яворівська районна державна
адміністрація як орган опіки і
піклування про усунення перешкод в
участі у вихованні та вільному
спілкуванні з дитиною, покликаючись на
те, що відповідач, з якою він перебував
у шлюбі з 25.09.2010 р., і з якою зараз
проживає окремо, чинить позивачу
перешкоди в спілкуванні та вихованні
їх спільної доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 На підставі наведеного,
позивач просив зобов'язати
відповідача не перешкоджати йому брати
участь у вихованні та вільному
спілкуванні з донькою, та визначити
наступні способи його участі у
вихованні доньки - особисте
спілкування:

- в будь-який час брати до себе дитину на
довільний термін (усно узгоджений з
матір'ю), але не менше ніж 10 (десять) днів
на місяць;

- відвідування дитини в будь-який час
без обмежень;

- спільний відпочинок: першу половину
літніх канікул дитина проводить з
батьком;

- необмежене спілкування з донькою
особисто, засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
засобу зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та донькою;

- у разі, якщо святкові дні припадають
на день його побачення з донькою або
цей день передує дню побаченню, або є
наступним після нього, то такі дні
донька проводить з батьком;

- в день його побачення з донькою, він
має право забирати доньку з дому/школи
особисто; та зобов'язати відповідача,
за два дні до дня до його зустрічі з
донькою, надати йому точну інформацію
щодо фактичного місця навчання,
проживання, перебування дитини, а у
разі настання таких змін, повідомити
про це особисто на наступний день з дня
настання таких обставин.

Рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 07 березня 2014
року позов задоволено частково.
Визначено ОСОБА_5 участь у вихованні та
спілкуванні з малолітньою донькою
ОСОБА_6 наступним чином:

- до досягнення дитиною
чотирьохрічного віку дозволити
батькові ОСОБА_5 відвідувати доньку
ОСОБА_6 за місцем її проживання в
будь-який день за попередньою
домовленістю з матір'ю ОСОБА_2, а поза
межами її проживання - за попередньою
домовленістю з матір'ю ОСОБА_2 та в її
присутності, але не більше 15 разів на
місяць, з яких не більше в два дні
суботи та в два дні неділі;

- після досягнення дитиною
чотирьохрічного віку дозволити
батькові ОСОБА_5, забирати доньку
ОСОБА_6 за своїм місцем проживання за
попередньою домовленістю з матір'ю
ОСОБА_2, але не менше ніж 10 днів на
місяць, з яких не більше два дні суботи
та два дні неділі;

- після досягнення дитиною п'ятирічного
віку дозволити батькові ОСОБА_5 в рік,
який закінчується на непарне число,
спільний відпочинок з донькою ОСОБА_6 в
першу половину літніх канікул, в рік,
який закінчується на парне число,
спільний відпочинок з донькою ОСОБА_6 в
другу половину літніх канікул;

- дозволити батькові ОСОБА_5 право на
необмежене спілкування з донькою
ОСОБА_6, за бажанням останньої, засобами
телефонного, поштового, електронного
та іншими засобами зв'язку;

- дозволити батькові ОСОБА_5 в день його
побачення з донькою ОСОБА_6 забирати
останню з дому/школи особисто.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5
перешкод у вихованні та спілкуванні з
донькою у визначених судом способах чи
в інший спосіб за домовленістю між
сторонами. В решті позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку
оскаржила відповідач ОСОБА_2, яка в
апеляційній скарзі покликається на
порушення судом приписів ст. 214, 215 ЦПК
України, внаслідок чого зроблено
передчасний висновок про вчинення
відповідачем перешкод ОСОБА_5 у
спілкуванні з дитиною. Апелянт не
погоджується з висновком суду про
наявність між сторонами спору щодо
участі у вихованні дитини, оскільки
сама по собі відсутність письмового
договору щодо здійснення батьківських
прав та виконання обов'язків тим з них,
хто проживає окремо від дитини, не
давала суду підстав стверджувати про
чинення позивачу перешкод в реалізації
його батьківських прав, крім того,
судом встановлено, що ОСОБА_5 за час
роздільного проживання подружжя
неодноразово відвідував доньку. На
думку відповідача, віднесення судом до
обставин, що мають істотне значення,
наявність у матері позивача стажу
роботи на посаді вихователя, і
доцільність не менше 10 днів в місяць, не
враховує необхідності захисту
інтересів дитини від регулярних
тривалих розлук з матір'ю,
необхідності дотримуватись режиму дня
тощо термін не менше 10 днів в місяць, не
враховує необхідності захисту
інтересів дитини від регулярних
тривалих розлук з матір'ю,
необхідності дотримуватись режиму дня
тощо. Під час розгляду справи суд не
надав першочергової уваги
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини та не з'ясував особистої
прихильності дитини до батька ОСОБА_5, а
також не надав належної оцінки тому
факту, що позивач втратив можливість
регулярно бачитись з донькою внаслідок
свої дій, оскільки саме він був
ініціатором роздільного проживання
сторін. Крім того апелянт вказує, що у
рішенні немає жодного застереження
щодо можливості побачень ОСОБА_5 з
донькою в залежності від стану її
здоров'я. На підставі наведених
обґрунтувань, ОСОБА_2 просить суд
якомога повніше врахувати інтереси
дитини та постановити рішення, яким
змінити рішення суду першої інстанції,
виклавши його резолютивну частину в
такій редакції:

1. Дозволити батькові ОСОБА_5
відвідувати доньку ОСОБА_6 за місцем її
проживання в будь-який день за
попередньою домовленістю з матір'ю
ОСОБА_2, а поза межами її проживання - за
попередньою домовленістю з матір'ю
ОСОБА_2 та в її присутності, але не
більше 15 разів на місяць, з яких не
більше в два дні суботи та в два дні
неділі;

2. Після досягнення дитиною
п'ятирічного віку дозволити батькові
ОСОБА_5 забирати доньку ОСОБА_6 за своїм
місцем проживання за попередньою
домовленістю з матір'ю ОСОБА_2, але не
більше, ніж на 4 дні на місяць, з яких не
більше два дні суботи та два дні неділі
та при умові відсутності будь-якого
захворювання ОСОБА_6;

3. Після досягнення дитиною семирічного
віку дозволити батькові ОСОБА_5 в рік,
який закінчується на непарне число,
спільний відпочинок з донькою ОСОБА_6
протягом 15 днів в першу половину
літніх канікул, в рік, який
закінчується на парне число, спільний
відпочинок з донькою ОСОБА_6 протягом 15
днів в другу половину літніх канікул,
та при умові відсутності будь-якого
захворювання ОСОБА_6;

4. Дозволити батькові ОСОБА_5 право на
необмежене спілкування з донькою
ОСОБА_6, за бажанням останньої, засобами
телефонного, поштового, електронного
та іншими засобами зв'язку;

5. Дозволити батькові ОСОБА_5 в день його
побачення з донькою ОСОБА_6 забирати
останню з дому/школи особисто лише
після обов'язкового особистого
повідомлення про це ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
частково з наступних мотивів.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду в частині надання
позивачу дозволу забирати дитину за
місцем свого проживання до 10 днів на
місяць та в частині надання позивачу
дозволу в день його побачень з дитиною
забирати останню з дому/ школи без
повідомлення про це матері, не
відповідає обставинам справи, тому
підлягає зміні.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги щодо того, що
надання дозволу позивачу після
досягнення дитиною чотирирічного віку
забирати дитину за своїм місцем
проживання не менше ніж 10 днів на
місяць, не враховано необхідності
захисту інтересів дитини від частих
тривалих розлук з матір'ю, та викличе
порушення усталеного режиму дитини, та
з врахуванням необхідності захисту
інтересів дитини від частих тривалих
розлук з матір'ю і запобігання
порушення усталеного режиму дитини,
колегія суддів вважає достатнім
надання батькові дозволу забирати
дитину за місцем свого проживання не
менше ніж 5 днів на місяць.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що
участь позивача у вихованні дитини
носитиме не періодичний чи
систематичний характер, а носитиме
епізодичний характер, проти чого
відповідач не заперечила. Однак,
оскільки не відомо в який з днів
позивач виявить намір забрати дитину
з дому або із школи, внаслідок чого
відповідач не знатиме, де знаходиться
дитина, колегія суддів вважає за
доцільне зазначити в рішенні суду про
дозвіл позивачеві в день його
побачення з донькою ОСОБА_6 забирати
останню з дому / школи особисто «лише
після обов'язкового особистого
повідомлення про це ОСОБА_2.»

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції зроблено
передчасний висновок про вчинення
відповідачем перешкод ОСОБА_5 у
спілкуванні з дитиною, спростовуються
запереченнями відповідача на позов, в
яких відповідач зазначала, що під час
приходу позивача, який заявив їй, що
прийшов забрати доньку, відповідач не
пустила позивача у квартиру. Таким
чином, наявність між сторонами спору
щодо участі у вихованні дитини була
очевидною.

Доводи апеляційної скарги, що суд
першої інстанції під час розгляду
справи не надав першочергової уваги
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини, на думку колегії суддів, не
відповідають дійсності, оскільки суд
першої інстанції при визначенні
участі батька у вихованні дитини
виходив перш за все з інтересів дитини
з врахуванням її віку. Відносно доводів
апеляційної скарги про не врахування
судом особистої прихильності дитини
до батька ОСОБА_5, необхідно зазначити,
що зважаючи на вік дитини, можливість
з»ясувати цю обставину була
гіпотетичною.

Колегія суддів вважає, що та
обставина, хто саме був ініціатором
роздільного проживання сторін, на
правильність рішення суду першої
інстанції не вплинула.

Відповідно до абзацу другого ч.1
ст.159 СК України, в окремих випадках,
якщо це викликано інтересами дитини,
суд може обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи, що і було
зроблено судом першої інстанції, який
обумовив побачення з дитиною до
досягнення нею чотирирічного віку
присутністю матері. Водночас, колегія
суддів не знаходить підстав для
обумовлення участі батька у вихованні
дитини залежністю від стану здоров»я
дитини, оскільки таке обумовлення може
призвести до зловживань з боку
відповідача, яка може відмовити у
побаченні батька і дитини та у
спільному відпочинку дитини з батьком,
мотивуючи це тим, що дитина хвора, і тим
самим позбавить можливості батька
приймати участь у вихованні дитини,
тому колегія суддів вважає, що
обумовлення участі батька дитини у
вихованні дитини умовою про
відсутність будь-якого захворювання
дитини, не ґрунтується на законі.

Згідно п.3 ч.1 ст.309 підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є : невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Як було зазначено вище, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
суду в частині надання дозволу
позивачеві забирати дитину за місцем
проживання позивача до 10 днів в місяць
та в частині не покладення на позивача
обов»язку повідомляти відповідача про
конкретні випадки забирання позивачем
дитини з дому/школи, - не відповідає
обставинам справи, тому у
вищезазначених частинах рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

В абзаці третьому резолютивної частини
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 07 березня 2014
року, яким вирішено : « -після
досягнення дитиною чотирирічного віку
дозволити батькові ОСОБА_5 забирати
доньку ОСОБА_6 за своїм місцем
проживання за попередньою
домовленістю з матір'ю ОСОБА_2, але не
більше, ніж на 10 днів на місяць, з яких
не більше два дні суботи та два дні
неділі» - число 10 днів замінити на число
5 днів.

Абзац шостий рішення Яворівського
районного суду Львівської області від
07 березня 2014 року яким вирішено:
»-дозволити батькові ОСОБА_5 в день його
побачення з донькою ОСОБА_6 забирати
останню з дому /школи особисто»
доповнити словами: лише після
обов'язкового особистого повідомлення
про це ОСОБА_2.

В іншій частині рішення
Яворівського районного суду
Львівської області від 07 березня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.