РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м.
Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства доходів і
зборів України про звільнення майна
з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Управління
податкової міліції ДПА України про
звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позову зазначала, що в
провадженні старшого слідчого з ОВС
Слідчого управління податкової
міліції ДПА України Пасюкова В.В.
знаходилась кримінальна справа № 69-17
по обвинуваченню ОСОБА_3 за ознаками
злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст.
191 КК України.

14 січня 2011 року старшим слідчим
Пасюковим В.В. було винесено постанову
про накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно ОСОБА_1, зокрема і на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві
приватної власності на підставі
договору дарування від 12.08.2009 року, який
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, реєстровий № 1213. 09.09.2009
року зазначена квартира була
зареєстрована на ОСОБА_1 в ОП «ЗМБТІ» за
реєстровим № 27844955.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що вона не має ніякого
відношення до кримінальної справи
свого чоловіка - ОСОБА_3, проте арешт
накладено на її особисте майно, позивач
просила суд зняти арешт накладений
згідно постанови старшого слідчого з
ОВС Слідчого управління податкової
міліції ДПА України Пасюковима В.В. з
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
договору дарування від 12.08.2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4. реєстровий № 1213.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 19.06.2014 року було
залучено до участі у справі в якості
належного відповідача у справі -
Міністерство доходів і зборів України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, у встановленому
законом порядку, заяви про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
у його відсутність суду не подавав, у
зв'язку з чим суд прийшов до висновку
про можливість розгляду справи у
відсутність представника відповідача,
який неодноразово викликався в судове
засідання, проте до суду не з'являвся,
причин неявки не повідомляв.

Вислухавши представника позивача,
розглянувши позовну заяву, дослідивши
матеріали справи, суд доходить
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 125 КПК України (в ред.
1960 року), слідчий за клопотанням
цивільного позивача або з своєї
ініціативи зобов'язаний вжити заходів
до забезпечення заявленого в
кримінальній справі цивільного позову,
а також можливого в майбутньому
цивільного позову, склавши про це
постанову.

В справах про злочини, за які
кримінальним законом передбачена
конфіскація майна, слідчий
зобов'язаний вжити необхідних заходів
до забезпечення виконання вироку в
частині можливої конфіскації майна,
склавши про це постанову.

Частиною 1 ст. 126 КПК України (в ред. 1960
року), забезпечення цивільного позову і
можливої конфіскації майна
провадиться шляхом накладення арешту
на вклади, цінності та інше майно
обвинуваченого чи підозрюваного або
осіб, які несуть за законом матеріальну
відповідальність за його дії, де б ці
вклади, цінності та інше майно не
знаходилось, а також шляхом вилучення
майна, на яке накладено арешт.
Накладення арешту на вклади зазначених
осіб проводиться виключно за рішенням
суду.

Судом встановлено, що позивач у справі -
ОСОБА_1 з 01.12.2001 року перебуває у шлюбі з
ОСОБА_3, що підтверджується копією
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1,
виданого запорізьким міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Запорізького обласного управління
юстиції.

Постановою старшого слідчого з ОВС
Слідчого управління податкової
міліції ДПА України Пасюкова В.В. від 14
січня 2011 року в рамках кримінальної
справи № 69-107 по обвинуваченню
директора ДП «Укррезерв» ОСОБА_3 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.
27, ч. 5 ст. 191 КК України, заступника
голови Державного комітету України з
державного матеріального резерву
Сіньковського М.І. за ознаками злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
накладено арешт на рухоме та нерухоме
майно, яке зареєстровано на ім'я ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, де б це майно не
знаходилось.

Накладаючи арешт на майно ОСОБА_1,
слідчий виходив з того, що майно, яке
зареєстровано на ім'я ОСОБА_1 і придбане
нею у період перебування у шлюбі, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_1, у зв'язку з чим на
підставі ст. 125 КПК України вжив всіх
заходів щодо забезпечення можливого в
майбутньому цивільного позову та
забезпечення виконання вироку в
частині можливої конфіскації майна.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, квартира АДРЕСА_1, належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності на
підставі договору дарування,
укладеного 12.08.2009 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 та посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстровий № 1213.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.

З урахуванням зазначеної норми,
квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною
власністю ОСОБА_1, яка, в свою чергу, не є
ні обвинуваченою, ні підозрюваною по
вищезазначеній кримінальній справі
або особою, яка несе за законом
матеріальну відповідальність за дії
свого чоловіка.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За змістом зазначених норм та положень
ст. 16 ЦК України, власник має право
вимагати відновлення свого порушеного
права, в даному випадку - звільнення
з-під арешту майна, яке належить йому на
праві особистої приватної власності.

За таких обставин суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 про
звільнення квартири з-під арешту.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства доходів і
зборів України про звільнення майна
з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1 на підставі договору дарування
від 12.08.2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстровий № 1213, накладений постановою
старшого слідчого з ОВС Слідчого
управління податкової міліції ДПА
України Пасюкова В.В. від 14 січня 2011
року в рамках кримінальної справи №
69-107.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
К.В. Гашук