АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Савчук М.В., Яремко В.В.

секретаря: Тодоряка Г.Д.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1- ОСОБА_2, представника
відповідача ТОВ
«Відродження-Агро»-Сапожніка С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Відродження-Агро»
(перейменовано на ТОВ «Сварог-Експорт»)
про витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
договору оренди землі недійсним, за
апеляційною cкаргою ТОВ
«Сварог-Експорт» на рішення
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 20 червня 2014
року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у травні 2014 року звернулася до
суду з зазначеним позовом. Зазначали,
що вона є власником земельної ділянки
розміром 1,21 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Весною 2014 року вона дізналася, що 21
січня 2007 року між нею та ТОВ
«Відродження-Агро» укладено договір
оренди земельної ділянки, за яким вона
передала товариству право на оренду
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, хоча такого бажання вона
не виявляла і спірний договір не
підписувала. Дані обставини вона може
підтвердити як свідок, а також
відповідною почеркознавчою
експертизою.

Окрім того, вказувала на відсутність у
оспорюваному договорі істотної умови
розташування земельної ділянки та
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Просила визнати недійсним договір
оренди землі № 364, укладений 21 січня 2007
року між позивачкою ОСОБА_1 та ТОВ
«Відродження-Агро», витребувати у ТОВ
«Відродження-Агро» земельну ділянку
розміром 1,21 га, та зобов'язати
товариство повернути цю земельну
ділянку ОСОБА_1

22ц-1179/2014 головуючий в 1
інстанції Туржанський В.В.

Категорія:19/23 доповідач
Бреславський О.Г.

Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 20 червня
2014 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Визнано недійсним договір оренди землі
№ 364, укладений 21 листопада 2007 року між
позивачкою ОСОБА_1 та ТОВ
«Відродження-Агро», яке в даний час
перейменовано на ТОВ «Сварог-Експорт»,
який був зареєстрований у Чернівецькій
регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 06
лютого 2009 року.

Витребувано у ТОВ «Сварог-Експорт»
земельну ділянку розміром 1,16 га,
кадастровий номер :02:002:0224 та
повернуто цю земельну ділянку ОСОБА_1

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ТОВ «Сварог-Експорт» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним, суд першої інстанції
виходив з того, що оспорюваний договір
позивачка не підписувала, що вказаний
договір без її згоди та доручення
підписав ОСОБА_4, що стверджується
показами останнього та позивачки,
будучи допитаними в якості свідків.

Окрім того, керувався положеннями ст.15
Закону України «Про оренду землі» та
дійшов висновку про те, що відсутність
у оспорюваному договорі оренди
земельної ділянки істотної умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві, визначення сторони, яка
несе ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди чи його
частини, є підставою для визнання
правочину недійсним.

З такими висновками суду погодитись не
можна, оскільки ці висновки суперечать
вимогам закону та не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, між ОСОБА_1 та ТОВ
«Відродження-Агро» укладено договір
оренди земельної ділянки 21 січня 2007
року, за яким ОСОБА_1 передала ТОВ
«Відродження-Агро» право на оренду
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка знаходиться в
адміністративних межах Лівинецької
сільської ради Кельменецького району
Чернівецької області, площею 1,16 га під
кадастровим номером :02:003:0556.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» (чинної на час укладення
Договору) істотними умовами договору
оренди землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Відповідно до п.14 Перехідних положень
ЗК України (чинного на час укладення
Договору) до набрання чинності законом
про обіг земель
сільськогосподарського призначення,
але не раніше 1 січня 2012 року,
забороняється внесення права на
земельну частку (пай) до статутних
капіталів господарських товариств.

Наступними змінами до Земельного
кодексу України зазначений мораторій
продовжено до 1 січня 2016 року.

Пунктом 15 Перехідних положень ЗК
України також встановлена до 1
січня 2016 року заборона на укладення
угод щодо земельних ділянок
сільськогосподарського призначення та
передбачено, що угоди (у тому числі
довіреності), укладені під час дії
заборони на купівлю-продаж або іншим
способом відчуження земельних ділянок
та земельних часток (паїв), визначених
підпунктами «а» та «б» цього пункту в
частині їх купівлі-продажу та іншим
способом відчуження, а так само в
частині передачі прав на відчуження
цих земельних ділянок та земельних
часток (паїв) на майбутнє є недійсними з
моменту їх укладення (посвідчення).

За таких обставин вважати, що у
оспорюваному договорі оренди
земельної ділянки відсутні умови щодо
передачі права оренди земельної
ділянки до статутного капіталу
господарського товариства та права
передачі у заставу є підставою для
визнання правочину недійсним не можна,
оскільки передача права оренди
земельної ділянки до статутного
капіталу господарського товариства та
у заставу прямо заборонені законом,
домовленість сторін у договорі оренди
землі про можливість передачі права
оренди земельної ділянки до статутного
капіталу господарського товариства та
у заставу суперечила б вимогам закону.

Ураховуючи наведене, вимоги позивача
про наявність підстав для визнання
оспорюваного договору недійсним не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Тому судове рішення підлягає
скасуванню з підстав, передбачених п.3
ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом,
та під час розгляду справи, не
вказувала на порушення її прав як
орендодавця у зв'язку із відсутністю в
договорах оренди земельних ділянок
умов передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини.

У матеріалах справи відсутні такі
докази.

З огляду на викладене порушення прав
ОСОБА_1 укладенням оспорюваного
договору оренди земельної ділянки не
доведено.

Окрім того, доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для справи (ст.57 ЦПК
України).

За ст.58 ЦПК України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Апелянт не погоджуючись з висновком
суду першої інстанції про те, що
оспорюваний договір позивачка не
підписувала, що вказаний договір без її
згоди та доручення підписав ОСОБА_4, що
стверджується показами останнього та
позивачки, будучи допитаними в якості
свідків, зазначав, що вказані особи є
подружжям, зацікавленими особами в
вирішенні цього спору, а тому їх
свідчення суперечать ст. 59 ЦПК України
та є недопустимими доказами.

Окрім того, відповідно до відомостей
ТОВ «Відродження-Агро» в послідуючому
перейменованого на ТОВ
«Сварог-Експорт» за 2008-2013 роки
значиться, що позивач ОСОБА_1
отримувала орендну плату за надану
товариству в оренду оспорюваної
земельної ділянки (а.с.26-51).

З огляду на викладене, колегією суддів
апеляційного суду Чернівецької
області було роз'яснено сторонам у
справі право заявляти клопотання про
призначення судової почеркознавчої
експертизи, оскільки необхідність
експертного висновку випливає з
обставин справи і поданих доказів.
Проте позивач не скористалася таким
правом.

За таких обставин підстав для визнання
договору оренди земельної ділянки від
21 січня 2007 року таким, що не
відповідають вимогам ст.15 Закону
України «Про оренду землі» та визнання
його недійсним з підстав не
підписанням його позивачем, не має.

Керуючись до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сварог-Експорт» задовольнити.

Рішення Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 20 червня 2014
року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Відродження-Агро»
(перейменовано на ТОВ «Сварог-Експорт»)
про витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
договору оренди землі недійсним,
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді: