Справа № 733/808/14-ц Провадження №
22-ц/795/1527/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Овчарик В. М. Доповідач - Зінченко С. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко С.П.,
суддів:Кузюри Л.В., Вінгаль В.М.,при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:позивача ОСОБА_5 його
представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Ічнянського районного суду від 10
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ічнянського районного суду
від 10 червня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить дане рішення скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі. Апелянт наполягає на
тому, що наявна в справі розписка
підтверджує факт купівлі ним будинку у
відповідачів і є належним доказом.
Вказує, що він з 1997 року відкрито і
безперервно володіє спірним майном,
відповідачі не мають до нього
претензій.

Позивач ОСОБА_5 та його представник
ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали,
просили рішення суду першої інстанції
скасувати та визнати за позивачем
права власності за набувальною
давністю на домоволодіння, розташоване
за адресою АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилися, надали суду
заяву про розгляд справи без їх участі,
просили задовольнити позовні вимоги.

Зважаючи на вимоги ч.5 ст.76, ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд визнав їх
повідомлення про час та місце розгляду
справи належним, а неявку такою, що не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами не було дотримано вимог
законодавства при здійсненні
купівлі-продажу житлового будинку,
тому позивача не можна вважати
добросовісним набувачем майна, який
відкрито і безперервно користувався
ним.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком, оскільки судом першої
інстанції обставини справи з'ясовані в
обсягу, необхідному для правильного
вирішення спору, відповідно до
встановлених обставин, правильно
визначено суть і характер
правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Із змісту статті 344 ЦК України
вбачається, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

У п.9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» роз'яснено, що
відповідно до частини першої статті 344
ЦК особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Виходячи зі змісту вищезазначеної
статті, обставинами, які мають значення
для справи, і які відповідно до ч. 1 ст. 60
ЦПК України повинен довести саме
позивач є: законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння;
відкритість володіння; давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння).

Згідно довідки КП „Бюро технічної
інвентаризації" Ічнянської районної
ради вбачається, що спірний житловий
будинок, розташований АДРЕСА_1, на який
апелянт просить визнати право
власності, належить по 12 частині
відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в
порядку спадкування після померлого -
ОСОБА_9 (а.с. 8-9).

ОСОБА_5 володіє спірним домоволодінням
за згодою відповідачів, що
підтверджується їх заявою (а.с.4 ).

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного, незаконного
володіння чужим майном. Наявність у
володільця цього нерухомого майна
певного юридичного титулу, зокрема
згоди виключає застосування
набувальної давності.

Виходячи з аналізу норм матеріального
права, право власності у володільця за
давністю виникає поза волею і
незалежно від волі колишнього
власника. Володілець за давністю є
незаконним володільцем, про що
зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа
заволоділа чужим майном).

Отже, позов про визнання права
власності за набувальною давністю
володіння не може пред'явити законний
володілець, тобто особа, яка володіє
майном з волі власника і завжди знає,
хто є власником цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_5 користується спірним
будинком з волі його власників -
відповідачів по справі, яких він знає з
1997року.

За викладених обставин, висновки суду
першої інстанції є обґрунтованими та
узгоджуються з матеріалами справи, при
встановлені зазначених фактів судом не
було порушено норм цивільного
процесуального законодавства й
правильно застосовано норми
матеріального права.

Згідно зі ст.308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов висновку, що ухвалене у справі
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам чинного
законодавства щодо законності та
обгрунтованності та підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду від
10 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: