АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6363/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Городецький Д.І. Доповідач -
Куценко Т.Р. Категорія 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

23 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 в своїх інтересах, та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3,

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 травня 2014 року, по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Дніпропетровськгаз» до
ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 про
виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Дніпропетровськгаз» у січні 2014
року звернулося до суду з позовом про
виселення ОСОБА_2 та її неповнолітнього
сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 із квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення /а.с. 2-10/.

Рішенням Новомосквського
міськрайонного суду м.
Дніпропетровська від 21.05.2014 року
позовні вимоги було задоволено,
виселено ОСОБА_2 та її неповнолітнього
сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 із квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення. Вирішено питання щодо
судових витрат /а.с. 68-71/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати, та ухвалити нове,
яким відмовити ПАТ
«Дніпропетровськгаз» в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та морального права /а.с.
74-80/.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
визначено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 118 ЖК України службові
приміщення призначаються для
заселення громадянами, які за
характером своїх трудових відносин
повинні проживати за місцем роботи або
поблизу від нього. Жиле приміщення
включається до числа службових
рішенням виконавчого комітету
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів.

Згідно зі статтею 124 ЖК України
робітники і військовослужбовці, що
припинили трудові відносини з
підприємством, установою,
організацією, а також громадяни, які
виключені з членів колгоспу або вийшли
із колгоспу за власним бажанням,
підлягають виселенню з службового
приміщення з усіма особами, які з ними
проживають, без надання іншого жилого
приміщення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 10.09.2004 року ВАТ
«Дніпропетровськгаз» є власником
квартири АДРЕСА_1, яке зареєстровано у
КП «Новомосковське МБТІ» 10.09.2004 року
/а.с. 11, 12/.

Рішенням Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради № 902 від
24.11.2004 року «Про надання статусу
службових і виділення житлових
приміщень АДРЕСА_1 цього будинку було
надано статус службової /а.с. 13/.

30.11.2004 року Виконавчим комітетом
Новомосковської міської ради ОСОБА_4,
як працівнику ВАТ
«Дніпропетровськгаз» був виданий
ордер на вселення в однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, так як ОСОБА_4 був
інвалідом 3 групи, відповідальним за
будівництво та технічний нагляд за
будівництвом, йому була потрібна
квартира поблизу місця роботи.

У відповідності до Статуту ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Дніпропетровськгаз», є
правонаступником ВАТ по
газопостачанню та газифікації
«Дніпропетровськгаз».

В період з 2006 року в спірній квартирі
разом з ОСОБА_4 проживала його донька,
відповідач ОСОБА_2 зі своїм
неповнолітнім сином, які зареєстровані
в квартирі АДРЕСА_5, що підтверджується
довідкою від 21.06.2012 року /а.с. 15/.

За цією ж адресою ОСОБА_2 з 2003 року по
теперішній час отримує соціальну
допомогу як одинока матір /а.с. 16/.

Також ОСОБА_2 не заперечувала того, що
квартира АДРЕСА_5 належить її батькові,
що на час проведення приватизації вона
проживала з батьками та була
неповнолітньою, на сьогоднішній час в
квартирі проживає її брат разом з
сім'єю.

16.03.2012 року ОСОБА_4 пішов на пенсію, та
припинив трудові відносини з
підприємство.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, а його донька
та онук залишилися проживати у спірній
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Новомосковської міської ради № 88 від
25.02.2014 року однокімнатна квартира
АДРЕСА_1 була виключена з числа
«службових», у зв'язку з відсутністю
потреби в такому користуванні /а.с. 29/.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що
позовні вимоги ПАТ по газопостачанню
та газифікації «Дніпропетровськгаз»
про виселення з житлового приміщення
ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина
підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки
наданих нею доказам не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі на те, що суд не прийняв до уваги,
що вона постійно проживала разом з
батьком в спірній квартирі як член
родини, оскільки батько потребував
сторонньої допомоги, та знаходилася на
його утриманні, що вона також з 2000 року
працює на цьому підприємстві на посаді
провідного бухгалтера, що вона є
одинокою матір'ю, то їх не можна
прийняти до уваги через те, що вони не
спростовують висновки суду та не
можуть бути обґрунтуванням для зміни
або скасування рішення суду, яке
ґрунтується на повно і всебічно
досліджених обставинах справи.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що при
отриманні її батьком квартири вона
була не придатна до проживання, а тому
всі роботи по ремонту квартири були
проведені за рахунок її батька, також
будинок не був приєднаний до мережі
централізованого опалення, а тому
батько за свій рахунок встановив в
квартирі індивідуальне опалення, то це
також не є підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог, але не
позбавляє апелянта права на звернення
до власника квартири з вимогами про
відшкодування понесених витрат.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх
інтересах, та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :