№538/1368/14-ц
Провадження по справі №2/538/433/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року Суддя Лохвицького
районного суду Полтавської області
Хоменко О.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Лохвиця
Полтавської області справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "Автофінанс" про захист прав
споживача, визнання договору недійсним
та повернення коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького
районного суду Полтавської області з
позовною заявою прохаючи визнати
недійсним договір фінансового лізингу
№010261 від 23.06.2014 року укладений між ним
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Автофінанс", стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Лізиногова компанія "Автофінанс" на
його користь грошову суму комісії за
організацію договору фінансового
лізингу в розмірі 22000,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з`явився, але направив заяву в якій
просить справу розглядати без його
участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач - представник Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Лізиногова компанія "Автофінанс" в
судове засідання не з`явився по
невідомим суду причинам, хоча належним
чином був повідомлений.

Дослідивши та давши оцінку доказам
по справі суддя прийшов до наступного.

23.06.2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "Автофінанс" та позивачем був
укладений договір фінансового лізингу
№010261, відповідно до якого відповідач
зобов"язався надавати в лізинг
транспортний засіб марки Ssang Yong Korando 2.0
МТ.

Умови договору фінансового лізингу
є несправедливими в розумінні ст. 18 ЗУ
«Про захист прав споживачів» і
всупереч принципу добросовісності
створюють істотний дисбаланс
договірних прав і обов»язків як
споживача. Зокрема, відповідач не несе
відповідальності за якість предмета
лізингу, за невиконання умов договору,
в той час як весь обсяг
відповідальності покладено лише на
позивача як споживача. Позивачу, як
споживачу встановлені жорсткі
обов»язки і водночас відсутні права.
Обмежені права на обрання страховика
для здійснення страхування предмету
лізингу, на одностороннє вирішення
питання про дострокову сплату
лізингових платежів, покладено
здійснення всіх витрат, пов»язаних з
укладенням договору.

Доводи про наявність у договорі
фінансового лізингу несправедливих
умов обгрунтовані наступним:

Частинами 1, 2 , 3 ст. 18 ЗУ «Про захист
прав споживачів» передбачено, що
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими.

Несправедливими є, зокрема, умови
договору про:

- встановлення жорстких
обов»язків споживача, тоді як надання
послуги обумовлене лише власним
розсудом виконавця;

- надання можливості продавцю
(виконавцю, виробнику) не повертати
кошти на оплату, здійснену споживачем,
у разі відмови споживача укласти або
виконати договір, без встановлення
права споживача на одержання
відповідної компенсації від продавця
(виконавця, виробника) у зв»язку з
розірванням або невиконанням ним
договору;

- визнання ціни товару на момент
його поставки споживачеві або надання
продавцю (виконавцю, виробнику)
можливості збільшувати ціну без
надання споживачеві права розірвати
договір у разі збільшення ціни
порівняно з тією, що була погоджена на
момент укладення договору;

- надання продавцю (виконавцю,
виробнику) права розірвати договір із
споживачем на власний розсуд, якщо
споживачеві таке право не надається.

Згідно п.1.4 Договору, лізингодавець
не відповідає перед
лізингоодержувачем за невиконання
будь-якго зобов»язання щодо якості,
комплектності, справності предмета
лізингу, його заміни, введення в
експлуатацію, усунення несправностей
протягом гарантійного строку,
своєчасного та повного задоволення
гарантійних вимог, монтажу тощо. За
вищенаведеними зобов»язаннями
відповідає продавець.

Проте, в договорі лізингу відсутні
будь-які відомості про продавця товару,
його найменування та місцезнаходження,
куди має звертатися споживач у випадку
порушення якості, комплектності та
інших умов з продажу товару.

Пунктом 1.6 Договору встановлена
можливість зміни лізингодавцем
вартості предмета лізингу з моменту
укладення договору і до повної сплати
авансу лізингоодержувачем. В цьому
випадку передбачений обов»язок
лізингоодержувача єдиноразово
доплатити різницю такої вартості до
вже сплаченої суми авансових платежів.

Водночас, споживачу не надано право,
в такому випадку, в односторонньому
порядку розірвати договір.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що з
моменту одержання письмового
повідомлення від лізингодавця про
розірвання цього договору у зв»язку з
невиконанням лізингоодержувачем його
умов, експлуатація предмета лізингу не
допускається.

Вказані положення є несправедливими,
оскільки надають право відповідачу
односторонньо вирішувати питання про
розірвання договору і наявність
порушень споживачем його умов,
обмежують право споживача на
користування предметом лізингу,
ставлячи його в залежність від позиції
лізингодавця.

Пунктами 3.4.1, 8.14 Договору
передбачено, що споживач має право
достроково здійснити сплату всіх
лізингових платежів лише після спливу
12 календарних місяців з моменту
підписання Акту прийому-передачі
предмета лізингу. У п. 8.14 Договору за
дострокове виконання споживачем своїх
договірних зобов"язань по сплаті
лізингових платежів передбачений
штраф в розмірі 10% від суми
дострокового погашення.

Такі жорсткі умови є
несправедливими і порушують права
споживача на повне, ефективне і
дострокове виконання умов договору.

Згідно п. 5.4 Договору, лізингодавець
звільняється від відповідальності
стосовно будь-яких претензій, вимог або
проваджень проти лізингодавця як
власника предмета лізингу щодо
будь-якого травмування, смерті,
пошкодження або втрати, спричинених
навколишньому середовищу, юридичним
або фізичним особам або майну, що
пов"язано з володінням, експлуатацією,
транспортуванням та ін. предмета
лізингу.

Але на підставі п. 7.3 Договору,
страхування предмета лізингу,
здійснюється за рахунок споживача але
на користь лізингодавця.

Пунктом 8.15 Договору встановлено, що
у разі зміни розміру лізингових
платежів, сторони укладають відповідну
додаткову угоду до основного договору
та підписують акт коригування вартості
предмета лізингу. При цьому,
передбачено, що у разі відмови
споживача від підписання такої
додаткової угоди, лізингодавець має
право розірвати договір в
односторонньому порядку, вимагати
повернення предмета лізингу, а вже
сплачені споживачем лізингові платежі
поверенню не підлягають.

Таким чином, позивачу як споживачу
фактично не надається можливість
відмовитися від зміни (збільшення)
розміру лізингових платежів
відповідачем в процесі виконання
договору, а за таку відмову встановлена
відповідальність у вигляді розірвання
договору відповідачем і неповернення
вже сплачених платежів.

Розділом 10 Договору "
Відповідальність сторін і порядок
повернення предмета лізингу"
встановлена жорстка відповідальність
споживача перед лізингодавцем за
невиконання будь-яких умов договору і
водночас відсутня така
відповідальність лізингодавця перед
споживачем. Так, пунктами 10.1-10.12
Договору стосовно лізингоодержувача
встановлена відповідальність у
вигляді сплати штрафних санкцій,
одностороннього розірвання договору
лізингодавцем, відшкодуання збитків,
поверення предмета лізингу. Споживач
позбавлений можливості захистити свої
права та інтереси у випадку порушення
відповідачем умов договору.

Згідно п. 10.11 Договору, у випадку
розірвання даного договору
лізингоодержувачем до сплати останнім
на рахунок лізингодавця авансового
платежу, лізингодавець повертає
сплачені кошти за вирахуванням штрафу
за дострокове розірвання договору в
сумі 20% від сплаченої суми авансових
платежів. В такому випадку комісія за
організацію даного договору
лізингоодержувачу не повертається.

Отже, положення розділу 10
Договору є несправедливим, оскільки
встановлюють жорстку відповідальність
за порушення умов договору лише
споживача, усувають відповідальність,
не надають право споживачу вимагати
дострокового розірвання договору,
передбачають покладення на споживача
штрафу за дострокове розірвання
договору і надають відповідачу право
не повертати суму комісії за
організацію договору у випадку
дострокового розірвання договору
споживачем.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 18 ЗУ "Про
захист прав споживачів", якщо положення
договору визнано несправедливим,
включаючи ціну договору, таке
положення може бути змінено або
визнано недійсним. У разі, коли зміна
положення або визнання його недійсним
зумовлює зміну інших положень
договору, на вимогу споживача договір
може бути визнаним недійсним у цілому.

Згідно ст. 216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов"язані з його недійсністю. У разі
недійсності провочину кожна із сторін
зобов"язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у
разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов"язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
від виконання цього правочину.

Згідно до вимог ст. 22 ЗУ "Про захист
прав споживачів", споживачі
звільняються від сплати судового збору
за позовами, що пов"язані з порушенням
їх прав.

Враховуючи вище викладене, суд вважає,
що вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79-89, 209, 212-216,
218, 294 ЦПК України, ст. ст. 203, 215-216, 230 ЦК
України суд ,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати недійсним договір
фінансового лізингу №010261 від 23.06.2014
року укладений між ОСОБА_1 та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» .

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лізингова
компанія «Автофінанс» ,
на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1, грошову
суму комісії за організацію договору
фінансового лізингу №010261 від 23.06.2014 в
розмірі 22000,00 (двадцять дві тисячі)
гривень 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» судовий
збір в дохід держави в сумі 243, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголо-шення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
О. А. Хоменко

Згідно: голова суду
Г.Б. Савинський

ст. секретар
Л.Г. Несмирна

Рішення набрало законної сили «_____»
_________________2014 року

Оригінал рішення знаходиться в
Лохвицькому районному суді у справі №
____________