Справа № 2-1/12
Провадження № 2/366/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р. Іванківський районний
суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

при секретарі Мартовицькій Н.Є.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1, представника
позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
представника відповідачки ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Іванків цивільну
справу за первісним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 про розподіл майна подружжя,
про визнання права власності на
автотранспортні засоби та про
витребовування майна з чужого
незаконного володіння, зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_6 про розподіл майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики за зобов'язанням в
інтересах сім'ї

В С Т А Н О В И В :

29.01.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, з яким вона
перебувала у шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
13.10.2009 року, про розподіл майна
подружжя, і просила виділити їй
автомобіль «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в, а
ОСОБА_3 автомобілі «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в.,
ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. та причіп, 1996 р.в. (а.с.2,
т.1).

В подальшому, позивачка неодноразово
змінювала свої позовні вимоги
(а.с.53-55,185-188,214-216,т.1, а.с.4-9,т.4, а.с.145-147,т.4),
і остаточно вони зводяться до
наступного:

1) визнати спільною сумісною
власністю подружжя наступне майно:

автомобіль «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з.
НОМЕР_1,

автомобіль «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з.
НОМЕР_2,

автомобіль ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3,

причіп, 1996 р.в. д.н.з. НОМЕР_4,

які до відчуження були зареєстровані
на ім'я ОСОБА_3;

2) визнати договір купівлі-продажу
автомобіля «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в, д.н.з
НОМЕР_1 від 15.01.2010 року № ТЗ 100/672,
укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_6,
недійсним;

3) визнати договір купівлі-продажу
автомобіля ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3
від 15.01.2010 року № ТЗ 100/673, укладений між
ОСОБА_11 та ОСОБА_6, недійсним;

4) визнати договір купівлі-продажу
автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з.
НОМЕР_2 (транзитний номер НОМЕР_9) від
06.03.2010 року, укладений між ОСОБА_11 та
ОСОБА_7, недійсним;

5) визнати за нею (ОСОБА_1) право
власності на автомобілі:

«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1,

«Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з. НОМЕР_2,

ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3;

6) стягнути з неї (ОСОБА_1) на
користь відповідачів по 100 грн. по
кожному договору купівлі-продажу
(вартість автотранспортних засобів,
яка вказана в офіційних договорах, і
яка внесена на депозитний рахунок
суду);

7) витребувати вказані
автотранспортні засоби з чужого
незаконного володіння (відповідно
ОСОБА_6 та ОСОБА_7);

8) визнати довіреності від імені
ОСОБА_3 серії ВМР № 354509 від 20.02.2010 року
на ім'я ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та серії ВМР №
487102 від 27.02.2010 року на ім'я ОСОБА_10 -
недійсними;

9) виключити з розподілу майно, що
належить ОСОБА_13 (матері ОСОБА_1):

Кухонний гарнітур дійсною вартістю 5000
грн.,

Посудомийну машину дійсною вартістю 1000
грн.;

Газову панель дійсною вартістю 800 грн.;

Духову шафу дійсною вартістю 1000 грн.;

Витяжну шафу дійсною вартістю 300 грн.,

Мікрохвильову піч «LG» дійсною вартістю
500 грн.,

Пральну машину «Ariston» дійсною вартістю
500 грн.,

Холодильник «Indesit» дійсною вартістю 2500
грн.,

Телевізор «Samsung-37» дійсною вартістю 4000
грн.,

Диван кутовий дійсною вартістю 1600 грн.,

Супутникову антену дійсною вартістю 500
грн.,

3 люстри вартістю по 150 грн. дійсною
вартістю 450 грн.,

всього майна на суму 18150 грн.

10) виключити з розподілу майно
дитини:

Кутовий диван «Джуна» вартістю 1000 грн.,

Відеомагнітофон «Panasonik» вартістю 100
грн.,

Мобільний телефон «Samsung»- 320 грн.,

всього майна на суму 1100 грн.

11) виділити ОСОБА_3:

Шафу-купе «Спальня» (комод і тумба під
телевізор є з нею одним гарнітуром) -
вартістю 1580 грн.,

1 люстру вартістю 200 грн.,

Фасадну панель з розсувними дверима
«Вітальня» вартістю 800 грн.,

Супутникову антену вартістю 500 грн.,

Телевізор «Ферст» вартістю 1000 грн.,

Причіп 1996 р.в., д.н.з. НОМЕР_5 вартістю 8000
грн.

Всього майна на суму 12089 грн.;

12) стягнути з ОСОБА_3 на її (ОСОБА_1)
користь моральну шкоду у розмірі 5000
грн.

29.01.2010 року ОСОБА_1 до суду було подано
клопотання про накладення арешту на
автомобіль «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. з метою
забезпечення позову (а.с.11, т.1).

15.02.2010 року клопотання було задоволено
(а.с.15, т.1). Проте, постановою старшого
державного виконавця Роговець І.О. від
19.02.2010 року у відкритті виконавчого
провадження було відмовлено (а.с.33,т.1).

17.03.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
клопотанням про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на автомобілі
«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1,
«Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з. НОМЕР_2,ГАЗ 3302 14,
2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3.

02.04.2010 року клопотання було задоволено (
а.с.37,т.1). Проте, постановою старшого
державного виконавця Лагези О.Є. від
16.04.2010 року у відкритті виконавчого
провадження було відмовлено (а.с.51, т.1).

21.04.2010 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1
із зустрічним позовом про поділ майна
подружжя (а.с.56-63,т.1). Позовні вимоги
періодично змінював (а.с.144-146,т1,
а.с.185-190,т.2, а.с. 16-22,т.4). Остаточні
позовні вимоги ОСОБА_3, уточнені 17.03.2014
року, зводяться до наступного:

1. Йому виділити:

телевізор «Samsung-32» вартістю 9000 грн.,

Один тюнер «Globo-600» вартістю 400 грн.,

Супутникову антену вартістю 1700 грн.,

Відеомагнітофон «Samsung» вартістю 500
грн.,

Радіотелефон «Panasonic» вартістю 270 грн.,

Мобільний телефон «Samsung D-520» вартістю
3400 грн.,

Причеп до автомобіля вартістю 778 грн. 15
коп.,

Грошові кошти їх сім'ї, витрачені на
ремонт автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в.,
д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 38000 грн.;

всього майна на суму 53548 грн. 15 коп.,

2. виділити неповнолітній ОСОБА_14
наступне майно:

диван «Джуна» - вартістю 9000 грн.,

мобільний телефон «Samsung D-320» вартістю
1840 грн.,

стіл комп'ютерний вартістю 565 грн.,

відеомагнітофон «Samsung» вартістю 500 грн.,

всього майна на суму 11905 грн.

за ОСОБА_1:

3. Визнати право власності на
будівельні матеріали, обладнання,
виконані ремонтні роботи в квартирі
АДРЕСА_1 на загальну суму 88623 грн. та
право власності на будівельні
матеріали, обладнання, і виконані
роботи по зведенню прибудови до
квартири з комунікаціями на загальну
суму 110082 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на його
користь ? частину вартості будівельних
матеріалів, обладнання, оплати
ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 в
сумі 44311,50 грн. та ? частину вартості
будівельних матеріалів, обладнання і
виконаних робіт по зведенню прибудови
до квартири з комунікаціями в сумі 55041
грн.

5. Виділити йому, як належний на
праві особистої приватної власності
подарований колегами на роботі
дерев'яний журнальний столик з
інкрустацією вартістю 3000 грн.

6. ОСОБА_1 виділити:

Кухонний гарнітур з вбудованою
технікою (посудомийною машиною,
газовою панеллю, шафою, мікрохвильовою
піччю, витяжною шафою) вартістю 29000 грн.,

Пральну машину «Вірпул» вартістю 2776, 99
грн.,

Холодильник двокамерний
«Мінськ-Антлант» вартістю 3843 грн.,

Телевізор «Ферст» вартістю 2000 грн.,

Телевізор «Samsung-37» вартістю 11000 грн.,

Диван кутовий вартістю 16000 грн.,

Два тюнери «Globo-600» вартістю 400 грн.
кожен на суму 800 грн.,

Супутникову антену вартістю 1700 грн.,

DVD караоке LX DVX - 480 вартістю 550 грн.,

Шафу-купе «Спальня» вартістю 1580 грн.,

Шафу-купе «Вітальня» вартістю 2650 грн.,

5 люстр вартістю відповідно 280 грн., 400
грн., 225 грн., 325 грн., 98 грн.,

2 бра вартістю 85 грн. кожне , на суму 170
грн.,

Бра вартістю 95 грн.,

Тумбу під телевізор вартістю 420 грн.,

Комод вартістю 580 грн.,

Радіотелефон «Panasonic» вартістю 270 грн.,

Мобільний телефон «Samsung D-500», вартістю
2500 грн.,

всього на загальну суму 77252 грн. 99 коп.

7. Стягнути з ОСОБА_1 на його
користь ? частину судових витрат,
сплачених ним за проведення судових
будівельно-технічних експертиз - 7125
грн.

22.10.2010 року ОСОБА_6 звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_1
(а.с.217-219,т.1) про стягнення боргу за
договором позики. Свої позовні вимоги
обґрунтувала тим, що ОСОБА_1
безпідставно включили до розподілу, як
спільне сумісне майно подружжя,
автотранспортні засоби. Оскільки
«Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. 09.01.2009 року потрапив
у ДТП і був фактично знищений, саме вона
запропонувала свою допомогу сину та
його сім'ї у придбанні нового
автомобіля. 14.01.2009 року вона передала у
позику сину (ОСОБА_3) 140000 грн. на
придбання автомобіля «Mitsubishi Outlender» для
потреб сім'ї, що він підтвердив своєю
розпискою, вказавши термін повернення
грошей - 14.01.2011 року. Згодом цей
автомобіль син переоформив на неї
(ОСОБА_6.). Оскільки ОСОБА_1 ставить
питання визнання її права власності на
автомобіль, вона відповідно до ст. 1046 ЦК
України та ст. 73 СК України просить
стягнути з неї на свою користь суму
боргу за договором позики - 140000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали свої остаточні
позовні вимоги, зустрічний позов
ОСОБА_3 про розподіл майна визнали
частково, запропонувавши свій варіант
розподілу майна. Зустрічного позову
ОСОБА_6 не визнали.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним ОСОБА_3 і його
представник позовні вимоги по
первісному позову фактично визнали
частково. Запропонували у зустрічному
позові свій варіант розподілу майна
(зазначений вище). Зустрічний позов
ОСОБА_6 просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_5 - у судовому засіданні позовні
вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6
підтримала у повному обсязі. Просила їх
задовольнити. Зазначила, що на даний
час автомобіль «Mitsubishi Outlender» перебуває
у власності її довірительки, але
оскільки позивачка ОСОБА_1 ставить
фактично питання про позбавлення її
цієї власності, вона і просить стягнути
з неї борг за договором позики у сумі
140000 грн. Підтверджує, що ставить
питання про стягнення всієї суми саме з
ОСОБА_1, до сина (ОСОБА_3) вона
матеріальних претензій не має.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні
позовних вимог ОСОБА_1 не визнав.
Послався на те, що він придбав
автомобіль «Chevrolet Tacuma» у ОСОБА_3 на
прилюдних торгах. Сплатив більше
коштів, ніж зазначено в договорі, а саме
8000 доларів США. Лише під час цього
судового процесу дізнався, що
придбаний ним автомобіль після ДТП.
Вважає себе законним власником
автомобіля ( має на своє ім'я свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу -
а.с. 16, т.2), а тривалий процес поділу
майна позивачки і відповідача заважає
йому безперешкодно володіти і
розпоряджатися своїм майном, бо на
нього з 2010 року накладено арешт. У
письмовому запереченні ( а.с.11-13, т.2)
зазначав, що форма і зміст Біржової
угоди на момент укладання, повністю
відповідали вимогам, встановленим
законом, були відсутні жодні перешкоди,
які б забороняли її укладати чи
вказували б на відсутність необхідних
повноважень у її сторін. Оскільки право
власності на автомобіль набуте ним на
законних підставах, то його право
власності є непорушним, тому позовних
вимог він не визнає.

У судове засідання відповідачі за
первісним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 не
з*явилися, про день і час слухання
справи були повідомлені вчасно, про
причини неявки суд не повідомили.

У судове засідання відповідач ОСОБА_10
не з*явився, надіслав до суду письмове
заперечення, в якому зазначив, що
позовних вимог не визнає. Отримуючи
довіреність на початку 2010 року від
ОСОБА_8 на «Chevrolet Tacuma», позивачку і
відповідача він не знав, про їх
стосунки тим більше. При оформленні
довіреності це авто було зняте з
обліку, тому він був добросовісним
набувачем, тому і продав автомобіль по
біржовій угоді ОСОБА_7 У задоволенні
позовних вимог позивачки про визнання
довіреності, за якою йому був переданий
автомобіль та біржової угоди
недійсними просив відмовити. Справу
просив розглядати без його участі ( а.с.
181,т.2, а.с.6 т.3).

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

29.12.1995 року позивачка та відповідач ( по
первісному позову) зареєстрували шлюб
між собою ( а.с. 3, т.1).

Спільно, у квартирі, яка на даний час
належить ОСОБА_1 і знаходиться в
АДРЕСА_1 вони проживали з 22.06.1996 року по
травень 2009 року (а.с.109, 110 т.1). Зазначена
квартира була надана батьку позивачки
ОСОБА_1 разом з сім'єю ( дружина та дві
дочки) 28.10.1993 року (а.с.25, т.2). 27.11.2004 року
за договором дарування мати позивачки
- (ОСОБА_13), подарувала вказану квартиру
ОСОБА_1 ( а.с.23, т.2). Право власності
ОСОБА_1 зареєстроване 19.01.2005 року (а.с.24,
т.2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина
ОСОБА_14 ( а.с. 4, т.1).

13.10.2009 року шлюб між ними розірвано ( а.с.
5, т.1).

За час перебування у шлюбі позивачка та
відповідач ( за первісним позовом)
придбали наступне майно:

- автомобілі «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. (за
договором № 0806-19028 від 19.06.2008 року та
актом приймання-передачі від 16.01.2009
року (а.с.157-160,т.1), «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в., ГАЗ
3302 14, 2003 р.в. та причіп, 1996 р.в. та причіп
1996 р.в., які до відчуження ОСОБА_3 були
зареєстровані на його ім'я. Згідно
довідки Іванківського РЕВ №194 від
12.05.2010 р., причіп був зареєстрований як
власність ОСОБА_3 31.05.1996 року, «Chevrolet
Tacuma», - 22.10.2004 року, «Mitsubishi Outlender» - 17.01.2009
року (а.с.226,т.1).

- інше майно в квартиру, наявне на час
розгляду справи:

телевізор «Самсунг-37», диван кутовий, 2
супутникові антени, пральна машина,
фасадна панель (шафу-купе) «Вітальня»,
мобільні телефони «Самсунг-Д-500»,
«Самсунг-Д-320», кухонний гарнітур з
вбудованою технікою (посудомийною
машиною, газовою панеллю, духовою
шафою, мікрохвильовою піччю, витяжною
шафою), спальню (шафу-купе), комод, 5
люстр, телевізор «Ферст», тумбу під
телевізор, диван «Джуна».

Крім того, в квартирі АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_1, що
підтверджуються договором дарування
(а.с.23-24,т.2), протягом 2004-2007 років було
зроблено капітальний ремонт (з
переобладнанням системи опалення,
реконструкцією тощо) зі зведенням
прибудови до квартири ( а.с.112-113,т.1).

Відповідно до Біржових контрактів №
400/672 і № 400/673 (договорів
купівлі-продажу) від 15.01.2010 року
автомобілі «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в.. та ГАЗ
3302 14, 2003 р.в., від імені ОСОБА_3 були
продані ОСОБА_6 за 100 грн. кожен (а.с.21, 22,
т.1). Вже 16.01.2010 року вказані транспортні
засоби були зареєстровані
Іванківським РЕВ (а.с.36, т.1).

Ухвалою суду від 15.02.2010 року в порядку
забезпечення позову на автомобіль
«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. було накладено
арешт шляхом заборони його відчуження
та зняття з обліку (а.с.15,т.1). У зв*язку з
відмовою у відкритті виконавчого
провадження за вказаною ухвалою (а.с.33,
т.1), 02.04.2010 року в порядку забезпечення
позову ухвалою суду було накладено
арешт на автомобілі «Mitsubishi Outlender», 2008
р.в.. та ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. (а.с.37, т.1). У
відкритті виконавчого провадження
знову було відмовлено ( а.с.51, т.1).

20.02.2010 року ОСОБА_3 підписав довіреність
на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на
представництво його інтересів з усіх
питань щодо володіння, користування та
розпорядження автомобілем «Chevrolet Tacuma»,
2004 р.в., з правом керування ним, продажу
та правом передовіри ( в довіреності
зазначено, що автомобіль знятий з
обліку Іванківським МРЕВ 15.01.2010 року)
(а.с. 23,т.1).

Відповідно до біржової угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
від 06.03.2010 року «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в., від
імені ОСОБА_8, що діяв від імені ОСОБА_3
на підставі довіреності, ОСОБА_10 був
проданий ОСОБА_7 за 100 грн. ( а.с. 201, т.1).

Ухвалою суду від 26.07.2010 року в порядку
забезпечення позову на цей автомобіль
було накладено арешт шляхом заборони
його відчуження та зняття з обліку
(а.с.192-193,т.1).

Суд, вислухавши пояснення сторін,
покази свідків, вивчивши письмові
докази, надані сторонами, приходить до
висновку, що первісний позов ОСОБА_1 та
зустрічний позов ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя підлягають задоволенню
частково, а зустрічний позов ОСОБА_6
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання спільною сумісною власністю
подружжя: автомобілів «Mitsubishi Outlender», 2008
р.в. д.н.з. НОМЕР_1, «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в.
д.н.з. НОМЕР_2, ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з.
НОМЕР_3, причіп, 1996 р.в. д.н.з. НОМЕР_4.

У відповідності до ч.1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Положення ч.2 ст. 60 СК України
гарантує подружжю, що кожна річ, набута
за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Така норма закону
встановлює презумпцію права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час перебування в шлюбі.

Аналогічне положення міститься і в ч.3
ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, як передбачено ч.1
ст. 61 СК України, може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Отже, за загальним правилом, що
випливає з наведених вище правових
норм, будь-яке майно набуте за час
шлюбу, належить до об'єктів права
спільної сумісної власності подружжя,
якщо одним із них не доведене набуття
ним особистої приватної власності на
майно в період перебування їх в шлюбі.

Як вбачається з матеріалів справи
(вказаних вище біржових контрактів),
право власності ОСОБА_3 на транспортний
засіб автомобіль «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в.,
підтверджувалося свідоцтвом про
реєстрацію серії НОМЕР_6 від 17.01.2009 року,
виданим Іванківським РЕВ при УДАІ ГУ
МВС України в Київській області (а.с.21,
т.1), на автомобіль «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в.
д.н.з. - свідоцтвом про реєстрацію серії
НОМЕР_7, виданого Вишгородським МРЕВ
22.10.2004 року (а.с.23), на автомобіль ГАЗ 3302
14, 2003 р.в. - свідоцтвом про реєстрацію
серії НОМЕР_8 від 11.09.2004 року, виданого
Вишгородським МРЕВ (а.с.22,т.1), причіп,
1996 р.в. д.н.з. НОМЕР_4. Відповідно до
відповіді начальника Іванківського
РЕВ за № 337 від 15.12.2009 року на
адвокатський запит за даними
автоматизованої бази даних за ОСОБА_3
значилися всі зазначені вище 4 одиниці
транспортних засобів ( а.с.7,т.1).

Вказане свідчить про те, що це
майно було придбано сторонами під час
шлюбу. Цей факт не оспорюється жодною
із сторін.

Проте, відповідач по первісному
позову ОСОБА_3 стверджує, що автомобіль
«Mitsubishi Outlender» був придбаний за кошти,
взяті в позику у його матері - ОСОБА_6,
автомобіль ГАЗ 3302 14, 2003 р.в., за кошти
його, вже нині покійного, батька. Свої
твердження підтверджує ксерокопіями 16
ощадних книжок, довідкою сільської
ради про підсобне господарство ОСОБА_6,
довідкою УПФУ про розмір її ж пенсії (
а.с. 115-128).

Суд, після вивчення наданих
письмових доказів, приходить до
висновку, що ці документи ніяким чином
не підтверджують придбання
автомобілів не за кошти подружжя, а за
кошти батьків ОСОБА_3 Зокрема, ощадні
книжки лише підтверджують, що певні
кошти батьки ОСОБА_3 вкладали в ощадний
банк. Проте, це ніяк не доводить факту
зняття коштів для придбання авто.
Наявність великої за розміром
земельної ділянки та ведення ОСОБА_6
підсобного господарства, в т.ч.
вирощування худоби, свиней, коней та
птиці, також не підтверджує цього
факту.

Документально доведено придбання
ОСОБА_3 всіх трьох автомобілів під час
шлюбу з ОСОБА_1

Враховуючи викладене, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині
підлягають задоволенню: автомобілі
були придбані під час шлюбу, тому
вважаються спільною сумісною
власністю.

Свідок ОСОБА_15 у судовому
засіданні стверджував, що він купив
причеп у ОСОБА_3 за 1000 грн. і до 2010 року
безперешкодно ним користувався. Мав
тимчасовий технічний талон на право
користування причепом до 2017 року.
Проте, на підтвердження цих показів ні
свідок, ні ОСОБА_3 ніяких документів не
надали, тому причеп підлягає розподілу
як спільна сумісна власність подружжя.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання договорів купівлі-продажу
автомобілів «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в, д.н.з
НОМЕР_1 від 15.01.2010 року № ТЗ 100/672, ГАЗ 3302
14, 2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3 від 15.01.2010 року №
ТЗ 100/673, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
та автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з.
НОМЕР_2 (транзитний номер НОМЕР_9) від
06.03.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_7, недійсними.

Як встановлено вище, зазначені
автомобілі були придбані під час шлюбу
позивачки і відповідача, і є їх
спільною сумісною власністю.

Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно
за взаємною згодою, відповідно до
Цивільного кодексу України.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Біржові угоди щодо автомобілів «Mitsubishi
Outlender», 2008 р.в. та ГАЗ 3302 14, 2003 р.в.
укладені 15.01.2010 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 (остання є його матір'ю).
Відповідно вона достеменно знала про
відносини у сім*ї сина, а саме про той
факт, що шлюб сина у кінці 2009 року було
розрізано, і він з ОСОБА_1 не проживають
разом. Між ними склались вкрай
неприязні відносини. Тому, укладаючи
угоди купівлі-продажу (біржові угоди),
вона не могла не знати про відсутність
згоди ОСОБА_1 на продаж їй (ОСОБА_6.)
автомобілів, тим більше за ціною у 100
грн. за кожен автомобіль.

Ч.2 ст. 65 СК України визначено, що «при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового».

Як зазначено вище, спірні автомобілі
придбані сторонами під час шлюбу, є
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Відповідач
ОСОБА_3 мав право розпоряджатися
автомобілями тільки за взаємною згодою
з ОСОБА_1 Однак, такої згоди не
запитував і діяв за межами її
волевиявлення; угоди щодо
розпорядження автомобілями є
договорами, що виходять за межі
дрібного побутового.

Оскільки ст. 65 ч.2 СК України прямо
передбачено право одного з подружжя на
звернення до суду з позовом про
визнання договору, укладеного без його
згоди, недійсним, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають
задоволенню і договори купівлі-продажу
належить визнати недійсними.

Що стосується договору купівлі-продажу
третього автомобіля - «Chevrolet Tacuma», 2004
р.в. д.н.з. НОМЕР_2 (транзитний номер
НОМЕР_9) від 06.03.2010 року, то вказаний
договір не може бути визнано недійсним
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
виходячи з наступного.

Біржова угода купівлі-продажу цього
транспортного засобу була укладена
06.03.2010 року між ОСОБА_7 (відповідачем у
справі) та ОСОБА_10, який діяв від імені
ОСОБА_8, що діяв від імені ОСОБА_3 (а.с.201,
т.1). Як було встановлено у судовому
засіданні, фактично довіреності, які
були видані на ім'я ОСОБА_8 та його
дружини, а потім останніми на ім'я
ОСОБА_10, приховували укладення
договорів купівлі-продажу. Сам ОСОБА_3
не заперечував того факту, що продав
автомобіль ОСОБА_8 за 6000 доларів США.
ОСОБА_7 підтвердив у судовому
засіданні, що фактично придбав
автомобіль за 8000 доларів США. Чому
зазначена в біржовій угоді сума у 100
грн., він не знає. Не звертав на це уваги.
Про взаємовідносини між колишнім
подружжям (ОСОБА_1 та ОСОБА_3), як про них
взагалі, йому не було нічого відомо.

А отже, спірний автомобіль «Chevrolet Tacuma»,
2004 р.в за оплатним договором
купівлі-продажу перейшов до ОСОБА_7, від
особи, яка була уповноважена власником
на його відчуження (довіреностями з
правом керування, продажу і передовіри)
(а.с.23,т.1).

Оскільки відповідно до ч.5 ст. 12 ЦК
України добросовісність набувача
презюмується, а судом встановлено в
даному випадку, що набувач ОСОБА_7
придбав автомобіль у особи, яка мала
право його відчужувати, були відсутні
перешкоди до вчинення правочину, то
підстав для визнання його
недобросовісним набувачем немає.
Відповідно відсутні підстави і для
визнання цього договору
купівлі-продажу недійсним, при цьому
вартість вказаного майна має
враховуватися при вирішення питання
поділу майна подружжя.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання за нею права власності на
автомобілі: «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з.
НОМЕР_1, «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з. НОМЕР_2,
ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3 та
стягнення з неї на користь
відповідачів по 100 грн. по кожному
договору купівлі-продажу (вартість
автотранспортних засобів, яка вказана
в офіційних договорах, і яка внесена на
депозитний рахунок суду), то, як
зазначено вище, вказане майно є
спільною сумісною власністю і у
випадку визнання укладених щодо них
правочинів недійсними, сторони
повертаються у попередній стан, а, отже,
мають бути включені у обсяг майна,
нажитого сторонами під час шлюбу і яке
підлягає розподілу разом з іншим
майном. До обсягу майна, яке підлягає
розподілу має бути віднесено і
вартість відчуженого без згоди другого
подружжя майна - автомобіля «Chevrolet Tacuma»,
2004 р.в. д.н.з. НОМЕР_2.

Вимога про переведення прав покупця за
недійсним правочином не ґрунтується на
законі, оскільки суперечить ст. 627 ЦК
України, яка передбачає свободу
договору. А саме, що сторони є вільними
в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Тому, суд вважає, саме з урахуванням
вимог цієї статті, вимог розумності і
справедливості, сторони мають бути
повернуті у первісне становище і
автомобілі, які є спільною сумісною
власністю, мають бути включені в обсяг
спільного майна, яке підлягає
розподілу.

Відповідно у цій частині позовних
вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
витребування автотранспортних засобів
з чужого незаконного володіння
(відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7).

Суд враховує наступне.

Відповідно до Біржових контрактів №
400/672 і № 400/673 (договорів
купівлі-продажу) від 15.01.2010 року
автомобілі «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. та ГАЗ
3302 14, 2003 р.в., від імені ОСОБА_3 були
продані ОСОБА_6 за 100 грн. кожен (а.с.21, 22,
т.1). і згідно з реєстраційними
документами належать на даний час саме
їй. (а.с.36, т.1).

Відповідно до біржової угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
від 06.03.2010 року автомобіль «Chevrolet Tacuma»,
2004 р.в., був проданий ОСОБА_7 за 100 грн. (
а.с. 201, т.1). Він же і є на даний час
власником цього автомобіля.

В п.10 постанови Пленуму Верховного суду
України від 06.11.2009 № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
зазначено, що відповідно до ч.5 ст. 12 ЦК
добросовісність набувача
презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

В даному випадку ОСОБА_6, будучи матір'ю
ОСОБА_3 (а.с.114,т.1) та колишньою свекрухою
ОСОБА_1, добре знала про те, що шлюб між
ними розрізано, існує спір про майно.
Відповідно, вона є недобросовісним
набувачем і майно у неї може бути
витребувано.

На відміну від неї, ОСОБА_7 придбав
автомобіль за біржовою угодою від
06.03.2010 року. Зі змісту угоди вбачається,
що вона була укладена ним з ОСОБА_10,
який діяв від імені ОСОБА_8, що діє від
імені ОСОБА_3 на підставі довіреності
ВМР № 487102 від 27.02.2010 року. (як
зазначалось вище, ОСОБА_3 видав
довіреність з правом передоручення).
Тобто, ОСОБА_7 подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1
взагалі не знав до отримання судової
повістки в суд у справі про розділ їх
майна, про що він зазначив у судовому
засіданні, і що не оспорюється
сторонами. Отже, суд приходить до
висновку, що набувач ОСОБА_7 придбав
автомобіль у особи, яка мала право його
відчужувати, були відсутні перешкоди
до вчинення правочину, підстав для
визнання недобросовісним набувачем
немає, як немає і підстав для
задоволення в цій частині позову про
витребовування у відповідача спірного
майна.

Отож, позовні вимоги в частині
витребовування майна з чужого
незаконного володіння, підлягають
задоволенню частково: автомобілі
«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. та ГАЗ 3302 14, 2003 р.в.
мають бути витребувані у ОСОБА_6, у
витребовуванні автомобіля «Chevrolet Tacuma»,
2004 р.в. у ОСОБА_7 слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання довіреностей від імені ОСОБА_3
серії ВМР № 354509 від 20.02.2010 року на ім'я
ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та серії ВМР № 487102 від
27.02.2010 року на ім'я ОСОБА_10 - недійсними.

Вказані позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Довіреністю від 20.02.2010 року серії ВМР №
354509 від 20.02.2010 року ОСОБА_3 уповноважив
ОСОБА_16 та ОСОБА_9 бути його
уповноваженими представниками з усіх
питань володіння, користування і
розпорядження належним йому
автомобілем «Chevrolet Tacuma», з правом
керування і продажу. ( а.с. 23, т.1).
Довіреність була видана з правом
передовіри строком на 3 роки (до 20.02.2013
року).

Відповідно до п.1 ч.1ст. 248 ЦК України
представництво за довіреністю
припиняється у разі закінчення строку
довіреності. Як вбачається з
викладеного вище, строк дії
довіреності сплив 20.02.2013 року.
Відповідно і підстав для задоволення
цієї вимоги немає.

Щодо довіреності, наданої на ім'я
ОСОБА_10 серії ВМР № 487102 від 27.02.2010 року,
то її суду взагалі не надано. Зазначена
довіреність вказана лише у біржовій
угоді купівлі-продажу транспортного
засобу від 06.03.2010 року «Chevrolet Tacuma», 2004
р.в., де зазначено, що від імені ОСОБА_8,
що діяв від імені ОСОБА_3 на підставі
довіреності, ОСОБА_10 автомобіль був
проданий ОСОБА_7 за 100 грн. ( а.с. 201, т.1).

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суду не надано документу, який
позивачка ОСОБА_1 вимагає визнати
недійсним. Тому у задоволенні позовних
вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 та
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про
розподіл майна.

Згідно з п. 23, 24, 30 постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» «вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з*ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та теё що знаходиться
у третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї ( ч.4 ст. 65 СК) .
У випадку, коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один з
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Звертаючись із зустрічним позовом
ОСОБА_3 зазначав, що під час шлюбу вони з
ОСОБА_1 придбали:

Кухонний гарнітур з вбудованою
технікою (посудомийною машиною,
газовою панеллю, шафою, мікрохвильовою
піччю, витяжною шафою) вартістю 29000 грн.,

Пральну машину «Вірпул» вартістю 2776, 99
грн.,

Холодильник двокамерний
«Мінськ-Антлант» вартістю 3843 грн.,

Телевізор «Ферст» вартістю 2000 грн.,

Телевізор «Samsung-37» вартістю 11000 грн.,

Диван кутовий вартістю 16000 грн.,

Два тюнери «Globo-600» вартістю 400 грн.
кожен на суму 800 грн.,

Супутникову антену вартістю 1700 грн.,

DVD караоке LX DVX - 480 вартістю 550 грн.,

Шафу-купе «Спальня» вартістю 1580 грн.,

Шафу-купе «Вітальня» вартістю 2650 грн.,

5 люстр вартістю відповідно 280 грн., 400
грн., 225 грн., 325 грн., 98 грн.,

2 бра вартістю 85 грн. кожне , на суму 170
грн.,

Бра вартістю 95 грн.,

Тумбу під телевізор вартістю 420 грн.,

Комод вартістю 580 грн.,

Стіл комп'ютерний вартістю 565 грн.,

Радіотелефон «Panasonic» вартістю 270 грн.,

Мобільний телефон «Samsung D-500», вартістю
2500 грн.,

Мобільний телефон «Samsung D-520», вартістю
3400 грн.,

Мобільний телефон «Samsung D-320», вартістю
1840 грн.,

Диван «Джуна» вартістю 9000 грн.,

телевізор «Samsung-32» в артістю 9000 грн.,

Один тюнер «Globo-600» вартістю 400 грн.,

Супутникову антену вартістю 1700 грн.,

Відеомагнітофон «Samsung» вартістю 500
грн.,

Радіотелефон «Panasonic» вартістю 270 грн.,

Причеп до автомобіля вартістю 778 грн. 15
коп.,

Факт придбання цього майна, вартість
ремонтних робіт у квартирі, він
підтверджував доданими до позову
документами (товарними чеками,
накладними ( а.с.66-93, т.1), локальним
кошторисом (а.с. 94-107, т.1). Також надав
акти комісій про те, що 16.03.2010 року
ОСОБА_1 не пустила в квартиру комісію
для проведення опису майна, що підлягає
поділу (а.с.111, т.1), про те, що до квартири
збудовано прибудову, проводився
капітальний ремонт, встановлено
індивідуальне опалення ( а.с.112, т.1),
довідку про його доходи, як суб'єкта
підприємницької діяльності за 2006-2009
роки (а.с. 131, т.1), довідки про розмір
пенсії ОСОБА_1 ( а.с.132-136), договір (без
дати та лише з одним підписом) про
прийняття СПД ОСОБА_17 автомобіля
Шевролет Такума д.н. НОМЕР_10 для
виконання робіт по рихтовці, сварці та
малярних робіт і таку ж калькуляцію
(а.с.137-138, т.1), квитанції про вартість
послуг ОСОБА_17 від 22.03.2009 року та 20.10.2009
року (а.с.139, т.1), чек на придбання
акумулятора (а.с.140, т.1).

Пред'являючи зустрічний позов 21.04.2010
року ОСОБА_3 подав також заяву про
забезпечення доказів шляхом огляду за
місцем знаходження ( а.с.144-146, т.1),
оскільки відповідно до акту від 16.03.201110
р. ОСОБА_1 комісію в квартиру не
впустила (а.с.111,т.1). 23.04.2010 року заява
була задоволена і проведення огляду
було призначеного на 15.06.2010 року, який
не відбувся через те, що ОСОБА_1 не дала
дозволу на огляд квартири (а.с.153-155, т.1).

ОСОБА_1, заперечуючи проти позовних
вимог, надала суду акт опису майна від
18.03.2011 року, складений комісією у складі
депутата селищної ради ОСОБА_18 та двох
членів (ОСОБА_19 та ОСОБА_20), з метою
встановлення наявності майна, яке
підлягає поділу за позовною заявою
ОСОБА_3, встановили наявність кухонного
гарнітуру з вбудованою технікою
(посудомийною машиною, газовою панеллю,
духовою та витяжною шафами;
мікрохвильової печі, пральної машини
«Арістон» (ОСОБА_3 вказував марку
«Вірпул»), холодильна «Арістон» (ОСОБА_3
вказував марку двокамерний
«Мінськ-Антлант»), телевізора «Ферст»,
телевізор «Samsung-32» відсутній, телевізор
«Samsung-37», диван кутовий, диван «Джуна»,
тюнер в наявності лише один, і не тієї
марки, яку зазначав ОСОБА_3, супутникові
антени 2 шт., DVD караоке LX DVX (відсутнє),
шафа-купе «Спальня» (з кутовою полицею
та комодом з полицею під телевізор,
фасадна панель з розсувними дверима,
шафа-купе «Вітальня» (відсутня), 5 люстр,
2 бра (відсутні), 1 бра в наявності, тумба
під телевізор, решта - радіотелефон
«Panasonic» 2 шт., стіл комп'ютерний, два
мобільні телефони відсутні (один з них
у ОСОБА_3) ( а.с.29-31, т.2).

Як зазначалося вище, суд здійснює поділ
майна, наявного на час розгляду справи,
враховуючи надані суду докази:

про наявність на час розгляду справи у
квартирі, належній ОСОБА_1 наступного
майна: телевізор «Самсунг-37», диван
кутовий, 2 супутникові антени, пральна
машина ( в чеку назва не зазначена),
фасадна панель ( у позові ОСОБА_3
зазначена як шафа-купе) «Вітальня»,
мобільний телефон «Самсунг-Д-500»,
кухонний гарнітур з вбудованою
технікою (посудомийною машиною,
газовою панеллю, духовою шафою,
мікрохвильовою піччю, витяжною шафою),
спальню, комод, 5 люстр, телевізор
«Ферст», тумбу під телевізор, що
підтверджується актом опису майна від
18.0233.2011 року (а.с. 29-31,т.2).

Крім того, у судовому засіданні сторони
погодились виділити їх неповнолітній
дочці ОСОБА_14: диван «Джуна», мобільний
телефон «Самсунг-Д-320». Тобто суд,
відступаючи від рівності прав сторін
при поділ спільно нажитого майна,
виділяє його ОСОБА_1 для неповнолітньої
дочки.

Судом не враховується при поділі майно,
зазначене у позові про його поділ, яке
відсутнє. Зокрема, при огляді квартири,
було встановлено наявність
холодильника «Індезіт» (а.с.4,т.2), тоді
як ОСОБА_3 надав чек на придбання
холодильника «Мінськ-Антнант»
(а.с.86,т.1). Про розділ останнього він і
заявляв позовні вимоги.

У разі з*ясування місцезнаходження
відсутнього майна, сторони (зокрема,
позивач по зустрічному позову ОСОБА_3)
можуть звернутися до суду з вимогою
його поділу.

Згідно з положеннями п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими ст. ст. 69 - 72 СК України та
ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Згоди щодо вартості майна сторони не
дійшли, тому суд визначає таку
вартість відповідно до ціни,
зазначеної у товарних чеках, наданих
позивачем по зустрічному позову ОСОБА_3
(який перший пред'явив ці вимоги). Суд
також враховує і те, що ОСОБА_1 02.12.2012
року заявляла клопотання про
призначення експертизи щодо
визначення дійсної вартості
оспорюваного майна. Клопотання було
задоволено. 09.02.2013 року ОСОБА_1
відмовилась оплачувати цю експертизу,
тому справа була повернута до суду без
проведення експертизи.

За вказаними у товарних чеках даними
вартість майна, яке підлягає розподілу
становить: телевізор «Самсунг-37» - 11000
грн. (а.с. 72, т.1), диван кутовий вартістю
16000 грн.(а.с. 73, т.1), 2 супутникові антени -
3400 грн. (а.с. 75, т.1), пральну машину (без
назви в чеку) - 2776,99 грн. (а.с.67, т.1),
фасадна панель (шафа-купе) «Вітальня» -
2650 грн. (а.с. 79, т.1) (суд зазначає, що
надана ОСОБА_21 копія договору № 31/2 від
31.01.2008 року на виготовлення «Прихожої»
згідно ескізу, не береться до уваги, так
як підпису замовника в ньому немає, як
немає підпису бухгалтера чи касира у
квитанції до прибуткового касового
ордера № 31/2 (а.с.3,т.2), мобільний телефон
«Самсунг-Д-500» - 2500 грн. (а.с. 85,т.1),
кухонний гарнітур з вбудованою
технікою (посудомийною машиною,
газовою панеллю, духовою шафою,
мікрохвильовою піччю, витяжною шафою) -
29000 грн. (а.с.66, т.1), спальню (шафа-купе) -
1580 грн. (а.с. 78, т.1), комод - 580 грн. (а.с. 83,
т.1), люстри - 225 грн., 325 грн., 98 грн., 280 грн.,
400 грн. (а.с. 80-82, т.1), телевізор «Ферст» -
2000 грн. (а.с.70,т.1), тумбу під телевізор - 420
грн. (а.с.83,т.1). Всього на суму 73234,99 грн.

Суд зазначає, що оспорювання
позивачкою по первісному позову
достовірності чеків нічим не доведено,
і є лише її припущеннями.

Майно, виділення якого сторони
узгодили на користь своєї
неповнолітньої дочки: диван «Джуна» -
9000 грн. (а.с. 73, т.1), мобільний телефон
«Самсунг-Д-320» - 1840 грн. (а.с. 69, т.1). Всього
на суму 10840 грн.

Відповідно суд приходить до висновку,
що вказане майно слід розділити
наступним чином:

ОСОБА_3:

- Телевізор «Самсунг-37» вартістю
11000 грн.,

- Диван кутовий вартістю 16000 грн.,

- Супутникову антену вартістю 1700
грн.

- Пральну машину вартістю 2776,99 грн.,

- Фасадна панель «Вітальня»
вартістю 2650 грн.,

- Мобільний телефон «Самсунг-Д-500»
вартістю 2500 грн.

Всього на суму 36626,99 грн.

ОСОБА_1:

- Кухонний гарнітур з вбудованою
технікою (посудомийною машиною,
газовою панеллю, духовою шафою,
мікрохвильовою піччю, витяжною шафою)
вартістю 29000 грн. (вся вбудована техніка
входить до цієї вартості, тому окремо
судм не враховується),

- спальню вартістю 1580 грн.,

- Комод вартістю 580 грн.,

- Люстри вартістю 225 грн., 325 грн., 98
грн., 280 грн., 400 грн.,

- Телевізор «Ферст» вартістю 2000
грн.,

- Супутникову антену вартістю 1700
грн.

- Тумбу під телевізор вартістю 420
грн.,

Всього на суму 36608 грн.

Виділити ОСОБА_1 для дочки ОСОБА_14:

- Диван «Джуна» вартістю 9000 грн.,

- Мобільний телефон «Самсунг-Д-320»
вартістю 1840 грн.

Всього на суму 10840 грн.

Питання розподілу належних на праві
спільної сумісної власності
транспортних засобів:

Відповідно до висновку № 4130/11-16
судової автотоварознавчої експертизи
(а.с. 82-102, т. 2) вартість автомобіля
«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. - 138207,98 грн.,
автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. - 46818,77
грн., автомобіля ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. - 33432,57
грн., причепа, 1996 р.в. - 778,15 грн. (а.с.2, т.1).

В порядку розподілу майна ОСОБА_3 слід
виділити вартість незаконно ( без
дозволу співвласника) відчуженого ним
автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. - 46818 грн.
(вартість зазначена згідно з висновком
№ 4130/11-16 судової автотоварознавчої
експертизи (а.с. 84, т.3). Суд не враховує,
як докази документ під назвою
«договір» та калькуляцію, оскільки
вони не відповідають вимогам закону (не
містять зазначення дати та сторін
договору і т.п. Автотоварознавчою
експертизою визначено вартість
автомобіля. Вартість ремонту на
відновлення автомобіля після ремонту
не є «майном», нажитим під час шлюбу.
Чек про придбання акумулятора 20.10.2009
року (а.с.140,т.1) взагалі не має
відношення до справи про поділ майна
колишнього подружжя, шлюб між яким
розірвано 13.10.2009 року.

ОСОБА_1, яка має посвідчення водія (
а.с.9,т.1), виділити у власність
автомобіль ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. вартістю
33432,57 грн. та причіп, 1996 р.в., д.н.з. НОМЕР_5
вартістю 778,15 грн. всього на суму 34 210,72
грн. (вартість зазначена згідно з
висновком № 4130/11-16 судової
автотоварознавчої експертизи (а.с. 85, т.
2).

Приймаючи до уваги ту обставину, що
майно, яке відходить ОСОБА_1, має меншу
вартість, то в якості компенсації
різниці у вартості поділеного майна з
ОСОБА_3 слід стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 різницю у вартості
транспортних засобів 6303,64 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

В порядку розподілу спільного
сумісного майна визнати за ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 право власності на автомобіль
«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 по ?
частині кожному, залишивши його в
спільній частковій власності.

Таке рішення судом приймається з
огляду на те, що постановою Верховного
суду України від 11 червня 2012 року у
цивільній справі № 6-66ц11, винесеної в
порядку перегляду судових рішень
попередніх інстанцій, встановлено, що
«…у разі наявності в майні, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, неподільних речей,
то в силу частини другої статті 71 СК
України такі речі присуджуються одному
з подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними, з присудженням
одному з подружжя грошової
компенсації, замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, і за змістом частин четвертої,
п'ятої статті 71 СК України присудження
такої грошової компенсації можливе
лише за згодою того з подружжя, якому
вона присуджується, а також за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. У разі
невчинення таких дій, а також
невчинення одним із подружжя дій щодо
припинення права другого з подружжя на
частку у спільному майні, передбачених
статтею 365 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між
подружжям відповідно до їхніх часток,
суд визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу й
залишає майно в їхній спільній
частковій власності…».

В даному випадку транспортний засіб -
автомобіль «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з.
НОМЕР_1 - є неподільною річчю, не може
бути поділений між колишнім подружжям
відповідно до їх часток, а присудження
грошової компенсації одному з подружжя
замість його частки у спільному майні є
неможливим, за відсутності згоди обох
учасників спільної власності,
невнесення на депозитний рахунок суду
вартості частки сторони у майні. Тобто,
необхідно визначити ідеальні частки
подружжя в транспортному засобі без
проведення його реального поділу і
залишити це майно в їх спільній
частковій власності, визнавши за
позивачем та відповідачем право
власності на частку транспортного
засобу.

Як зазначалось вище, крім поділу
перерахованого вище майна, у
зустрічному позові ОСОБА_3 просив
визнати за ОСОБА_1 право власності на
будівельні матеріали, обладнання,
виконані ремонтні роботи в квартирі
АДРЕСА_1 в сумі 88623 грн. та право
власності на будівельні матеріали,
обладнання, виконані роботи по
зведенню прибудови до цієї квартири з
комунікаціями в сумі 110082 грн.,

На його ж користь стягнути з ОСОБА_21 ?
частину вартості будівельних
матеріалів, обладнання, пристроїв,
оплати ремонтних робіт в квартирі
АДРЕСА_1 в сумі 44311,50 грн. та ? частину
вартості будівельних матеріалів,
обладнання, виконаних робіт по
зведенню прибудови до квартири з
комунікаціями в сумі 55041 грн.

Як встановлено у судовому засіданні
прибудова, як і реконструкція в
квартирі, були проведені без
відповідних дозволів. В Технічному
паспорті чітко зазначено, що прибудова
(приміщення № 6 та № 7) є самочинним
будівництвом ( а.с.117-118,т.3).

П.3 ДБН В.3.2.2-2-2009 визначено терміни і
поняття «реконструкції житлового
фонду», «капітального ремонту» і
«прибудови»:

так, «реконструкція житлового фонду -
це перебудова житлового фонду з метою
поліпшення умов проживання,
експлуатації, зміни кількості житлових
квартир, загальної і житлової площі
тощо у зв*язку зі зміною геометричних
розмірів, функціонального призначення,
заміною окремих конструкцій, їх
елементів, основних
техніко-економічних показників»;

«капітальний ремонт - ремонт житлового
будинку з метою відновлення його
ресурсу з заміною за необхідності
конструктивних і огороджувальних
елементів, систем інженерного
обладнання, а також поліпшення його
експлуатаційних показників»;

«прибудова - вид реконструкції, при
якій збільшується площа забудови
житлового будинку шляхом створення
нових приміщень, що безпосередньо
прилягають до зовнішніх стін будинку».

Як встановлено у судовому засіданні у
квартирі ОСОБА_1 протягом 2005-2007 років
було здійснено не тільки реконструкцію
(зведено прибудову, в результаті чого
площа квартири збільшилась на дві
кімнати), але мав місце і капітальний
ремонт, так як було проведено заміну
систем інженерного обладнання. З акту
опису майна від 18.03.2011 року слідує, що
прибудова є самочинним будівництвом (
а.с.32-33,т.2). З акту обстеження
матеріально-побутових умов життя сім'ї
від 17.03.2011 року встановлено, що в
квартирі було зроблено капітальний
ремонт ( а.с.34-35, т.2).

Наказом Державного комітету України з
питань ЖКГ № 76 від 17.05.2005 року «Про
затвердження Правил утримання
житлових будинків та прибудинкових
територій» визначено, що
«реконструкція житлового будинку - це
комплекс будівельних робіт,
спрямованих на поліпшення
експлуатаційних показників приміщень
житлового будинку шляхом їх
перепланування та переобладнання,
надбудови, вбудови, прибудови з
одночасним приведенням їх показників
відповідно до нормативно-технічних
вимог. Капітальний ремонт будинку - це
комплекс ремонтно-будівельних робіт,
пов'язаних з відновленням або
поліпшенням експлуатаційних
показників будинку, із заміною або
відновленням несучих або
огороджувальних конструкцій,
інженерного обладнання та обладнання
протипожежного захисту без зміни
будівельних габаритів об'єкта та його
техніко-економічних показників.

У відповідності за ст. 100 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого приміщення допускаються з
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради. Така ж норма закріплена у п. 4
Правил користування приміщеннями
житлових будинків,затверджених
постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 «Про
механізм впровадження Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду».

Оскільки прибудова та заміна систем
інженерного обладнання були проведені
без відповідних дозволів, а тому
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
визнання права власності ОСОБА_1 на
виконані роботи по зведенню прибудови
та ремонт приміщень квартири,
задоволенню не підлягають, так як
проводились незаконно. Крім того,
поділу між подружжям підлягає спільно
нажите «майно». Відповідно до ст. 179 ЦК
України «річчю є предмет матеріального
світу, щодо якого можуть виникати
цивільні права і обов'язки». Ст. 190 ЦК
України визначає, що «майном як
особливим об'єктом вважаються окрема
річ, сукупність речей, а також майнові
права і обов'язки». Вартість виконаних
робіт, тим більше незаконних, до такого
«майна» не відноситься.

Проте, питання про право власності на
будівельні матеріали, вироби і
конструкції, використані при зведенні
прибудови і проведенні ремонтних робіт
в квартирі, має бути вирішено судом.

В даному випадку квартира належить
ОСОБА_1, а будівельні матеріали, вироби
і конструкції є її невід*ємною
частиною, тому не можуть бути поділені
між колишнім подружжям відповідно до
їх часток, а присудження грошової
компенсації одному з подружжя замість
його частки у спільному майні є
неможливим, за відсутності згоди обох
учасників спільної власності,
невнесення на депозитний рахунок суду
вартості частки сторони у майні. Тобто,
необхідно тут також слід визначити
ідеальні частки подружжя без
проведення їх реального поділу і
залишити це майно в їх спільній
частковій власності, визнавши за
позивачем та відповідачем право
власності на частку і вказаних
матеріалах та виробах, використаних
для зведення прибудови і проведення
ремонтних робіт у квартирі.

Зокрема, відповідно до висновку
додаткової судової
будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) експертизи
№СЕ-1-1-169/13 від 20.12.2013 року та
підсумкових відомостей ресурсів до
локальних кошторисів, які є додатками
до цього висновку ( а.с.146-242, т.3):

на влаштування інженерних комунікацій
у приміщеннях прибудови були
використані наступні будівельні
матеріали, вироби і конструкції (
а.с.168-170, т.3):

гіпсові в'яжучі Г-3, клей 88-СА, дріт
зварювальний легований (діаметром 2 мм),
труби гофрировані, шурупи з
напівкруглою головкою (діаметр стрижня
3,5мм, довжина 30мм), прокладки гумові
(платина технічна пресована), болти з
гайками та шайбами (діаметр 16 мм),
фланці плоскі приварні зі сталі (
ВСт3ср2,ВСт3сп3, тиск 1,0 МПа (10кгс/см2,
діаметром 40 та 50 мм, вода, кабелі
антенні, проводи ШВВП 2х1,5 та 2х2,5, втулки
ущільнювальні, стрічка ізоляційна
«Пара», скобки для проводів кабелів
дволапкові К29, К730, світильники,
вбудовані у підвісну стелю;

на ремонтні роботи у приміщеннях
квартири були використані наступні
будівельні матеріали, вироби і
конструкції ( а.с.191-195, т.3):

бензин автомобільний (АІ-98, АІ-95,
«Екстра»,АІ-93), цвяхи опоряджувальні
круглі 1,2Х20мм, цвяхи дротяні круглі
формувальні 1,8Х150мм та 1,6х80 мм, цвяхи
будівельні з плоскою головкою 1,6х50мм,
1,8х50мм, 1,8х60мм, молдінги гіпсові 2000х90мм,
гіпсові в'яжучі Г-3, кутові елементи
гіпсові, розетки гіпсові, вапно
будівельне негашене грудкове (1 сорт),
піна монтажна 750мл, лінолеум
полівінілхлорид ний на
теплозвукоізолювальній підоснові
(марка ПР-ВТ, ВК-ВТ, ЭК-ВТ, товщина 3,6 мм),
мастика ключа каучукова КН-2, мило
тверде господарське 72%, оліфа
комбінована К-2, тирса деревна, плити
МДФ2600х238х6мм, плити ДСП ламіновані
2750х1830х16мм, плити деревоволокнисті
сухого способу виробництва (тверді,
група А, марка ТС-400, товщина 5 мм), сітка
дротяна ткана з квадратними чарунками
№ 05 без покриття, петля універсальна,
скло листове візерунчасте безбарвне
(товщина 5,0мм), шурупи з напівкруглою
головкою (діаметр стрижня 3,5 та 8 мм,
довжина відповідно 35 та 100 мм), папір
шліфувальний, шпарування для швів, клей
Quelyd Експрес Супер 250 г, вагонка 37,5 см
довжиною 2,7м, шпалери ( 19 рулонів),
шпалери під фарбування (6 рулонів),
плінтуси для підлог з пластикату,
прокладки гумові (пластина технічна
пресована), толь з крупнозернистою
посипкою гідроізоляційна (марка ТГ-350),
болти будівельні з гайками та шайбами,
закріпки металеві, бруски обрізні з
хвойних порід (довжина 4х6,5мм, ширина
75х150мм, товщина 40х75мм (ІІІ сорт), двері
вхідні броньовані (вініл шкіра з двох
сторін), блоки віконні для житлових
будівель металопластикові (1 шт. 1430х1460
мм) коробка дверна шириною 40 см, дошки
для покриття підлог антисептовані (тип
ДП-27, товщина 27мм, ширина без гребня 68
мм), розкладки розміром 19Х19мм, вода,
пісок природний, збагачений;

на ремонт (переобладнання інженерних
комунікацій у приміщеннях квартири)
були використані наступні будівельні
матеріали, вироби і конструкції (
а.с.208-211, т.3):

азбестовий картон загального
призначення (КАОН-1, товщина 4 та 6 мм),
дюбелі з каліброваною головкою (в
обоймах, 2,5Х48,5 мм), гіпсові в*ядучі Г-3,
вироби гумові технічні морозостійкі,
карболка, клей 88-СА, оліфа комбінована
К-2, оліфа комбінована К-3, поковки з
квадратних заготовок (маса 1,8 кг),
пластина гумова рулонна вулканізована,
шурупи з напівкруглою головкою
(діаметром стрижня 3,5, 6 та 8 мм,
довжиною відповідно 30, 40, 100 мм), замазка
захисна, оліфа натуральна, клоччя
просочене, бачок змивний
напівфарфорові та фарфорові з
арматурою (безпосередньо
встановлювані в унітази), болти з
гайками та шайбами (діаметр 16 мм),
унітаз напівфарфоровий (з сидінням,
кріпленням, з косим випуском та
суцільновідлитою поличкою), воді,
кабелі антенні, проводи ШВВП 2Х1,5,
проводи ШВВП 2Х2,5, втулки ущільнювальні,
клей фенолполівінілацетальний (марка
БФ-2, 1 сорт), стрічка ізоляційна «Пара»,
очіс льняний, підрозетник (діаметр 50-80
мм), скобки для проводів кабелів
дволапкові К729,К730, скоби будівельні,
сурик свинцевий, світильники
(вбудовані у підвісну стелю), витяжка
від газової колонки, кріплення для
трубопроводів (кронштейни, планки,
хомути);

на будівництво прибудови до квартири
було використано ( а.с.220-222, т.3) наступні
будівельні матеріали та конструкції:

плити теплоізоляційні (Київська),
дюбелі з шурупом, цвяхи будівельні з
плоскою головкою 1,8Х60 мм, цвяхи толеві
круглі 2,0Х0,25 мм, вапно будівельне
негашене грудкове (сорт 1), пін монтажна
750 мл, мастика бітумна покрівельна
гаряча, руберойд підкладний з
пиловидною засипкою РПП-300Б,
шурупи-саморізи, сталь швелерна, бруски
обрізні з хвойних порід (довжина 4-6,5 мм,
ширина 75-150 мм, товщина 40-75 мм, ІУ сорт)
зливи віконні металі оцинковані, лаги
для підлог дерев'яних антисептовані
(довжина 2000-6000 мм, товщина 50-120 мм, ширина
80-160 мм), вода, пісок природний
збагачений, кримський
камінь-черепашник, цегла керамічна
(розміром 250Х120Х65 мм, марки М100), цегла
силікатна одинарна повнотіла лицьова
незабарвлена (розміром 250Х120Х65, марка
М300), коник Гутта 1,06 м, метало черепиця
1190Х2250 мм;

на будівництво фундаменту прибудови (
а.с.229-230, т.3) були використані
будівельні матеріали, вироби і
конструкції:

катанка гарячекатана у мотках (діаметр
6,3-6,5 мм), вода, блоки та плити
фундаментні (розміром менше 3Х3 м
прямокутні плоскі, об'єм більше 1 до 4
м.кв. маса до 5 т, клас бетону В15), пісок
природний збагачений;

на ремонтні роботи у приміщеннях
прибудови у спірній квартирі були
використані наступні будівельні
матеріали, вироби і конструкції
(а.с.239-241, т.3):

цвяхи будівельні з плоскою головкою,
гіпсові в'яжучі Г-3, вапно будівельне
негашене грудкове (сорт 1), лінолеум
полівінілхлорид ний на
теплозвукоізолювальній підоснові
(марка ПР-ВТ,ВК-ВТ, ЭК-ВТ, товщина 3,6 мм),
мастика клеюча каучукова КН-2, тирса
деревна, плити деревоволокнисті сухого
способу виробництва (тверді, група А,
марка ТС-400, товщина 5 мм), сітка дротяна
ткана з квадратними чарунками № 05 без
покриття, шурупи з напівкруглою
головкою (діаметр стрижня 4 мм, довжина
40 мм), папір шліфувальний, клей Quelyd
Експрес Супер 250 г, оліфа натуральна,
шпалери, шпалери під фарбування,
плінтуси для підлоги з пластикату, толь
з з крупнозернистою посипкою
гідроізоляційна (марка ТГ-350), болти
будівельні з гайками та шайбами,
утеплювач, лаги для підлог дерев'яних
антисептовані (довжина 2000-6000 мм,
товщина 50-120 мм, ширина 80-160 мм), вода,
пісок природний, збагачений.

Враховуючи викладене вище, висновок
додаткової судової
будівельно-технічної
(оціночно-будівельної) експертизи
№СЕ-1-1-169/13 від 20.12.2013 року в порядку
розподілу спільної сумісної власності
слід визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право
власності на будівельні матеріали,
обладнання та конструкції, використані
при зведенні прибудови до квартири
АДРЕСА_1 загальною вартістю 22493 грн. та
будівельні матеріли, обладнання та
конструкції, використані при виконанні
ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1
загальною вартістю 9482 грн. по ? частині
кожному, залишивши їх у спільній
частковій власності.

Визначаючи суму вартості використаних
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій, суд виходив з наступного.

Згідно з висновку експерта вартість
матеріалів, обладнання , які були
використані в період 2005-2007 років при
зведенні прибудови до квартири АДРЕСА_1
складає 22493 грн. (відповідь з третього
питання, а.с. 159 , т.3).

Даючи відповідь на питання щодо
переліку матеріалів, обладнання (їх
об'єму та вартості), які були
використані в період 2005-2007 років на
виконання ремонтних робіт в квартирі
АДРЕСА_1, експерт зазначила, що така
вартість становить 63490 грн. (тут
враховано і підсумкові відомості
ресурсів - кошторисна документація та
додатки до Висновку експерта, а також
товарні чеки і рахунки за період 2005-2007
року., які містяться в матеріалах
справи) ( 28 сторінка висновку, а.с.159,т.3).

На 26 сторінці висновку зазначено, що
загальна вартість ремонтних робіт у
квартирі становить 88623 грн. (це та сума,
на яку ОСОБА_3 просив визнати право
власності ОСОБА_1 щодо ремонтних робіт
у квартирі, стягнувши на його користь
половину цієї суми). Ця сума
складається з 28193 грн. (загальна
вартість зведення прибудови, в т.ч.
вартість матеріалів - 22493 грн.) + 28915 грн.
(вартість ремонтних робіт у
приміщеннях основної частини квартири,
в т.ч. вартість матеріалів - 9482 грн.) + 31515
грн. (вартість матеріалів згідно
товарних чеків і рахунків, що містяться
в матеріалах справи) (стор. 26 Висновку
експерта, а.с. 158, т.3). Суд враховує також,
що вартість зведення прибудови вказана
у висновку експерта за 2013 рік (28193 грн.)
не набагато відрізняється від
вартості, зазначеної у Звіті про
незалежну оцінку визначення вартості
прибудови за 2011 рік - 31000 грн. (
а.с.137-167,т.2). Тому суд бере до уваги саме
вартість матеріалів, зазначених у
висновку експерта за 2013 рік, проведеної
за ухвалою суду.

Експерт у своєму висновку (а.с.158-159, т.3)
зазначила, що до вартості ремонтних
робіт нею віднесено 31515 грн. (вартість
за чеками і рахунками, які містяться в
матеріалах справи). Проте, суд вважає,
що сторонами не доведено використання
зазначених матеріалів саме для
проведення ремонту в квартирі ОСОБА_1
чи зведення прибудови.

Так, у судовому засіданні експерт,
даючи роз'яснення по своєму висновку,
зазначила, що вона не оцінювала ці чеки,
а арифметично додала їх до вартості
використаних будівельних матеріалів.

Аналізуючи вказані товарні чеки, слід
зазначити, що, наприклад на 26 сторінці
висновку (а.с.158, т.1) враховуються
товарні чеки на купівлю люстр та бра,
які включені ОСОБА_3 у перелік майна, що
підлягає розподілу.

Сторонами (зокрема, ОСОБА_3) не доведено
також і використання вказаних у
товарних чеках матеріалів та виробів
(а.с. 88- 93, т.1) саме для здійснення
ремонту у квартирі та при зведенні
прибудови. Викликає сумнів і кількість
таких матеріалів (наприклад, придбано 17
кранів «маєвського», коли в квартирі
лише 4 батареї опалення, 6 банок лаку на
одну кімнату і коридори, і т.п.). Цілий
ряд матеріалів по товарних чеках,
будуть враховуватися двічі, оскільки
вказані і в кошторисі, наданому
експертом (розетки, вимикачі, ті ж крани
«маєвського», лічильник води, компакт,
змішувач, мийка). Суд не враховує, як
доказ, наданий суду локальний кошторис
№ 2-1-1, складений на замовлення ОСОБА_3
29.05.2009 року ПМК-2 ( а.с. 94-108,т.1), оскільки
він був складений без огляду житла зі
слів самого ОСОБА_3, що підтверджується
довідкою ПМК-2 (а.с. 9,т.2).

Суд також не враховує і надані ОСОБА_1
чеки на придбання будівельних
матеріалів і обладнання її матір'ю
(ОСОБА_13) ( а.с.7,т.2, а.с. 36-40,т.2), оскільки
стороною також не доведено, що вони
використовувались саме у квартирі
ОСОБА_1, а не в київській квартирі її
матері, де вона здійснювала ремонтні
роботи, що підтвердив у судовому
засіданні свідок ОСОБА_22

Суд вважає також, що позовні вимоги
ОСОБА_3 щодо визнання права власності
ОСОБА_1 на будівельні матеріали,
обладнання та виконані роботи у сумі
110082 грн. , і, відповідно, стягнення на
його користь половини їх вартості (55041
грн.) задоволенню не підлягають з
наступних підстав. Згідно з висновком
експерта № 0383 від 12.07.2011 року (а.с.107-118,
т.2) відповідь ним була надана на 3 і 4
поставлене питання в комплексі
(визначалась вартість матеріалів і
виконаних робіт по спорудженню
прибудови). На 4 сторінці висновку
(а.с.110, т.2), експерт зазначає, що
встановити вартість матеріалів,
використаних на спорудження прибудови
та вартість робіт на виконання
вказаної прибудови (окремо) не
вбачається можливим. І сума у розмірі
110082 грн. визначена як вартість робіт (в
т.ч. матеріалів) по влаштуванню
прибудови згідно даних
візуально-інструментального
дослідження. При розрахунку вартості
прибудови не враховано її фізичний
знос(побудовано у 2004-2005 роках), в
розрахунках не враховано відсутність
ганку, гіпсокартонних перегородок,
вбудованих шаф, вентиляції, але
враховано укрупнені показники, як при
підрядному способі виконання робіт з
оплатою податків і зборів, тоді як
прибудова зводилась власними силами
подружжя( а.с.128-133,т.2). Як вже
зазначалося, роботи проводились
незаконно, а тому їх вартість не може
враховуватися при поділі майна
подружжя. Тим більше, що самі по собі
«роботи» не є майном (об'єктом
матеріального світу), а отже не
підлягає розподілу їх вартість, як
«майно подружжя».

Суд не визнає належними доказами і
надані ОСОБА_1 трудову угоду від 12.08.2013
року по виконанню робіт з монтажу
системи опалення, заміну насоса,
кранів-радіаторів з актом виконаних
робіт від 17.08.2013 року (а.с.91-92, т.4) трудову
угоду від 18.02.2013 року та акт виконаних
робіт від 22.02.2013 року (а.с.93,94, т.4),
видаткові накладні за липень-серпень
2013 року (а.с.111-118,т.4), договір на
виконання будівельних робіт (а.с.118,т.4)
та накладні за 2012 рік, як такі, що не
мають відношення до суті позову -
розподілу майна колишнього подружжя.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
виключення майна з розподілу суд
вважає, що позовні вимоги не доведені, а
отже не підлягають задоволенню.

Позивачка ОСОБА_1 просила виключити з
розділу майно, належне її матері -
ОСОБА_13, а саме:

Кухонний гарнітур дійсною вартістю 5000
грн.,

Посудомийну машину дійсною вартістю 1000
грн. (факт придбання підтверджує
гарантійним талоном від 27.04.2007 року) (
а.с.39, т.4);

Газову панель дійсною вартістю 800 грн.
(факт придбання ОСОБА_13 позивачка
підтверджує видатковою накладною від
15.08.2007 року (а.с.40, т.4);

Духову шафу дійсною вартістю 1000 грн.
(факт придбання ОСОБА_13 позивачка
підтверджує видатковою накладною від
15.08.2007 року (а.с.41, т.4);;

Витяжну шафу дійсною вартістю 300 грн.,

Мікрохвильову піч LG дійсною вартістю 500
грн. (позивачка підтверджує факт
покупки товарним чеком від 11.02.2006 року (
а.с.6,т.2), а на а.с.42, т.4 позивачка
підтверджує факт придбання
мікрохвильової печі «Самсунг» за 1964
грн.)

Пральну машину «Ariston» дійсною вартістю
500 грн., (право власності підтверджує
інструкцією по установці ( а.с.46, т.4)

Холодильник «Indesit» дійсною вартістю 2500
грн., придбання підтверджується
фіскальним чеком від 06.12.2008 року (а.с.4,
т.2);

Телевізор «Samsung-37» дійсною вартістю 4000
грн., придбання підтверджується
видатковою накладною від 20.08.2008 року (
а.с.8, т.2),

Диван кутовий дійсною вартістю 1600 грн.
(позивачка підтверджує придбання
дивану «Комфорт» за 2500 грн. документом
без назви ( а.с.5, т.2). Чи має відношення
цей диван до кутового дивану, який
підлягає розподілу, стороною не
доведено);

Супутникову антену дійсною вартістю 500
грн.,

3 люстри вартістю по 150 грн. дійсною
вартістю 450 грн.,

всього майна на суму 18150 грн.

Суду надано докази того, що ОСОБА_13 має
у приватній власності квартиру в м.
Києві, де була зареєстрована з 21.09.1999
року по 24.05.2011 року (а.с. 231, т.2), проводила
ремонтні роботи, що підтвердив свідок
ОСОБА_22 Суду не надано доказів, що
ОСОБА_13, купуючи зазначені вище товари,
привозила їх, як свою власність, саме у
квартиру дочки в смт. Іванків, а не в
належну їй квартиру в м. Києві. Свідок
ОСОБА_19 у судовому засіданні
підтвердив, що він був присутнім під
час огляду квартири, і стверджує, як
такий, що часто бував в гостях у ОСОБА_3,
що після того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перестали жити разом, деяке майно стало
іншим. Наприклад, (холодильник), пральна
машина. Деякі речі взагалі зникли:
телевізор із спальні, журнальний
столик, караоке.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди також не
доведені.

Між сторонами у зв'язку з розірванням
шлюбу та відсутністю домовленості щодо
поділу спільно нажитого майна склались
неприязні стосунки, які тривають з 2009
року. Проте, факт заподіяння моральної
шкоди позивачці ОСОБА_1 останньою не
доведений: ні в судовому засіданні, як
не обґрунтований і у самій позовній
заяві. Тривалий судовий розгляд
цивільної справи щодо поділу майна, не
в останню чергу обумовлений діями
самої позивачки, яка не давала доступу
до приміщення своєї квартири для
проведення опису майна, огляду для
проведення експертиз вартості майна,
заявленим нею клопотанням щодо
проведення експертизи для
встановлення дійсної вартості
оспорюваного майна ( а.с.239-240,т.2), і
відмови потім від проведення її оплати
( а.с.249, т.2).

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 про
стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 безпідставно включила до
розподілу, як спільне сумісне майно
подружжя, автотранспортні засоби.
Автомобіль «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. був
придбаний за спільні кошти сім'ї ОСОБА_1
та її сина - ОСОБА_3 і використовувався
в інтересах сім'ї та роботи сина, який є
суб'єктом підприємницької діяльності.
09.01.2009 року потрапив у ДТП і був
фактично знищений (а.с.224,т.1). Саме вона,
маючи значні грошові заощадження,
запропонувала свою допомогу сину у
придбанні нового автомобіля. 14.01.2009
року вона передала у позику сину ОСОБА_3
140000 грн. на придбання автомобіля «Mitsubishi
Outlender» для потреб сім'ї, що він
підтвердив своєю розпискою, вказавши
термін повернення грошей - 14.01.2011 року.
Згодом цей автомобіль син переоформив
на неї (ОСОБА_6.). Оскільки ОСОБА_1
ставить питання визнання її права
власності на автомобіль, вона
відповідно до ст. 1046 ЦК України та ст. 73
СК України просить стягнути з неї на
свою користь суму боргу за договором
позики - 140000 грн.

Вислухавши сторони, вивчивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона має довести ті обставини,
на які посилається як на докази.

Основним доказом на підтвердження
своїх позовних вимог ОСОБА_6 зазначає
розписку відповідача ОСОБА_3, який є її
сином (а.с.225, т.1). При цьому розписка
написана одноособово ОСОБА_3, і в ній
зазначено, що останній 14.01.2009 року
позичив у неї гроші в сумі 140000 грн. для
купівлі автомобіля «Міцубісі» для
своєї сім'ї. Гроші зобов'язувався
повернути протягом 2-х років до 14.01.2011
року. Зазначено, що розписка дана в
присутності свідка ОСОБА_19

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 у судовому
засіданні підтримала позов,
зазначивши, що її довірителька дійсно
позичила сину такі кошти, оскільки все
життя працювала, і мала великі
заощадження. Це ж підтвердили і сам
ОСОБА_3, і свідок ОСОБА_19

ОСОБА_1, як відповідачка по вказаному
зустрічному позову категорично
заперечила той факт, що кошти на
придбання автомобіля вони з ОСОБА_3
позичали у ОСОБА_6

Суд звертає увагу на те, що позивачка
ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_3 (а.с. 114,т.1), тобто
є стороною зацікавленою у залишенні
найбільш цінного майна сину з новою
сім'єю. Критично з цієї ж точки зору суд
оцінює і покази свідка ОСОБА_19, який
вписаний як свідок передачі коштів у
розписку, оскільки вони з ОСОБА_3 є
друзями, а тому також є зацікавленою
особою. ОСОБА_1 категорично заперечує
факт отримання позики ОСОБА_3 в
інтересах сім'ї. З розписки не видно, що
вона, як член сім'ї, погодила отримання
такої позики. Оскільки отримання таких
коштів у позику виходить до межі
дрібної побутової вимоги, така згода
відповідно до норм СК є обов'язковою.

Як зазначалося вище, будь-які угоди,
які укладаються одним з подружжя, і
виходять за межі дрібного побутового,
мають вчинятися лише за згодою другого
подружжя. Укладення позики у такій
значній сумі - 140000 грн. однозначно
виходить за межі дрібного. Крім того,
позивачкою та її представником не
доведено факту наявності у першої
такої значної суми коштів: наявність
земельної ділянки факту принесення
доходу не доводить, надані суду ощадні
книжки були відкриті ще у 1991-2004 р.р., і
також не підтверджують факту наявності
у неї такої значної суми коштів.

Навпаки, з довідки від 16.03.2010 р., виданої
Іванківською МДПІ ОСОБА_3, як суб'єкт
підприємницької діяльності,
вбачається, що відповідно до поданих
декларацій протягом 2007 р.н. він отримав
170000 грн., у 2008 - 200000 грн., тобто сім'я мала
власні доходи для придбання
автомобілів (а.с. 131, т.1). ОСОБА_1 також
отримувала доходи у вигляді пенсії
(а.с.132-136,т.1).

Підлягають поверненню ОСОБА_1 кошти у
сумі 400 грн., внесені на депозитний
рахунок Іванківського районного суду,
у зв'язку з відмовою у задоволенні
позовної вимоги про стягнення цих
коштів ( а.с.144,т.4)

Арешт з автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в.,
який належить ОСОБА_7, накладений
ухвалою суду від 26.07.2010 року (а.с.192-193,
т.1)- скасувати.

Арешт, накладений на автомобілі «Mitsubishi
Outlender», 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1, ГАЗ 3302 14, 2003
р.в. д.н.з. НОМЕР_3, внесений до бази
Іванківського РЕВ (а.с.161,т.1)- скасувати.

Підлягають стягненню з відповідачки по
зустрічному позову, ОСОБА_1, судові
витрати, понесені ОСОБА_3, як позивачем,
на проведення будівельно-технічних
експертиз - 7125 грн., що становить ?
частину підтверджених витрат (а.с.23,.24,
т.4).

Підлягають стягненню з відповідача по
первісному позову (ОСОБА_3) на користь
держави судовий збір у сумі 3654 грн.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є
постраждалими внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії (
інвалідами 2 групи) ( а.с.6, 220, т.1), вони
звільняються від сплати судового збору
згідно з п.10 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 5, 7, 10, 57, 60, 64, 88, 213-215, 218 ЦПК
України, ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя (ОСОБА_1 та ОСОБА_3):

автомобіль «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з.
НОМЕР_1,

автомобіль «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з.
НОМЕР_2,

автомобіль ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3,

причіп, 1996 р.в. д.н.з. НОМЕР_4;

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi
Outlender», 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 від 15.01.2010
року № ТЗ 100/672, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6;

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля ГАЗ 3302 14, 2003
р.в. д.н.з. НОМЕР_3 від 15.01.2010 року № ТЗ
100/673, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6;

Витребувати автотранспортні засоби -
автомобілі «Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з.
НОМЕР_1 та ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з. НОМЕР_3 -
з чужого (ОСОБА_6) незаконного
володіння.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо
розподілу спільно нажитого майна
задовольнити частково.

Розділити спільно нажите майно
подружжя, виділивши у власність:

ОСОБА_3:

- Телевізор «Самсунг-37» вартістю
11000 грн.,

- Диван кутовий вартістю 16000 грн.,

- Супутникову антену вартістю 1700
грн.

- Пральну машину вартістю 2776,99 грн.,

- Фасадна панель «Вітальня»
вартістю 2650 грн.,

- Мобільний телефон «Самсунг-Д-500»
вартістю 2500 грн.

Всього на суму 36626,99 грн.

ОСОБА_1:

- Кухонний гарнітур з вбудованою
технікою (посудомийною машиною,
газовою панеллю, духовою шафою,
мікрохвильовою піччю, витяжною шафою)
вартістю 29000 грн.,

- спальню вартістю 1580 грн.,

- Комод вартістю 580 грн.,

- Люстри вартістю 225 грн., 325 грн., 98
грн., 280 грн., 400 грн.,

- Телевізор «Ферст» вартістю 2000
грн.,

- Супутникову антену вартістю 1700
грн.

- Тумбу під телевізор вартістю 420
грн.,

Всього на суму 36608 грн.

Виділити ОСОБА_1 для дочки ОСОБА_14:

- Диван «Джуна» вартістю 9000 грн.,

- Мобільний телефон «Самсунг-Д-320»
вартістю 1840 грн.

Всього на суму 10840 грн.

Виділити в порядку розподілу майна
ОСОБА_3 вартість автомобіля «Chevrolet Tacuma»,
2004 р.в. - 46818 грн. ОСОБА_1 виділити у
власність автомобіль ГАЗ 3302 14, 2003 р.в.
вартістю 33432,57 грн. та причіп, 1996 р.в.,
д.н.з. НОМЕР_5 вартістю 778,15 грн. всього на
суму 34 210,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
різницю у вартості транспортних
засобів 6303,64 грн.

В порядку розподілу спільного
сумісного майна визнати за ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 право власності на автомобіль
«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 по ?
частині кожному, залишивши його в
спільній частковій власності.

В порядку розподілу спільної сумісної
власності визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1
право власності на будівельні
матеріали, обладнання та конструкції,
використані при зведенні прибудови до
квартири АДРЕСА_1 загальною вартістю
22493 грн. та будівельні матеріли,
обладнання та конструкції, використані
при виконанні ремонтних робіт у
квартирі АДРЕСА_1 загальною вартістю 9482
грн. по ? частині кожному, залишивши їх
у спільній частковій власності.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3
відмовити.

У задоволенні вимог ОСОБА_6 відмовити.

Арешт, накладений судом в порядку
забезпечення позову, на автомобілі
«Mitsubishi Outlender», 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1,
автомобіль «Chevrolet Tacuma», 2004 р.в. д.н.з.
НОМЕР_2, автомобіль ГАЗ 3302 14, 2003 р.в. д.н.з.
НОМЕР_3, причіп, 1996 р.в. д.н.з. НОМЕР_4,
скасувати.

Повернути ОСОБА_1 кошти, в сумі 300 грн.,
внесені на депозитний рахунок
Іванківського районного суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судові витрати ( ? вартості проведених
будівельно-технічних експертиз) - 7125
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у сумі 3654 грн.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Київської області
через Іванківський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня його отримання.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

СУДДЯ: