Справа №№643/2478/14-ц, 2/643/1838/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м.Харків

Московський районний суд
м.Харкова у складі:

головуючого - судді Короткого І.П.

при секретарі Єгоровій К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому зазначив, що з 10.11.1989
року по 23.02.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі. У цей період 08.08.1991
року ними була придбана за договором
купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач
просить суд поділити майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, та визнати за
ОСОБА_1 право власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав та пояснив про
обставини, зазначені у позові.

Відповідач позов не визнав та у
письмових запереченнях зазначив, що
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носив
формальний характер, що сплив строк
позовної давності у спірних
правовідносинах.

Дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що з 10.11.1989 року
по 23.02.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі. У цей період 08.08.1991
року ними була придбана за договором
купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1.

Ці обставини підтверджуються
довідкою КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» від 31.01.2014
року, витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища від 10.09.2013 року, свідоцтвом про
розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України
майно, нажите подружжям за час шлюбу,
є його спільною сумісною власністю.

Ч.1 ст.70 СК України передбачає, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Тому суд дійшов висновку, що
спірна квартира є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та підлягає поділу у рівних частках.

Заперечення відповідача та
надані ним докази вказаних висновків
суду не спростовують.

Так, за клопотанням відповідача
були допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які показали, що ОСОБА_1
та ОСОБА_3 хотіли виїхати за кордон,
жили то разом, то поодинці.

Разом з тим, показання цих свідків
беззаперечно не свідчать про те, що
реєстрація шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
була без наміру створити сім'ю
(фіктивний шлюб). Крім того, свідки з
боку позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
цей факт заперечили та показали, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом, як
подружжя.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.72 СК
України до вимоги про поділ майна,
заявленої після розірвання шлюбу,
застосовується позовна давність у три
роки. Позовна давність обчислюється
від дня, коли один із співвласників
дізнався або міг дізнатися про
порушення свого права власності.

Позивач зазначає у позові, що про
порушення свого права він дізнався
після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, коли
стало відомо, що останній склав заповіт
на користь відповідача. На
підтвердження цієї обставини позивач
надав суду відповідний доказ - витяг
про реєстрацію в Спадковому реєстрі
від 02.09.2013 року.

Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, ніяких доказів, які б
підтверджували, що про порушення свого
права власності позивач дізнався
раніше, та доводили б заперечення
відповідача в частині застосування
позовної давності, відповідач суду не
надав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 27, 60, 88, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поділити майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, та визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судових витрат.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя

26.08.2014