Справа № 2/257/1674/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Донецьк
27
червня 2014 р.

Київський районний суд м. Донецька у
складі

головуючого судді Л.М. ПАВЛЕНКО

при секретарі А.Е. ХАРИТОНОВІЙ

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду Київського
районного суду м. Донецька справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими забудовами та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третьої особи: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
про визнання права власності,

В С Т А
Н О В И В

29.05.2014 року позивач ОСОБА_1, звернувся до
Київського районного суду м. Донецька
із позовом до відповідача ОСОБА_2, про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими забудовами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 11
серпня 1978 року ОСОБА_2 - його мати,
набула права власності на 55/100 частини
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення
Народного суду Київського району м.
Донецька від 11 серпня 1978 року про
розірвання шлюбу з ОСОБА_3, його
батьком, та розподіл майна.

11.10.1978 р., ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 уклали
договір купівлі - продажу, відповідно
до якого його батько ОСОБА_3 продав, а
його мати купила ще 45/100 частки
вказаного житлового будинку АДРЕСА_1,
та таким чином ОСОБА_2 набула права
власності на вищевказаний будинок.

Відповідно до технічної документації
та вищевказаних правовстановлюючих
документів, ОСОБА_2 є власницею
житлового будинку (літ. А-1) з
господарськими побудовами (прибудова
(літ.а), погреб (літ. а3), веранда (літ. а1)),
загальною площею 42,2 кв.м.,
розташованого на земельній ділянці,
розміром 600 кв.м., яка була надана ОСОБА_3
на підставі рішення виконавчого
комітету Київської народної ради
депутатів трудящих для забудови
будинку. Сторони весь цей час,
проживають у вищезазначеному будинку.

Позивач ОСОБА_1 вказав, що у 1989 році, за
власні кошти, на вищевказаній
земельній ділянці, побудував житловий
будинок (літ. Б-1), загальною площею 47,30
кв.м. з господарськими побудовами, а
саме: прибудовою (літ. б), ганком (літ.б1),
сараєм (літ. Г), гаражем (літ. Д),
оглядовою ямою (літ. д), сараєм (літ. Е),
огородженням (№1,3,5-7) та тротуаром (літ.
І).

Також він зазначив, що 29 лютого 2012 року
між ОСОБА_2 та Донецької міською радою
було укладено договір користування
№6/3724, відповідно до якого розпорядник
дозволяє користувачеві
використовувати земельну ділянку
площею 1007 кв.м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, на період оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку та їх державної
реєстрації у встановленому законом
порядку.

Відповідно, до п.4.1 вищевказаного
договору, за користування земельною
ділянкою користувачем вноситься плата
у розмірі 222,07 грн. на рік. Вищевказана
сума також сплачувалась ОСОБА_1, з
моменту укладання договору по
теперішній час. Всі витрати, необхідні
для будівництва спірного житлового
будинку, а також витрати необхідні для
сплати комунальних послуг, та
підтримання будинку в належному для
проживання стані він сплачує
самостійно. Тобто, добросовісно,
відкрито та безперервно тривалий час
володіє спірним будинком з прибудовами
більше 10 років.

На підставі викладеного, ОСОБА_1
вважає необхідним реалізувати своє
право на володіння збудованим ним
житловим будинок з надвірними
побудовами, і як наслідок реалізувати
своє право на володіння земельною
ділянкою.

В судове засідання ОСОБА_1 не
з*явився. Просив розглянути справу за
його відсутністю, на підставі наявних
документів.

В свою чергу, відповідачем по
первісному позову ОСОБА_2, був
заявлений зустрічний позов відповідно
до якого, ОСОБА_2 посилалась на такі ж
самі обставини, окрім того, що у 1980 році
силами ОСОБА_2 був побудований сарай
(літ. Г), у 1989 році - житловий будинок
(літ. Б-1), а у 1990 році - гараж (літ. Д) та ще
один сарай (літ. Е), огородження (№1,3,5-7).
Зазначила, що ОСОБА_1 не проживає разом
із ОСОБА_2 щонайменше з 1993 року. Та
звернула увагу не те, що на час побудови
сараю (літ. Г), житлового будинку (літ.
Б-1), гаража (літ. Д), сараю (літ. Е),
огородження (№1,3,5-7) ОСОБА_1 було лише 25
років, тобто на час будівництва він не
мав можливості профінансувати
будівництво зазначених вище об'єктів
нерухомості. За час дії договору
користування №6/3724 від 29 лютого 2012 року,
укладеного між ОСОБА_2 та Донецької
міською радою, вона, через свій
фізичний стан, не змогла оформити право
власності на зазначену земельну
ділянку.

Також за замовленням ОСОБА_2 було
здійснено експертно-технічне
обстеження № 04/05-1 стану основних
будівельних конструкцій житлового
будинку (літ. Б-1) з прибудовою (літ. б),
будівель (літ. Г,Д, Е) по АДРЕСА_1.
Зазначеним обстеженням встановлено,
що: основні будівельні конструкції
будинку (літ. Б-1) з прибудовою (літ. б),
сараїв (літ. Г, Е) і гаража (літ. Д)
знаходяться в задовільному технічному
стані і не несуть загрози руйнування;
житловий будинок, сараї і гараж
придатні до подальшої безпечної
експлуатації за своїм функціональним
призначенням; інженерне обладнання,
об'ємно-планувальне рішення житлового
будинку відповідає нормативним
вимогам; застосовані будівельні
матеріали та конструкції відповідають
вимогам санітарного законодавства і не
чинять негативного впливу на здоров'я
населення і шкідливого впливу на
навколишнє середовище.

За таких обставин вважає, що саме
вона, ОСОБА_2 є власником житлового
будинку (літ. Б-1), загальною площею 47,30
кв.м. з господарськими побудовами, а
саме: прибудовою (літ.б), ганком (літ.б1),
сараєм (літ.Г), гаражем (літ. Д),
оглядовою ямою (літ.д), сараєм (літ. Е),
огородженням (№1,3,5-7) та тротуаром
(літ.І)., розташованим за адресою:
АДРЕСА_1. Вважає, що факт звернення
ОСОБА_1 до суду із позовом про визнання
права власності на спірні об'єкти
нерухомості, зазначені вище, вказує на
те, що він не визнає право власності на
них за ОСОБА_2 Отже, позивач має всі
підстави для звернення до суду за
захистом своїх прав та інтересів.

ОСОБА_2 в судове засідання не
з*явилася. Надала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутністю.

Представник третьої особи -
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю, до
судового засідання не з*явився, був
належним чином повідомлений про день
та час розгляду справи, просив
розглянути справу за його відсутності.
Надав до суду письмові пояснення, де
зазначив, що житловий будинок літ. Б-1 з
господарськими прибудовами були
збудовані до 05.08.1992 року, а тому, згідно
зі ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК
України, потребує введення його в
експлуатацію для набуття права
власності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
не підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_2
підлягає повному задоволенню з
наступних підстав.

Спірне домоволодіння АДРЕСА_1,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, що підтверджується рішенням
Київського районного суду м. Донецька
від 11.08.1978 року та договором
купівлі-продажу від 11.10.1979 року,
посвідченого нотаріусом Шостої
донецької державної нотаріальної
контори та зареєстрованим за
реєстровим № 5825. Після укладання
вказаного договору, ОСОБА_2 побудувала:
у 1980 році - сарай літ. Г; у 1989 році -
житловий будинок літ. Б-1; у 1990 році -
гараж літ. Д; сарай літ. Е, огорожу №1,3,5-7.

Земельна ділянка у вказаному
домоволодінні надана ОСОБА_2 у
законному порядку на підставі договору
користування № 6/3724 від 29.02.2012 року.
Житловий будинок літ. Б-1 та
господарські споруди, побудовані після
придбання права власності на весь
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, тобто після 11.10.1979 року -
є самочинними. Згідно із висновками
експертно-технічного дослідження №
04/05-1 від 04.05.2011 року, житловий будинок Б-1
та господарські споруди відповідають
будівельним нормам.

Оскільки ОСОБА_1 не надав суду
ніяких доводів, що саме за його кошти
побудований житловий будинок літ. Б-1
та господарські споруди, то суд, на
підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України, визнає за
ОСОБА_2 право приватної власності на
житловий будинок (літ. Б-1), загальною
площею 47,30 кв.м. з господарськими
побудовами, а саме: прибудовою (літ.б),
ганком (літ.б1), сараєм (літ.Г), гаражем
(літ. Д), оглядовою ямою (літ.д), сараєм
(літ. Е), огородженням (№1,3,5-7) та
тротуаром (літ.І)., та взагалі на
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
з: житлового будинку (літ. А-1) з
господарськими побудовами (прибудова
(літ.а), погреб (літ. а3), веранда (літ. а1)),
житлового будинку (літ. Б-1), загальною
площею 47,30 кв.м. з господарськими
побудовами, а саме: прибудовою (літ.б),
ганком (літ.б1), сараєм (літ.Г), гаражем
(літ. Д), оглядовою ямою (літ.д), сараєм
(літ. Е), огородженням (№1,3,5-7) та
тротуаром (літ.І).

На підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визнання права власності на
житловий будинок з господарськими
забудовами та земельною ділянкою -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третьої особи: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
про визнання права власності -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1)
право власності на житловий будинок
(літ. Б-1), загальною площею 47,30 кв.м. з
господарськими побудовами, а саме:
прибудовою (літ.б), ганком (літ.б1),
сараєм (літ.Г), гаражем (літ. Д),
оглядовою ямою (літ.д), сараєм (літ. Е),
огородженням (№1,3,5-7) та тротуаром
(літ.І)., розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Київський районний суд м.
Донецька у десятиденний строк з дня
його оголошення.

СУДДЯ
Л.М.ПАВЛЕНКО