Справа №784/169/14 23.07.2014 23.07.2014 23.07.2014
Провадження №22-ц/784/1976/14
Головуючий в першій інстанції Падалка
Доповідач в апеляційній інстанції
Рішення

Іменем України

23 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Свіщуком О.В.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_3,

- представника відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 22
травня 2014 року за позовом
ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в
інтересах малолітньої ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
Орган опіки та піклування
Южноукраїнської міської ради (далі -
орган опіки та піклування), про
стягнення грошової вартості частки
нерухомого майна,

встановила:

24 травня 2013 року ОСОБА_3, яка діє
від свого імені та в інтересах
малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8
та ОСОБА_4 про стягнення грошової
вартості ? від ? частки трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 в розмірі 28 169 грн. 50
коп., яка є спільною частковою
власністю.

Ухвалою Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 26 червня 2013 року за клопотанням
позивачки ОСОБА_3 залучено до участі у
справі як співвідповідача ОСОБА_5, який
є співвласником ? частки у праві
спільної часткової власності на
вказану вище квартиру.

Позивачка зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік
ОСОБА_9, залишивши після себе спадкове
майно, ? частку квартири АДРЕСА_1

Після його смерті, 05 грудня 2012
року вона з донькою ОСОБА_7 набули право
власності в порядку спадкування по ?
частці від ? частки цієї квартири.

Інші по ? частці від ? частки
спадкового майна успадкували
відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_4, які є
батьками померлого ОСОБА_9

До того ж, кожному з відповідачів
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 28 листопада 2000
року належить по ? частини спірної
квартири.

Між тим, відповідачі не надають
згоди на поділ майна в натурі, не
допускають її з донькою до
користування спільним майном, чим
порушуються права співвласника.

Посилаючись на неможливість
виділу частки із майна, що є у спільній
частковій власності, позивачка просила
суд стягнути з відповідачів на її і її
дитини користь грошову компенсацію
вартості вказаної вище частки спірної
квартири.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_4
заперечуючи проти позову, посилалися
на порушення житлових прав їх онучки
позивачки ОСОБА_7

-2-

Рішенням Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 22 травня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з відповідачів на
користь позивачки по 13 354
грн. 75 коп. грошової компенсації
вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_1
Припинено право власності кожної
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на 1/16 частку цієї
квартири з дня отримання ними від
відповідачів компенсації вартості
вказаної частки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просили рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким у позові
відмовити.

В запереченнях на апеляційну
скаргу, ОСОБА_3, яка діє від свого імені
та в інтересах малолітньої ОСОБА_5,
посилаючись на необґрунтованість
доводів, просила її відхилити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково із наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову та стягуючи з
відповідачів на користь позивача
грошову компенсацію вартості частки у
спільній частковій власності в спірній
квартирі та припиняючи права власності
позивачів на їх частки в квартирі після
одержання ними компенсації, суд першої
інстанції виходив з того, що такий
виділ відповідає вимогам закону та не
порушує права й інтереси співвласників
спірного нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з
обставинами та правовідносинами,
встановленими судом першої інстанції,
його висновки щодо них та результату
вирішення справи (окрім виділу у
власність відповідачам частки майна
позивачів та розподілу судових витрат)
вважає вірними, обґрунтованими й
законними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК
України кожен із співвласників
спільної часткової власності має право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію
припиняється з дня її отримання.

З матеріалів справи вбачається,
що на підставі свідоцтв про право на
спадщину за законом, виданими 05 грудня
2012 року державним нотаріусом
Южноукраїнської державної
нотаріальної контори Миколаївської
області Лобовою О.М., позивачці з
малолітньою донькою та відповідачам
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 належить по ? частці
від ? частки квартири АДРЕСА_1, яка
належала спадкодавцю ОСОБА_9

Крім вказаної частки, ОСОБА_8 та
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 28 листопада 2000
року належить ще по ? частки спірної
квартири.

На підставі цього ж свідоцтва від
28 листопада 2000 року ? частина вказаної
квартири належить відповідачу ОСОБА_5
(а.с.36).

Отже, частки позивачів ОСОБА_3 та
малолітньої ОСОБА_7 у спільній
частковій власності в спірній квартирі
складають по 1/16 частки та є незначними.

Вищезазначена квартира є
трикімнатною, загальною площею 66, 8 кв.м,
житловою - 41, 9 кв.м та розташована на
дев'ятому поверсі дев'ятиповерхового
житлового будинку.

-3-

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
1371-1372 від 31 березня 2014 року
здійснити виділ в натурі по 1/16 часток
або 1/8 частки спірної квартири з
технічної точки зору не є можливим.
Ринкова вартість квартири станом на
березень 2013 року становить 320 514 грн.
(а.с.71-81).

За такого, вартість 1/8 частки цієї
квартири становить 40 064 грн. 25 коп.

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 25 грудня 2013 року позивачка ОСОБА_3 з
малолітньою донькою ОСОБА_7 придбали по
? частці двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 У
цей же день вони зареєстрували своє
право власності на квартиру.

На підставі цих обставин, Орган
опіки та піклування погодився та
підтримав позов ОСОБА_3 про сплату
грошової компенсації та не порушення
цим майнових прав малолітньої ОСОБА_7

Отже, підстав вважати порушеними
майнові та житлові права малолітньої
дитини, на що посилалися відповідачі
ОСОБА_8 та ОСОБА_4, не вбачається.

Із пояснень позивачки ОСОБА_3 в
суді апеляційної інстанції
встановлено, що усі відповідачі
працюють.

Будь-яких доказів того, що для
відповідачів є досить значним розмір
компенсації та вони не зможуть
сплатити такі кошти позивачам,
відповідачі суду не надали, хоча згідно
ст. 60 ЦПК України, то є їх обов'язком.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41
Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, в тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Виходячи із цих положень,
правовий режим спільної часткової
власності визначається главою 26 ЦК
України з урахуванням інтересів усіх
її учасників. Володіння, користування
та розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

При вирішенні справ про стягнення
грошової компенсації вартості частки
квартири, що знаходяться у спільній
частковій власності, слід враховувати
і загальні засади цивільного
законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо
справедливості, добросовісності та
розумності з врахуванням прав та
інтересів усіх співвласників і
правовий режим спільної часткової
власності, який має враховувати
інтереси всіх її учасників і забороняє
обмеження прав одних учасників за
рахунок інших.

Така правова позиції викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 лютого 2014 року, яка, в
силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою
для виконання.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позов, з'ясував
наявність об'єктивної можливості
відповідачів виплатити позивачам
грошову компенсацію та не порушення
цим майнових прав малолітньої ОСОБА_7

Таким чином, позивач довела
існування правових підстав для
стягнення з відповідачів на її та її
дитини користь грошової компенсації.

Правильно встановивши такі
обставини справи та надавши їм вірну
правову оцінку, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов.

До того ж, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що правовим наслідком у такому випадку
є припинення, з дня отримання
компенсації, права на частку у праві
спільної часткової власності
позивачок. Тому вирішуючи спір, суд
першої інстанції не вийшов за межі
позовних вимог позивачів та
обґрунтовано припинив права на їх
частки у праві спільної часткової
власності, з дня одержання від
відповідачів компенсації.

Доводи апеляційної скарги про те,
що позивач не пред'явила новий позов до
ОСОБА_5 та не уточнила вартість
грошової компенсації не заслуговують
на увагу, оскільки позивачкою
підтриманий позов до усіх залучених у
справі відповідачів - усіх
співвласників спірної квартири, а
вартість компенсації визначена
висновком експерта.

-4-

Разом з тим, виділив частки
позивачок із майна, що є у спільній
частковій власності, суд першої
інстанції не вирішив питання про
набуття іншими співвласниками права
власності на їх частки в спірній
квартирі після одержання грошової
компенсації

Тому, вказані питання слід
вирішити за рішенням апеляційного
суду.

На підставі викладеного, згідно п.
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції в частині виділу
часток ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що належать їм
в спірній квартирі слід змінити,
додавши висновок про визнання за
відповідачами по 1/24 частці за кожним в
праві спільної часткової власності в
квартирі АДРЕСА_1, які належали
позивачам.

Інші доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими та не спростовують
правильність висновків суду по суті.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України суд у рішенні не розподілив
судові витрати.

Тому, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду в частині
розподілу судових витрат також слід
змінити, додавши висновок про їх
розподіл.

Позивачкою сплачено в суд першої
інстанції 281 грн. 69 коп. судового збору,
а необхідно було 400 грн. 64 коп.

Отже, з відповідачів на її користь
підлягає стягненню по 93 горн. 89 коп. (281
грн. 69 коп. :3) та на користь держави по 39
грн. 65 коп.(118 грн. 95 коп. : 3), з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 22 травня 2014 року в
частині виділу часток ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
що належать їм в квартирі АДРЕСА_1 та в
частині розподілу судових витрат
змінити, додавши наступні висновки.

Визнати за ОСОБА_8, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 по 1/24 частці за кожним в праві
спільної часткової власності в
квартирі АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_3
та ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір
по 93 грн. 89 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь держави недоплачений
судовий збір по 39 грн. 65 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Судді: