АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1907/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 41 Маринчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пономаренко В. В. РІШЕННЯ
22 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПономаренка В.
В.суддівВишні Н. В. , Ювшина В. І. при
секретаріАнкудінову О.І. за участю:
відповідача ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 10 грудня 2012 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визначення порядку користування
в с т а н о в и л а :
У січні 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7
про визначення порядку користування
квартирою, мотивуючи свої вимоги тим,
що їм на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
зокрема, ОСОБА_6 належить 1/6 частина
квартири, ОСОБА_8 - 1/3 частина, ОСОБА_7 - 1/2
частина квартири. Позивачі зазначали,
що між сторонами виникають конфлікти з
приводу користування квартирою та
оплаті комунальних послуг, а оскільки
мирним шляхом врегулювати їх
неможливо, просили суд визначити
порядок користування вказаною
квартирою наступним чином: виділити в
користування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 житлову
кімнату №5 зазначену на плані
технічного паспорта, площею 16,3 кв.м.;
виділити в користування ОСОБА_7 житлову
кімнату № 6, площею 13,01 кв.м., та житлову
кімнату № 7, площею 17,4 кв.м. Залишити у
спільному користуванні коридор № 1,
площею 4,3 кв.м., кухню № 4, площею 5,5 кв.м.,
туалет № 2, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату
№ 3, площею 2,1 кв.м.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, а тому
ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 01 червня 2012
року провадження у справі було
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 10 грудня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 23 січня 2014 року рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 10 грудня 2012 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_6.

Встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 виділено в
користування ОСОБА_6 житлову кімнату №
5 на плані технічного паспорта на
квартиру, площею 16,3 кв.м.; у
користування ОСОБА_7 виділено житлову
кімнату 6, площею 13,1 кв.м., житлову
кімнату 7, площею 17,4 кв.м. Допоміжні
приміщення квартири: коридор № 1,
площею 4,3 кв.м., кухню № 4, площею 5,5 кв.м.,
туалет № 2, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату
№ 3, полщею 2,1 кв.м., залишено в спільному
користуванні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
рішення апеляційного суду Черкаської
області скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати рішення
Уманського міськрайонного суду від 10
грудня 2012 року і направити справу на
новий розгляду до суду першої
інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не надав суду
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Однак, з таким висновком районного суду
погодитись не можна.

Встановлено, що на час подання позову
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної часткової власності ОСОБА_8,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в наступних частках:
ОСОБА_6 - 1/6 частина вказаної квартири на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11.09.2002 року (а.с.
12 зворот); ОСОБА_7 - 1/2 частина квартири
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 03.09.1997 року та
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11.09.2002 року (а.с. 12); ОСОБА_8 -
1/3 частина квартири на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 03.09.1997 року (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер (а.с. 66),
після його смерті відкрилась спадщина
на належне йому майно, в тому числі і на
1/3 частину спірної квартири.

Відповідно до довідки Смілянської
державної нотаріальної контори від 28
листопада 2012 року із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8
23 травня 2012 року звернулась ОСОБА_7 та 24
вересня 2012 року ОСОБА_6 (а.с. 88).

Постановою завідуючої Смілянської
державної нотаріальної контори ОСОБА_9
від 18 жовтня 2013 року відмовлено ОСОБА_6
у видачі на його ім'я свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 107).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 02.04.2014 року отримав свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після померлого ОСОБА_8 на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 160); а свідоцтво
про право на спадщину на 1/12 частку
квартири ще не видано.

Таким чином, на даний час позивачу
ОСОБА_6 належить 5/12 частин спірної
квартири (що складає 19,5 кв.м. житлової
площі), а відповідачці ОСОБА_7 - 1/2 (6/12)
частина квартири. Право власності на 1/12
частину квартири на даний час за жодним
із них не зареєстровано.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п. 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року
(зі змінами, внесеними постановою від
25.05.1998 року №15) «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» квартира, яка є
спільною сумісною або спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення із самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або ті, які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Оскільки позивач у справі ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а спадщину після його
смерті, що складається з 1/4 частини
спірної квартири прийняв ОСОБА_6, який
також є позивачем у справі, колегія
судів вважає, що у даному випадку
правонаступником ОСОБА_8 щодо права
власності на вказану частку квартири є
ОСОБА_6.

Зважаючи на встановлене та враховуючи,
що співвласники в добровільному
порядку не можуть дійти згоди щодо
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1 внаслідок чого позивач ОСОБА_6
позбавлений права володіння та
користування тією частиною спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, колегія суддів вважає, що
його права є порушеними та піддягають
захисту в судовому порядку шляхом
встановлення порядку користування
квартирою.

Встановивши вказані обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що
виділенням у користування позивачу
ОСОБА_6 житлової кімнати площею 16,3 кв.м.
не будуть порушені житлові та майнові
права співвласника ОСОБА_6, а тому
встановлює наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
виділяє в користування ОСОБА_6 житлову
кімнату №5, зазначену на плані
технічного паспорта на квартиру,
площею 16,3 кв.м.; у користування ОСОБА_7
виділяє житлову кімнату №6, площею 13,1
кв.м., житлову кімнату №7, площею 17,4 кв.м.
Допоміжні приміщення квартири: коридор
№1, площею 4,3 кв.м., кухню № 4, площею 5,5
кв.м., туалет №2, площею 1,0 кв.м., ванну
кімнату №3, полощею 2,1 кв.м., залишає в
спільному користуванні ОСОБА_6 до
ОСОБА_7.

Апелянтом поставлено вимоги про
скасування оскаржуваного рішення з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, але
апеляційний суд не наділений
повноваженнями про направлення справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції, а тому у відповідності до
вимог ст.309 ЦПК України, оскільки судом
першої інстанції ухвалено рішення при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, при недоведності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими та з
порушенням і неправильним
застосування норм матеріального права,
колегія суддів апеляційну скаргу
ОСОБА_6 задовольняє, оскаржуване
рішення скасовує та ухвалює нове, яким
задовольняє позовні вимоги позивача.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 10 грудня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визначення порядку
користування квартирою - скасувати та
ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визначення порядку користування
квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 виділити в
користування ОСОБА_6 житлову кімнату
№5, зазначену на плані технічного
паспорта на квартиру, площею 16,3 кв.м.; у
користування ОСОБА_7 виділити житлову
кімнату №6, площею 13,1 кв.м., житлову
кімнату №7, площею 17,4 кв.м. Допоміжні
приміщення квартири: коридор №1, площею
4,3 кв.м., кухню № 4, площею 5,5 кв.м., туалет
№2, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату №3,
полощею 2,1 кв.м., залишено в спільному
користуванні ОСОБА_6 до ОСОБА_7.

Рішення набирає чинності одразу після
проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :