Справа № 428/1825/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду
Посохов І.С., розглянувши заяву
директора КП
«Сєвєродонецьктеплокомуненерго»
Анпілогова Д.В. про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за послуги з
централізованого теплопостачання та
підігрів води, -

ВСТАНОВИВ:

Директор КП
«Сєвєродонецьктеплокомуненерго»
Анпілогов Д.В. звернувся до
Сєвєродонецького міського суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
послуги з централізованого
теплопостачання та підігрів води у
сумі 907 гривень 90 копійок.

Розглянувши вказану заяву та
матеріали, додані до неї, вважаю за
необхідне відмовити у прийнятті заяви
про видачу судового наказу з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 98 ЦПК України у
заяві повинно бути зазначено вимоги
заявника і обставини, на яких вони
ґрунтуються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказаного провадження», наявність
спору про право (пункт 2 частини третьої
ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу, вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
ст. 267 Цивільного кодексу України).
Разом із тим лише той факт, що договірні
зобов'язання (наприклад, у частині
оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказаного провадження», ЦПК України
не передбачає можливості часткового
задоволення заяви про видачу судового
наказу, оскільки він видається лише за
умови безспірності вимог.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказаного провадження», якщо заявлено
вимогу про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні,
телекомунікаційні послуги, послуги
телебачення та радіомовлення (пункт 3
частини першої статті 96 ЦПК), судовий
наказ може бути видано за наявності
відповідних договорів про надання
таких послуг, інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги. У цьому
випадку може бути видано судовий наказ
про стягнення не лише суми
заборгованості, але й про стягнення
індексу інфляції та трьох відсотків
річних, нарахованих на суму
заборгованості. Для їх стягнення суду
має бути додано документи, що чітко
підтверджують їх розрахунок (у тому
числі й розрахунок щомісячних
нарахувань), при цьому визначений
розмір не потребує додаткової оцінки
та дослідження у сукупності з іншими
доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

За таких обставин, враховуючи, що з
доданих до заяви про видачу судового
наказу документів вбачається спір про
виникнення права вимоги у заявника, а
також те, що судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання
житлово-комунальних послуг, інших
письмових доказів, що підтверджують
фактичне надання та отримання таких
послуг, які до заяви не додані, суд
вважає за необхідне відмовити у
прийнятті заяви директора КП
«Сєвєродонецьктеплокомуненерго»
Анпілогова Д.В. про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за послуги з
централізованого теплопостачання та
підігрів води у сумі 907 гривень 90
копійок.

Керуючись ст.ст. 95, 96, 98, 100 ЦПК України,
ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п. 9, 10, 13
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказаного провадження», суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви директора
КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго»
Анпілогова Д.В. про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за послуги з
централізованого теплопостачання та
підігрів води у сумі 907 гривень 90
копійок.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному суді Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ
І.С. ПОСОХОВ