АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5950/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л. П. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

14 серпня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Максюти Ж.І., Пищиди М.М.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
захист прав споживачів, визнання
недійсними пунктів додатку № 2 до угоди
№ 379295 від 22 лютого 2012 року та стягнення
грошових коштів за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на заочне рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року,
-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
22 лютого 2012 року між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто»
укладена угода № 379295, предметом якої є
надання позивачу послуг, спрямованих
на придбання автомобіля через систему
придбання у групах АвтоТак. Позивач
вважає, що угода між сторонами укладена
з порушенням вимог Закону України «Про
захист прав споживачів», оскільки
містить ознаки нечесної
підприємницької діяльності та
несправедливі умови, а тому є недійною
відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів». Позивач
не мав можливості Детально
ознайомитись зі змістом підписаного
договору, оскільки відразу після його
підписання обидва екземпляри були
передані на підпис керівнику ТОВ «Авто
Просто» та повернуті йому лише згодом.

Позивач вважає, що певні положення
додатку № 2 до угоди № 379295 від 22 лютого
2012 року є несправедливими, оскільки їх
зміст передбачає істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Так, відповідно до ст. 5 Угоди
та додатку № 1 до неї позивач повинен
був сплатити: вступний внесок у
розмірі 2 902,32 грн., щомісячний цілий
чистий внесок (частина вартості
автомобіля, за рахунок якого
здійснюється його придбання) - 08333% (що з
урахуванням зазначеної в договорі
вартості авто становить 671,81 грн.),
щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5%,
щомісячний внесок в оплату страхового
платежу 0,065%, плати за послуги, пов'язані
із видачею автомобіля - 3%. Усього на
виконання умов угоди позивачем було
сплачено 29 177,42 грн.

Крім того позивач зазначає, що п.п. 13.1,
13.4., 13,5 додатку № 2 до угоди № 379295 від 22
лютого 2012 року є несправедливими,
оскільки, по-перше, п.13.1. надає
Відповідачу можливість у разі
розірвання договору отримати від
споживача компенсацію, яка перевищує 55%
відсотків від сплаченої Позивачем
суми, що суперечить п.5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про
захист прав споживачів» та
підтверджується листом Відповідача
від 18 лютого 2013 року, по-друге, пункти
13.4, 13.5. право кожного з учасників на
повернення коштів ставлять в
залежність від певних обставин, які не
залежать від споживача, та які йому
взагалі не можуть бути відомими,
оскільки механізм формування фонду
повернення коштів є непрозорим, а
інформація про кількість учасників,
які звернулися із заявою про
повернення коштів, та кількість серед
них учасників, які мають першочергове
право на отримання коштів є скритою для
кожного учасника, що надає можливість
Відповідачу маніпулювати виконанням
обов'язків по поверненню коштів, або
взагалі уникнути такого обов'язку,
враховуючи те, що більш чітких строків
повернення вкладів договір не містить.
Крім того, відповідно до діючого
цивільного законодавства та
Конституції України, кожен з учасників
має рівні умови здійснення та
реалізації своїх майнових прав та
обов'язків, та однакові способи і
механізми їх захисту, а тому
встановлення певної дискримінації при
поверненні коштів учасникам є
недопустимим.

З урахуванням уточнень, позивач просив
визнати недійсними п.п. 13.1.,13.4,13.5
додатку № 2 до угоди № 379295 від 22 лютого
2012 року та стягнути з відповідача на
його користь отримані за розірваним
договором кошти (за вирахуванням
передбаченого угодою відступного -
двох чистих внесків) в сумі 27 833,81
грн.(а.с. 150-154).

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 - відмовлено (а.с. 169-173).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального права,
ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі (а.с.176-179).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
22 лютого 2012 року сторонами була
укладена угода № 379295, предметом якої є
надання позивачу послуг системи
«АвтоТак», спрямованих на придбання
автомобіля. Відповідно до умов додатку
№ 2 до Угоди № 379295 - це система, яка
полягає у створенні груп покупців
(Учасників), метою яких є придбання
Автомобілів. Відповідно до п. 4.1
Договору, учасник, який належним чином
виконує свої зобов'язання за даною
Угодою, отримує автомобіль через
механізми надання права на отримання
автомобіля, передбачені в угоді.

Відповідно до додатку № 1 до Угоди №
379295 від 22 лютого 2012 року Позивач бажав
отримати автомобіль ЗАЗ Форца, ціна
якого складає 80620,00 грн. та сплачував
щомісячно для його покупки внески у
розмірі 0,8333% від його вартості, що
складає 671,81 грн.

Відповідно до ст. 10 Угоди № 379295 від 22
лютого 2012 року підписання цієї угоди та
Додатків до неї є свідченням факту
ознайомлення, розуміння Сторонами та
згоди сторін з усіма визначеннями,
умовами та змістом Угоди та Додатків до
неї. Учасник заявляє, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника АВТО ПРОСТО, уважно
прочитав та зрозумів Угоду та Додатки
до неї, що засвідчує своїм підписом (а.с.
10).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що укладена між сторонами угода
відповідає вимогам закону, не
суперечить інтересам позивача, суду не
надано доказів існування істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків, викладених у п.п. 13.1, 13.4, 13.5
додатку №2 до Угоди № 379295 від 22 лютого
2012 року.

Вказані висновки суду зроблені без
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем заявлялись позовні вимоги
про визнання п.п. 13.1, 13.4, 13.5 угоди
недійсними. Підстави недійсності
правочинів зазначені у ст.. 203, ст. 215 ЦК
України, однак жодних підстав для
визнання вказаних пунктів угоди
недійсними не було встановлено,
посилання позивача на те, що вказані
пункти є несправедливими по відношенню
до споживача договори та протирічать
ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»,
не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. 5 Угоди та додатку № 1 до неї
позивач повинен був сплатити: вступний
внесок у розмірі 2 902,32 грн., щомісячний
цілий чистий внесок (частина вартості
автомобіля, за рахунок кого
здійснюється його придбання) - 08333% (що з
урахування зазначеною в договорі
вартості авто становить 671,81 грн.),
щомісячний внесок в оплату послу - 0,5%,
щомісячний внесок в оплату страхового
платежу 0,065%, плати за послуги, пов'язані
із видачею автомобіля - 3%. Статтею 10
вказаної угоди встановлено, що її
підписання та підписання додатків до
неї є свідченням її розуміння та згоди
з її умовами. Посилання на те, що при
розірванні договору позивач повинен
сплатити компенсацію у розмірі 55 % від
суми сплачених коштів що складає 13377,11
грн. не свідчить про незаконність
рішення, оскільки кошти які підлягають
поверненню, складаються із суми
сплачених тільки чистих внесків, про що
і зазначено в статті 13 вказаної Угоди
та додатку № 2.

Так, відповідно до п. 13.8. ст. 13 додатку №
2 до Угоди учаснику надається 7 днів для
того, щоб він міг детально ознайомитися
з Угодою та прийняти її чи відмовитьсь
від участі в системі «АвтоТак». При
цьому, в разі розірвання Угоди протягом
семи днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ «Авто
Просто». Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ «Авто Просто» про
розірвання Угоди. Однак, позивач із
заявою про розірвання Угоди в
семиденний строк до ТОВ «Авто Просто»
не звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма умовами
Угоди.

Також є правильними висновки суду про
відмову в задоволенні позовних вимог
про стягнення 27833,81 грн., оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України
сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконане ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Пунктами 13.1, 13.4, 13.5 які позивач вважає
несправедливими, встановлено порядок
розірвання угоди та повернення
сплачених коштів, а саме: п. 13.4.1 додатку
№ 2 до Угоди № 379295 в першу чергу
повертаються кошти учаснику, який
розірвав Угоду внаслідок настання
наступних непередбачених обставин, що
виникли під час дії угоди: отриманням
ним інвалідності або смерті свого
подружжя, або набуття Учасником
статусу безробітного, належним чином
засвідченого Державним центром
зайнятості, який надав АВТО ПРОСТО
необхідні підтверджуючі документи та
на момент виникнення однієї із вище
визначених обставин належним чином
виконував зобов'язання за угодою.
Пунктом 13.5. встановлено, якщо у Фонді
для повернення коштів залишається сума
коштів, якої не вистачає для повернення
у повному розміру Учаснику, який
розірвав Угоду або з яким Угоду
розірвано АВТО ПРОСТО і який є
наступним відповідно до порядку
пріоритетів, то АВТО ПРОСТО повертає
йому ці кошти частково за рахунок
наявних коштів у Фонду для повернення
коштів, а решту за рахунок наступних
надходжень коштів до Фонду для
повернення коштів.

Такими чином, вищевказаними пунктами
договору чітко встановлено, що у разі
розірвання Угоди поверненню
підлягають тільки чисті внески, з
урахування черги встановленою умовами
угоди, а посилання на їх
несправедливість спростовується
вищевикладеними обставинами.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що зміст вищевказаних пунктів угоди
передбачає істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача не спростовує правильності
висновків суду, оскільки позивачем не
доведено обставини, що свідчать про
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків позивача.

Отже, укладаючи угоду № 379295, та
підписуючи низку додатків до неї,
сторони з'ясували умови договору,
передбачили права та обов'язки сторін,
і добровільно погодились на її
укладення, крім того на момент
підписання додатку № 2 від 22 лютого 2012
року ОСОБА_2 був ознайомлений умовами
вищевказаної угоди, а відповідно і
оскаржуваними її пунктами, але
беззастережно підписав її та не вважав
для себе це несправедливими умовами.

За таких обставин суд 1 інстанції
правильно відмовив у задоволенні
позову, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а
зводяться лише до переоцінки доказів.
Більше того, сам позивач не
заперечував, що добровільно уклав
вищевказані угоди та сплачував
відповідні внески. Посилання позивача
на те, що відповідачем ведеться нечесна
підприємницька діяльність, - є
голослівними, не підтверджені належним
та допустимими доказами, тому не
являються підставою для скасування
рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду, оскільки зводяться до повторення
обставин справи, викладених у позовній
заяві.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення, - не
встановлено, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильність
висновків суду, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ВІДХИЛИТИ.

Заочне рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: