АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Калініній Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,
на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 02 червня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
«Укргазбанк», третя особа: ОСОБА_4, про
визнання договору поруки припиненим, -
В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Солом'янського районного суду м. Києва
з позовом до Публічного акціонерного
товариства «Укргазбанк» (далі -
ПАТ «Укргазбанк», Банк) про визнання
договору поруки припиненим.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
17.03.2009 між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_4
укладено додаткову угоду № 1 до
кредитного договору, укладеного між
ВАТ «Укргазбанк», якою внесено зміни
до п. 3.2.2. кредитного договору.
Посилаючись на те, що зміна основного
зобов'язання на підставі додаткової
угоди до кредитного договору призвела
до збільшення розміру її
відповідальності як поручителя перед
кредитором без її згоди, просила, з
підстав передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК
України визнати припиненим договір
поруки, укладений між нею та ВАТ
«Укргазбанк», правонаступником якого є
РішеннямСолом'янського районного суду
м. Києва від 02 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 через свого представника
ОСОБА_1 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначила,
що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права без з'ясування всіх фактичних
обставин, що мають значення для справи.

Як на підставу скасування рішення суду
зазначила, що під час розгляду справи
судом першої інстанції не взято до
уваги, що її як поручителя не було
повідомлено про внесення змін до
кредитного договору внаслідок чого
збільшився обсяг її відповідальності,
що є підставою для визнання договору
поруки припиненим на підставі ч. 1 ст. 559
ЦК України.

Просила рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 02 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_1 в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав, з підстав викладених в ній.

Представник Банку - Калайда М.О. в
судовому засіданні апеляційного суду
просила апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін як таке, що є законним та
обгрунтованим.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, її
неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах апеляційного оскарження, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_4
04.08.2008 укладено кредитний договір №
363-Ф/08.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 04.08.2008
між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2
укладено договір поруки № 363-Ф/08-Р.

17 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_4
укладено додаткову угоду до кредитного
договору та викладено пункт 3.2.2.
кредитного договору в наступній
редакції, а саме: «Виконувати доручення
позичальника на договірне списання
грошових коштів на користь Банку з
поточних рахунків позичальника в
національній та іноземній валютах, а
саме: в разі невиконання позичальником
зобов'язань за дійсним договором та/або
в день купівлі іноземної валюти за
заявкою позичальника на валютному
аукціоні НБУ списувати на користь
Банку з поточних рахунків позичальника
або з будь-яких інших поточних рахунків
позичальника, що будуть відкриті на
момент здійснення договірного
списання належні до сплати комісії,
проценти в разі настання строку
платежу, пеню за несвоєчасну сплату
процентів та кредиту, а також суму
заборгованості по кредиту будь-яку
іншу заборгованість позичальника, що
виникла згідно умов цього договору, в
тому числі всі види активів, здійснені
Банком під час виконання умов дійсного
договору».

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що вказані
позивачем обставини, за яких договір
поруки має бути визнано припиненим не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, оскільки внесення змін до
кредитного договору, шляхом викладення
п. 3.2.2. договору у новій редакції не є
зміною чи доповненням до кредитного
договору, внаслідок яких відбулося
збільшення обсягу відповідальності
поручителя.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно роз'яснень викладених у пункті 22
постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте, якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Пунктом 2.6. Договору поруки
передбачено, що кредитор зобов'язаний
повідомити у письмовій формі про
внесення до кредитного договору
будь-яких змін та доповнень стосовно
розміру суми кредиту, розміру
процентної ставки за користування
кредитом, строків виконання
зобов'язань щодо повернення суми
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом на адресу
поручителя.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження того, що Банком були
внесені зміни до кредитного договору
щодо суми кредиту, розміру процентної
ставки за користування кредитом,
строку виконання зобов'язань за
основним договором.

Доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній
скарзі, що внаслідок внесення змін
Банком до пункту 3.2.2. договору кредиту
відбулося збільшення майнової
відповідальності її як поручителя без
узгодження з нею умов змін і доповнень
до кредитного договору, були предметом
дослідження в суді першої інстанції,
отримали належну оцінку і висновків
суду не спростовують.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
встановивши відповідні правовідносини
та взявши до уваги наведені норми,
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позову.

Висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325,
327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 02 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/7111/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9876/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.