Справа № 357/8796/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що відповідач
позичив у нього грошові кошти в сумі 18
000 дол. США для здійснення
підприємницької діяльності, станом на
24.06.2014 року згідно офіційного курсу НБУ
сума боргу становить 212 760 грн., кошти
відповідач зобов'язувався повернути до
20.01.2014 року, але своїх зобов'язань не
виконав, а тому позивач просив суд
стягнути з відповідача на його користь
212 760 грн. боргу, 1000 грн. моральної шкоди
та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач, його
представник зменшили позовні вимоги і
просили суд стягнути з відповідача
борг в сумі 212 760 грн. та судовий збір.

Відповідач позов визнав.

За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Так, по справі встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 000 дол.
США, які зобов'язувався повернути до
20.01.2014 року, що стверджується розпискою
відповідача в матеріалах справи.

Факт написання вказаної розписки та
взяття в борг у позивача грошових
коштів в сумі 18 000 дол. США відповідач в
судовому засіданні не заперечував.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики
одна сторона /позикодавець/ передає у
власність другій стороні
/позичальникові/ грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження укладення
договору позики між ним та
відповідачем на суму 18000 дол. США суду
надано вказану вище розписку.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України
розписка є одночасно документом, який
підтверджує й передачу грошей
позикодавцем позичальнику, й укладення
договору позики.

Суд також виходить з того, що у наданій
до суду розписці зазначені: сторони
зобов'язання, грошова сума, яку
заборгував відповідач, строк виконання
зобов'язання та особистий підпис
боржника.

Отже, між сторонами було досягнуто
згоди стосовно всіх істотних умов
договору позики й розписка свідчить
про його укладення відповідно до вимог
ст.1046 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач на
даний час борг не повернув.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов'язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію /передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику /грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем/ у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Таким чином, проаналізувавши всі
надані докази суд приходить до
висновку, що між сторонами по справі
дійсно було укладено договір позики на
суму 18 000 дол. США на строк до 20.01.2014 року,
про що свідчить розписка позичальника,
і що відповідач не виконав умови
укладеного між сторонами договору
щодо своєчасного повернення суми
боргу, в установлений строк борг не
повернув.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Так, згідно розрахунку позивача за
офіційним курсом НБУ станом на 24.06.2014
року /1 дол. США =11,82 грн./ сума боргу
становить 212 760 грн. /18 000 дол. США х 11,82
грн./.

А тому суд вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача 212 760
грн. боргу в межах заявлених позовних
вимог.

Отже, судом приймається до уваги
визнання позову відповідачем, оскільки
це не суперечить закону, не порушує
права, свободи та інтереси інших осіб.

Суд також вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача
відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, ст.4
Закону України "Про судовий збір" 2127
грн. судового збору.

Враховуючи все вищенаведене та
керуючись ст.ст.509, 526, 533, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг в сумі 212 760 грн. та 2127 грн. судоовго
збору, всього 214 887 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко