Справа № 495/6327/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 липня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі: головуючого одноособово
судді Матяш Т.Л.

при секретарі Івановій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про захист прав
споживача банківських послуг та
стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» про захист
прав споживача банківських послуг та
стягнення збитків.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між
ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
були укладені договори про банківські
вклади (депозити) на різні строки та
договори про відкриття банківських
рахунків в різних валютах на загальну
суму еквівалентну 1475781 грн. Посилаючись
на положення ст. 1172 ЦК України, вважає,
що обов'язок відшкодування шкоди,
завданої йому неправомірними діями
працівника банку під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків
слід покласти на відповідача.

Уточнивши свої позовні вимоги позивач
просить стягнути з відповідача на його
користь 51683 євро, що станом на 20.05.2014 р.
по курсу НБУ становить 831579,47 грн. та 12780
дол. США, що станом на 20.05.2014 р. по курсу
НБУ становить 150165 грн. матеріальної
шкоди, 46000 грн.- моральної шкоди, всього
1027744,47 грн.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, про час, місце та дату
судового засідання повідомлявся.

Представник позивача у судовому
зсіданні позов підтримав та просив суд
його задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував з підстав наведених у
запереченні на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було
укладено договір № 1-7/98366 про
банківський строковий вклад (депозит)
Ф&К «Пенсійний» в іноземній валюті від
06.11.2007 р. за яким позивач на строк з
06.11.2007 року по 10.11.2008 року робив
банківський вклад в розмірі 14300 євро.,

Посилання позивача та його
представника на те, що банківський
вклад в сумі 14300 євро не був повернутий
ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні та спростовуються
наявними у справі доказами, зокрема
заявою на видачу готівки № 1 від 12.11.2008
року з особистим підписом ОСОБА_1 про
одержання коштів в сумі 14338,10 євро, а
також банківською випискою про
операцію з видачі коштів та закриттю
депозитного договору.

12.11.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 було укладено
Договір № 256 від про відкриття та
обслуговування рахунку фізичної особи
в іноземній валюті та відкриті рахунки
НОМЕР_1 в євро та НОМЕР_2 доларах США.

Від гр. ОСОБА_2 на рахунок НОМЕР_2
відкритий за договором № 256 від 12.11.2008
року про відкриття та обслуговування
рахунку фізичної особи в іноземній
валюті, для обслуговування платежів в
доларах США, в період з 12.01.2011 р. по 26.07.2011
р. були перераховані кошти на загальну
суму 16580 дол. США.

Посилання представника позивача та
його представника на те, що частину
коштів перерахованих гр. ОСОБА_2 на
загальну 12780 дол. США ОСОБА_1 не одержав
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні та спростовуються
наявними у справі доказами, зокрема
заявами про видачу готівки на загальну
суму 16580 доларів США про одержання
позивачем коштів через касу відділення
№ 9 Філії «Одеське РУ».

У відповідності до п. 2.9. Інструкції про
проведення касових операцій банками
України, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
№ 174 від 01.06.2011 року банк (філія,
відділення) зобов'язаний видати
клієнту після завершення приймання
готівки квитанцію (другий примірник
прибуткового касового ордера) або
інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція або інший
документ, що підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі, має містити
найменування банку (філії, відділення),
який здійснив операцію, дату
здійснення касової операції (у разі
здійснення касової операції в
післяопераційний час - час виконання
операції (філії, відділення), а також
підпис працівника банку (філії,
відділення) який прийняв готівку,
відбиток печатки (штампа) або
електронний підпис працівника банку
(філії, відділення), засвідчений
електронним підписом САБ. Форма
прибуткового касового ордера, яка
складається з двох частин «Заяви на
переказ готівки» та «Квитанції»
наведена в додатку № 8 до Інструкції
про проведення касових операцій
банками України.

Приймаючи до уваги наведене положення
Інструкції про проведення касових
операцій банками України суд не
приймає до уваги копію заяви про
внесення готівки № 1 від 08.09.2011 року про
внесення ОСОБА_1 коштів в сумі 28550 євро,
оскільки належним та допустимим
доказом надходження коштів є лише
другий примірник прибуткового
касового ордера «Квитанція»
засвідчена підписом касира з відбитком
печатки (штампа).

В матеріалах справи міститься
банківська виписка по рахунку НОМЕР_1,
відкритому по договору № 256 від 12.11.2008
року про відкриття та обслуговування
рахунку фізичної особи в іноземній
валюті за період 12.11.2008 р. по 27.05.2014 р.,
відповідно до якої кошти в сумі 28550 євро
на рахунок НОМЕР_1 не надходили.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та доказуванню
підлягаю ті обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір.

Згідно ст. 59 ЦПК України
обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Представник позивача посилається
на те, що ОСОБА_1 зробив банківський
вклад по договору № 1-1/103029 про
банківський строковий вклад (депозит)
Ф&К «Пенсійний» від 06.04.2010 р. на суму 8833
євро., які до цього часу ним не одержані.

Відповідно до протоколу № 1
засідання інвентаризаційної комісії з
питання інвентаризації депозитних
договорів і додаткових угод до них у
відділенні № 9 Філії «Одеське РУ» АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» виявлено
відсутність внесення грошових коштів
по вказаному договору на суму 8833 євро, а
також відсутність самого договору, як
на паперовому носії, так і в
автоматизованій банківській системі
SR-bank.

Згідно п. 6.1. вказаного договору
внесення клієнтом грошових коштів на
депозитний рахунок підтверджується
ощадною книжкою (сертифікатом), що
надається клієнту банком.

Відсутність ощадної книжки
(сертифікату) в підтвердження вкладу 8833
євро по договору № 1-1/103029 про
банківський строковий вклад (депозит)
Ф&К «Пенсійний» від 06.04.2010 р. свідчить
про нікчемність вказаного договору,
оскільки згідно ст. 1059 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається у письмовій формі.
Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту. У разі недодержання письмової
форми договору банківського вкладу цей
договір є нікчемним.

В своїй уточненій позовній заяві
представник позивача вказав, що так як
не видавалися ощадні книжки або
сертифікати чи інші документи, що
відповідають вимогам, встановленим
законом, іншими нормативно правовими
актами у сфері банківської діяльності
(банківськими правилами) та звичаями
ділового обороту, то укладені договори
про депозитні вклади, в разі
відсутності їх реєстрації в
електронній системі SR-bank договори є
нікчемними, що останній підтвердив у
судовому засіданні.

Правові наслідки недійсного
правочину (нікчемного) передбачені ст.
216 ЦК України, зокрема передбачено, що
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб.

Пленум Верховного суду України №
6 від 27 березня 1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» в п.
2, 5 роз'яснив, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи. А при розгляді справ про
відшкодування шкоди юридичною особою
за свого працівника суди повинні мати
на увазі, що крім загальних підстав
відшкодування шкоди, відповідальність
юридичної особи настає лише у випадках,
коли особа, з вини якої заподіяна шкода,
знаходиться з даною організацією в
трудових відносинах, і шкода, заподіяна
нею у зв'язку з виконанням трудових
(службових) обов'язків, незалежно від
того, постійним, сезонним, тимчасовим
за трудовим договором чи на інших
умовах вона була працівником цієї
організації.

Ні позивач ні його представник не
надав суду належних та допустимих
доказів вчинення будь-якою службовою
особою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
дисциплінарного проступку чи
адміністративного або кримінального
правопорушення, які б знаходилися в
причинному зв'язку із правовідносинами
між відповідачем та ОСОБА_1 і могли б
свідчили про заподіяння матеріальної
та моральної шкоди останньому.

Крім того, суд звертає увагу на
спосіб звернення позивача до суду, а
саме шляхом захисту прав споживача
банківських послуг, одночасно
посилаючись на норми ЗУ «Про захист
прав споживачів» та статті 1058, 1059 ЦК
України.

Відповідно до п.2 пленуму ВСУ від 12.04.1996
року № 5 «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів», оскільки Закон не
визначає певних меж своєї дії, судам
слід мати на увазі, що до відносин, які
ним регулюються, належать, зокрема, ті,
що виникають із договорів
купівлі-продажу, майнового найму (в
тому числі найму (оренди) жилого
приміщення - в частині відносин між
наймачем (орендарем) і наймодавцем
(орендодавцем), який одночасно є
виконавцем комунальних послуг і послуг
по ремонту житлового фонду та
інженерного обладнання), побутового
прокату, безоплатного користування
майном, підряду (в тому числі
побутового замовлення чи
абонементного обслуговування),
доручення, перевезення громадян та їх
вантажу, комісії, схову, страхування, із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг).
Відносини, щодо захисту прав
споживачів можуть виникати також з
актів законодавства або з інших угод,
які не суперечать Закону.

Згідно з ст.. 1058 ЦК України, за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.
Договір банківського вкладу, в якому
вкладником є фізична особа, є публічним
договором (стаття 633 цього Кодексу). До
відносин банку та вкладника за
рахунком, на який внесений вклад,
застосовуються положення про договір
банківського рахунка (глава 72 цього
Кодексу), якщо інше не встановлено цією
главою або не випливає із суті договору
банківського вкладу.

Таким чином, договір банківського
вкладу має свої ознаки, чітко визначені
законодавством, а саме, є реальним,
оплатним, одностороннім, публічним та з
особливим суб'єктним складом.

Разом з тим, частиною 3 ст. 1058 ЦК України,
законодавець чітко зазначив, що до
депозитних відносин застосовуються
положення ЦК про договір банківського
рахунку. Тобто, у результаті укладання
договору банківського вкладу
банківська установа відкриває
депозитний рахунок. Тому для
регулювання відносин банку та
вкладника за рахунком, на який внесений
вклад, застосовуються положення про
договір банківського рахунка (глава 72
ЦК України), якщо інше не встановлено
положеннями цивільного законодавства
або не випливає із суті договору
банківського вкладу. Зокрема, за
депозитним рахунком не можуть
проводитися розрахункові операції за
поставлені товари, виконані роботи або
надані послуги. Відкриття та
обслуговування депозитних рахунків
здійснюється відповідно до договору
банківського вкладу та Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затвердженої
постановою Правління НБУ N 492 від 12
листопада 2003 р.

Враховуючи вищевикладене та керуючись,
ст.ст. 1058, 1059 ЦПК України, пленумом ВСУ
№6 від 27.03.1992 року, п.2 пленуму ВСУ від
12.04.1996 року №5, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209-215
ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі до апеляційного суду Одеської
області через суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя