Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А.,
ІГНАТЮКА Б.Ю.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та в
участі у її вихованні, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
10 грудня 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 11.09.2013 звернулися до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 і
мотивували його наступним. Донька
позивачів ОСОБА_4 у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 народила
ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_3. Позивачі з
народження онука брали активну участь
у його житті, вихованні, у них із
дитиною встановилися міцні і добрі
родинні стосунки. Позивачі оформили
куплену за власні кошти квартиру по
АДРЕСА_1 за донькою, їх сім'я проживала
там. У 2005 р. донька важко захворіла і
ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина залишилася
проживати з батьком, у квартиру для
допомоги із доглядом переїхала мати
відповідача ОСОБА_6 Приблизно через рік
після смерті доньки можливості участі
позивачів у спілкуванні з онуком та в
його вихованні різко погіршилися,
відповідач дозволяв бачитися з
дитиною, але чимраз було важче цього
домогтися, під різними приводами він
ухилявся від прохань позивачів,
доводилося вмовляти його відпустити з
ними дитину, відповідач спочатку
дозволяв брати онука раз на тиждень,
потім - раз на три тижні, здебільшого
він приводив до них дитину вранці у
суботу, а вже близько 15 години забирав.
Одного разу у позивача ОСОБА_1 мав місце
конфлікт із відповідачем та його
матір'ю, коли позивач привів дитину
після дитсадка додому о 20-15 замість 20-00.
Позивачі намагалися підлаштуватися до
поведінки відповідача, пояснювали її
стресом після смерті дружини, але
починаючи з вересня 2012 р. і до часу
звернення до суду відповідач перестав
відпускати до них дитину, не відпускає
й на свята, пояснюючи це тим, що у нього
є своя програма. В той же час, раніше,
коли у відповідача з'явилася інша
жінка, він навіть без попередження і
без проблем привозив сина до позивачів
ночувати, залишав надовго, не переживав
за це.

Не витримавши розлуки з дитиною,
позивач ОСОБА_1 18.02.2013 прийшла до
відповідача на роботу з проханням
побачити дитину, на що почула: «А Ви хто
така? Син мій, хочу дам, а хочу - не дам».
Після цього відповідач не бере навіть
телефон, а дитину відпускає до
позивачів лише на її власне прохання
або коли сам обтяжений присутністю
дитини. Коли відповідач та його нова
жінка привозять сина до позивачів
додому, то просто висаджують його з
машини і їдуть собі, навіть не
привітавшись, позивачі перебувають у
«підвішеному» стані, бо ніколи не
знають, коли батько забере дитину.

У серпні 2013 р. був новий конфлікт, коли
позивачі в п'ятницю 16.08.2013 зібралися з
друзями на кількаденний відпочинок на
р. Тису у Виноградівський район, а
відповідач без попередження привіз
онука. Не маючи вже змоги відмовитись
від подорожі, позивачі взяли дитину з
собою, повідомили про це батька, який
щось телефоном наговорив синові, що той
потім мав істерику, ледве вмовили
телефоном, за участю своїх друзів,
залишити дитину з ними до понеділка і
того дня доправили дитину батькові. Але
після цього телефон дитини перестав
відповідати.

Психологічний тиск, жорсткий контроль,
покарання з боку батька призвели до
того, що дитина стала мовчазною,
неспокійною, дратівливою, замкнутою,
хлопчик перестав нормально
спілкуватися. Позивачі нічим не можуть
допомогти дитині, крім як спілкуванням
із нею, що сприятиме її нормальному,
гармонійному розвитку. Позивачі мають
свою автомашину, матеріально спроможні
брати участь у вихованні дитини, мають
вільний час для спілкування з нею,
можуть допомагати в навчанні,
відводити на гуртки і т.ін.

Посилаючись на ці обставини, вказуючи
на неможливість вирішити в інший
спосіб питання своєї участі у
вихованні дитини та у спілкуванні з
нею, позивачі просили:

зобов'язати відповідача не чинити
дідусеві і бабусі перешкод у вихованні
та спілкуванні з онуком ОСОБА_3;

визначити способи участі позивачів,
які проживають окремо, у вихованні
дитини без участі батька дитини шляхом
встановлення порядку зустрічей і
відвідувань: кожен понеділок та четвер
тижня з 14-00 до 20-00, в т.ч., за місцем
проживання позивачів; один раз на
тиждень на добу (з ночівлею), тобто, 1-а,
3-я субота місяця, 2-а, 4-а неділя місяця
щомісяця - з 9-00 до 9-00 наступного дня за
місцем проживання позивачів; половина
державних свят та канікул онука за
погодженням з відповідачем; за місцем
перебування дитини, у гуртках, дитячій
студії, на дитячих майданчиках, у школі
тощо, з правом безперешкодного
спілкування телефоном у будь-який час
за умови, що це не заважатиме навчанню
та відпочинку дитини;

визначити порядок літнього відпочинку:
кожен місяць з 10-го по 20-е число місяця
включно (з 10.06. по 20.06., з 10.07. по 20.07., з 10.08.
по 20.08. включно) щорічно, в т.ч., з
можливістю виїзду за кордон для
оздоровлення дитини.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 10.12.2013, з урахуванням ухвали
цього ж суду від 25.01.2014 про виправлення
описки в рішенні суду, позов задоволено
частково:

зобов'язано ОСОБА_3 не чинити діду
ОСОБА_2 і бабусі ОСОБА_1 перешкод у
вихованні малолітнього онука ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та у спілкуванні з ним;

визначено для ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
мешканців АДРЕСА_2, способи їх участі у
вихованні та форми їх спілкування з
онуком шляхом встановлення наступного
порядку зустрічей і відвідувань:
щотижня з 14 години 1, 3 п'ятниці місяця до
20 години 1, 3 суботи та з 10 години 2, 4
суботи до 18 години 2, 4 неділі, або інші
дні по домовленості з батьком дитини
ОСОБА_3, мешканцем АДРЕСА_3, в т.ч., за
місцем проживання діда та баби;
половину державних свят - за
погодженням з батьком дитини, в т.ч., за
місцем проживання діда та баби; щорічно
під час літніх канікул з 10.06. по 20.06.
включно та з 10.08. по 20.08 включно по місцю
проживання діда та баби;

усунути обмеження в телефонному
спілкуванні дитини з бабою та дідом;

по домовленості з адміністрацією ЗОШ №
1, де навчається дитина, визначити
можливість спілкування дитини з бабою
та дідом під час перерв та в
позанавчальний час.

В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 114,70 грн сплаченого судового
збору.

ОСОБА_3 оскаржив рішення суду, вважає
його незаконним, оскільки суд, на його
думку, необґрунтовано задовольнив
позов. Відповідач вказує, зокрема, що
перешкод у спілкуванні з онуком
позивачі не мають, а рішення суду не
відповідає обставинам справи. Крім
того, у справі міститься неналежний
висновок органу опіки та піклування,
позивачі за обставинами справи та за
своїм віком і особистими якостями не
мають можливості забезпечити
спілкування з дитиною в тих межах, у
яких був заявлений позов, а суд вийшов
за межі пред'явлених вимог. Апелянт
просить рішення скасувати, у позові -
відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 01.07.2014
залучено до участі в справі Виконавчий
комітет Мукачівської міської ради
Закарпатської області як орган опіки
та піклування для подання належного
висновку щодо розв'язання спору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:
представника відповідача ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_7, який апеляцію
підтримав, позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
їх представника адвоката ОСОБА_8, які
апеляцію не визнали, представника
органу опіки та піклування ОСОБА_9, яка
вважає апеляцію необґрунтованою та
наголошує на необхідності вирішення
справи в інтересах дитини, розглянувши
справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК
України у відсутність відповідача,
обговоривши доводи учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в сукупності, суд приходить до
такого.

Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
сином ОСОБА_4 і ОСОБА_3, онуком позивачів
ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Донька позивачів
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 мешкають по АДРЕСА_2, а
відповідач ОСОБА_3 і онук ОСОБА_3
мешкають по АДРЕСА_3. Відповідач ОСОБА_3
уклав 28.09.2013 шлюб із ОСОБА_11 Онук Сопко
ОСОБА_3 навчається у третьому класі
Мукачівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім.
О.С. Пушкіна в м. Мукачеві. Ці факти
підтверджуються документами (а.с. 5-10, 12,
42, 46, 51), іншими матеріалами справи.

Під час розгляду справи судами першої
та апеляційної інстанцій встановлено,
що через певний час після смерті матері
дитини стосунки між дідом і бабою з
одного боку та батьком ОСОБА_3 - з іншого
боку погіршилися, виникли суперечності
і непорозуміння з приводу участі
позивачів у вихованні онука та у
спілкуванні з ним. Таке спілкування,
зокрема, за місцем проживання
позивачів, чимраз ускладнювалося поза
волею і бажанням позивачів, батько став
рідше і на коротший час відпускати
дитину до діда з бабою, час їх
спілкування з дитиною скорочувався,
часом контакти з дитиною зовсім
припинялися, у зв'язку з цим між
сторонами виникла напруженість, мали
місце конфліктні ситуації. У
позасудовий спосіб сторони згоди
досягти не змогли. Факт виникнення між
сторонами спору з приводу участі
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вихованні онука
ОСОБА_3 та у спілкуванні з ним, що
спричинив негативний вплив на дитину,
яка гостро переживає конфлікт, та на
умови її виховання, визнали в
апеляційному суді всі учасники
процесу, про це, власне, свідчить і
звернення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до суду з
позовом.

Спірні правовідносини регулюються
нормами законодавства про сім'ю.
Відповідно до ст. 7 ч. 8 СК України,
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини. Батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини
(ст. 151 ч. 1 СК України), водночас, СК
України передбачено, що батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
любові до своєї сім'ї та родини (ст. 150 ч.
1); батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини (ст. 155 ч. 2); баба, дід мають право
спілкуватися зі своїми внуками, брати
участь у їх вихованні; батьки не мають
права перешкоджати у здійсненні бабою,
дідом своїх прав щодо виховання внуків;
якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід
мають право на звернення до суду з
позовом про їх усунення (ст. 257); спір
щодо участі баби, діда у вихованні
дитини вирішується судом відповідно до
статті 159 цього Кодексу (ст. 263), яка, у
свою чергу, передбачає, що суд за
позовом діда, баби щодо усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні визначає способи їх
участі у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця їх проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

За приписами ст. 19 ч.ч. 4, 5 СК України, при
розгляді судом спорів щодо участі діда,
баби у вихованні дитини обов'язковою є
участь органу опіки та піклування;
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Згідно зі ст. 56 ЦК України, п. 1.3. Правил
опіки та піклування, затверджених
спільним наказом Держкомсім'ї України,
МОЗ України, Міносвіти України і
Мінпраці України від 26.05.1999 № 4/166/131/88
(реєстрація в Мінюсті України від 17.06.1999
за № 387/3680), п. 3 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженого Постановою КМ
України від 24.09.2008 № 866, компетентним
органом опіки та піклування за місцем
проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради Закарпатської області.
Служба у справах дітей є окремим від
органу опіки та піклування державним
органом і здійснює безпосереднє
ведення справ та координацію
діяльності стосовно захисту прав
дітей. Всупереч цим нормам
законодавства, суд вирішив справу за
участю «органу опіки та піклування в
особі Служби у справах дітей
Виконавчого комітету Мукачівської
міської ради Закарпатської області»,
тоді як таке представництво є
недопустимим. Крім того, як визнала в
судовому засіданні представник ОСОБА_9,
Служба у справах дітей Мукачівського
міськвиконкому не є юридичною особою.
Таким чином, суд першої інстанції не
забезпечив належної участі у справі
органу опіки та піклування.

У справі наявний висновок органу опіки
та піклування Мукачівського
міськвиконкому від 22.11.2013 (а.с. 83-84) з
питань усунення перешкод у спілкуванні
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_3, у якому
дата народження дитини зазначена як
«ІНФОРМАЦІЯ_3», тоді як ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10). Крім
того, висновок містить рішення органу
опіки та піклування, проте, у ньому не
наведена мотивація прийнятого рішення.
На невідповідність даних про дитину,
зазначених у висновку, дійсним, а також
на відсутність належної мотивації
висновку вказує апелянт.

Виходячи з наведеного та з положень ст.
19 СК України, ст. 45 ч. 3 ЦПК України,
ухвалою апеляційного суду від 01.07.2014 на
стадії апеляційного провадження до
участі в справі був залучений
Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради як орган опіки та
піклування для подання на виконання
своїх повноважень належного висновку
щодо розв'язання спору.

Як випливає з висновку Виконкому
Мукачівської міської ради як органу
опіки та піклування від 12.08.2014 № 1183/01-16,
цей орган провів бесіди із ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, з'ясував думку дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, обстежив місця
проживання сторін і дійшов висновку, що
побачення діда і баби з онуком є
доцільними і повністю відповідають
інтересам дитини, позивачі мають
належні матеріально-побутові умови для
проживання онука, його виховання та
розвитку. Позивачі психічно здорові,
шкідливих звичок, що могли б негативно
вплинути на хлопчика, не мають, вони
мають життєвий досвід у вихованні
дітей та онуків, а онук ОСОБА_3 добре
ставиться до бабусі і дідуся, бажає
спілкуватися з ними. Батько усвідомлює,
що побачення дитини з бабусею і дідусем
повинні відбуватися. Виходячи з цього,
орган опіки та піклування вважає
доцільним врахувати режим побачень,
який влаштовує обидві сторони спору, а
саме: щомісячно першу і третю суботу та
неділю, другу і четверту п'ятницю та
суботу, а також святкові дні та не менше
4-х поспіль канікулярних днів за
домовленістю між сторонами за місцем
проживання бабусі і дідуся в АДРЕСА_2.

Разом із висновком представник органу
опіки та піклування подав апеляційному
суду засвідчену Службою у справах
дітей Мукачівського міськвиконкому
заяву батька ОСОБА_3 від 30.07.2014 про те, що
він не заперечує проти такого режиму
відвідувань онуком ОСОБА_3 бабки та
дідуся: кожну другу суботу та неділю з
ночівлею у бабки та дідуся; кожну другу
п'ятницю та суботу з ночівлею; на період
канікул за згодою дитини відвідування
бабки і дідуся протягом не більше
чотирьох діб, батько залишає за собою
право остаточного узгодження на
випадок непередбачених обставин. Суду
подано також викладену письмово і
аналогічно засвідчену думку ОСОБА_3,
якою він підтвердив бажання бачитися з
бабусею і дідусем.

Попри фактичне досягнення сторонами
обопільної згоди з питань участі діда і
баби у вихованні онука та у спілкуванні
з ним, відповідач шляхом подачі
письмової заяви підтримав апеляцію,
просив розглянути справу в його
відсутність, підтримав цю позицію і
представник відповідача. Особистої
участі у судових засіданнях першої та
другої інстанцій відповідач не брав. З
огляду на встановлене під час
апеляційного розгляду справи,
апеляційний суд визнав за можливе
скасувати свою ухвалу від 01.07.2014,
занесену до журналу судового засідання
(а.с. 149-150), про визнання явки
відповідача ОСОБА_3 в судове засідання
обов'язковою та закінчити розгляд
справи за апеляцією у відсутність
відповідача.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає правильними по суті та
обґрунтованими висновки суду першої
інстанції про необхідність часткового
задоволення позову, усунення позивачам
перешкод в участі у вихованні онука та
у спілкуванні з ним. Застосування судом
для усунення перешкод указаних вище
норм СК України є правильним по суті.
Доводи апеляції цього не спростовують.
Негативні характеристики, які даються
в скарзі позивачам, колегія суддів
вважає необґрунтованими, надуманими,
невиваженими, такими, що значною мірою
перекручують обставини справи та не
стосуються предмету позову, а тому не
бере їх до уваги. Понад те, жодні доводи,
що наведені в апеляції, не можуть
виключити право позивачів на участь у
вихованні онука, на спілкування з ним
та на встановлення для цього
відповідного порядку.

Поряд із цим, суд першої інстанції
припустився помилок у застосуванні
норм матеріального та процесуального
права. Так, суд розглянув справу
фактично не залучивши до участі в ній
орган опіки та піклування, а також не
отримавши належного висновку такого
органу щодо розв'язання спору.
Відповідні доводи апеляції є слушними.
Окрім цього, суд всупереч правилам,
установленим частиною першою статті 11
ЦПК України, вийшов за межі позовних
вимог і постановив «усунути обмеження
в телефонному спілкуванні дитини з
бабою та дідом; по домовленості з
адміністрацією ЗОШ № 1, де навчається
дитина, визначити можливість
спілкування дитини з бабою та дідом під
час перерв та в позанавчальний час»,
тоді як таких вимог позивачі не
формулювали і не заявляли. Колегія
суддів також констатує, що усунення
перешкод у телефонному спілкуванні
поглинається вимогою про зобов'язання
відповідача не чинити позивачам
перешкод у вихованні онука та у
спілкуванні з ним, позаяк йдеться про
усунення будь-яких необґрунтованих
перешкод і передбачається усунення
усіх таких перешкод. У частині відмови
в позові рішення суду не оскаржувалося
позивачами, в силу положень щодо
диспозитивності цивільного процесу
апеляційний суд не робить висновків
стосовно рішення суду в цій частині.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань, проте, з
урахуванням положень ст. 8 ч. 8, ст. 303 ч.ч.
2, 3, ст. 309 ч.ч. 2, 3 ЦПК України, рішення
суду може бути змінено, якщо
неправильне застосування норм
матеріального права та/або порушення
норм процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи.
Розв'язання даного спору судом першої
інстанції без залучення до участі в
справі органу опіки та піклування, без
належного висновку такого органу, а
також вихід при постановленні рішення
за межі позовних вимог є неправильним у
матеріально- та процесуально-правовому
розумінні вирішенням справи. У такому
випадку апеляційний суд не обмежений
доводами апеляції.

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК
України апеляцію слід задовольнити
частково, рішення суду першої
інстанції про часткове задоволення
позову - змінити, усунути позивачам
перешкоди з боку батька дитини у
вихованні онука та у спілкуванні з ним
шляхом зобов'язання його не чинити такі
перешкоди, встановлення порядку їх
зустрічей із онуком із врахуванням
змісту висновку органу опіки та
піклування, обґрунтованість якого
ніким не ставиться під сумнів, та
змісту заяви батька дитини від 30.07.2014.
Наостанок апеляційний суд констатує,
що рішення суду не позбавляє сторін
права за взаємною згодою, діючи в
інтересах дитини, встановити додаткові
періоди (час), місця спілкування
позивачів із онуком, розширити
відповідні періоди, форми спілкування
тощо.

Керуючись ст. 8 ч. 8, ст. 303 ч.ч. 2, 3, ст. 307 ч. 1
п. 3, ст. 309 ч. 1 п. 4, ч.ч. 2, 3, ст.ст. 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 10 грудня 2013 р.
змінити, виклавши його резолютивну
частину в такій редакції:

«зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не
чинити позивачам ОСОБА_1 і ОСОБА_2
перешкод у вихованні малолітнього
онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у
спілкуванні з ним;

визначити для ОСОБА_1 і ОСОБА_2 такий
порядок їх зустрічей із онуком ОСОБА_3:
щомісячно першу і третю суботу та
неділю з ночівлею, другу і четверту
п'ятницю та суботу з ночівлею, а також
святкові дні та не менше 4-х поспіль
канікулярних діб за домовленістю між
сторонами за місцем проживання бабусі
і дідуся в АДРЕСА_2.

У решті позову - відмовити. Стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь
позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 57,35 грн у
відшкодування сплаченого судового
збору.».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді