Справа № 355/337/14-ц Головуючий у І
інстанції Литвиненко О.Л.Провадження №
22-ц/780/3479/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Антоненко В.І.,

При секретарі: Микитенко Д.А.,

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль » на рішення
Баришівського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль » в особі Київського
регіональної дирекції публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль » до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

встановила:

В січні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся до суду з
вищевказаним позовом до ОСОБА_2

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
18.12.2007 року між ним та відповідачем по
справі укладено кредитний
договір№014/2553/82/65934, відповідно до якого
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав, а
ОСОБА_2 отримав кредит на 36 місяців з
18.12.2007 року по 18.12.2010 року у сумі 15 000,00
грн., зі сплатою 24,00% річних за
користування кредитом. Однак
відповідач не виконав умов договору,
внаслідок чого виникла прострочена
заборгованість.

Станом на 24.12.2013 року сума
заборгованості становить 178 639, 92грн.,
яка складається з: 13 333,44 грн. -
заборгованість за кредитом, 18 406,52 грн. -
заборгованість за відсотками, 146 899,96
грн. - розрахункова пеня.

Заявлені вимоги підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити.

Рішенням Баришівського районного суду
від 23 квітня 2014 року в позові ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ « Райффайзен
Банк Аваль» просить рішення суду
скасувати, посилаючись на його
незаконність, та ухвалити нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 18.12.2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
014/2553/82/65934, відповідно до якого ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» надав ОСОБА_2
кредит у сумі 15 000, 00 грн. на 36 місяців з
18.12.2007 року по 18.12.2010 року строком зі
сплатою 24,00% річних за користування
кредитом. Відповідач ОСОБА_2 отримав
кредит у сумі 15 000,00 грн., що
підтверджується заявою на видачу
готівки № SVT/1392-53 від 18.12.2007 року, згідно
якої ОСОБА_2 видано кошти в сумі 15 000 грн.

Проте взяті на себе зобов»язання за
кредитним договором відповідач не
виконував належним чином, в результаті
чого виникла прострочена
заборгованість. 13.01.2014 року ОСОБА_2 було
надіслано претензію-вимогу про
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором № 014/2553/82/65934 від
18.12.2007 року. Станом на 24.12.2013 року сума
заборгованості становить 178 639,92 грн.,
яка складається з: 13 333,44 грн. -
заборгованість за кредитом, 18 406,52 грн. -
заборгованість за відсотками, 146 899,96
грн. - розрахункова пеня.

Судова колегія вважає, що вирішуючи
спір та відмовляючи у задоволенні
позову, суд І інстанції прийшов до
правильного висновку , що дійсно
позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» є обґрунтованими, однак
позивачем пропущено строк позовної
давності на звернення до суду із
вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За правилами ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Отже , за системним аналізом
зазначених норм матеріального права
строки та терміни дії договору мають
визначатись роками, тижнями, днями ,
годинами, календарною датою або
подією, яка має неминуче настати.

Вказівка на строк дії договору до його
повного виконання не є тією подією,
яка має неминуче настати, а тому строк
або термін дії договору не може
визначитись у такий спосіб.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати
або настання події, з якою пов»язано
його початок.

Тобто після спливу терміну договору
почався перебіг строку позовної
давності.

Судом І інстанції при розгляді даної
справи встановлено, що термін
кредитного договору , а саме останній
платіж відповідач повинен був
здійснити не пізніше ніж 18.12.2010 року,
однак свої зобов»язання відповідач
не виконував і в строки визначені
кредитним договором не сплачував, тому
початком перебігу звернення позивача
до суду є 18.12.2010 року , а закінченням
трирічного строку є 18.12.2013 року .

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 подав до суду І інстанції
заперечення на позовну заяву , у якій
просив суд застосувати до даних
правовідносин строк позовної
давності. Відповідно до п.31 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено , що суди мають виходити з
того,що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк якого минув.

Встановивши вказані обставини , з
врахуванням того, що позов до суду
поданий 4.03. 2014 року , а кредитний
договір укладений до 18.12.2010 року,
положень ст.ст. 257,261, ч.5,ст.267 ЦК України,
суд прийшов до законного і
обґрунтованого висновку про відмову у
позові за пропуском строку позовної
давності.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, підстав до його скасування при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» відхилити.

Рішення Баришівського районного суду
Київської області від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді