АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанській Н.К., Міцнея В.Ф.

секретар Кусяк М.Д.

з участю сторін: представника позивача
- Гончаровій У.І.

представника
відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» на рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 23 травня
2014 року по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про визнання поруки
припиненою,-

В С Т А Н О В
И Л А :

В листопаді 2012 року ПАТ "ВТБ БАНК"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24
квітня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством ВТБ Банк, яке
перейменовано у публічне акціонерне
товариство "ВТБ БАНК", та
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю (надалі
СТОВ) «Тарасовецька птахофабрика» був
укладений строковий кредитний договір
№ 24.003/08-KJI, згідно умов якого СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика» було
видано грошові кошти шляхом відкриття
не відновлювальної кредитної лінії в
сумі 6800000 грн. строком на 60 місяців, з
щомісячною процентною ставкою в
розмірі 15,75% річних.

________________________________________________________________________
________

№ 22ц/794/1046/2014р.
Головуючий у 1
інстанції: Кирилюк Л.К.

Категорія: 19/27
Суддя-Доповідач: Владичан
А.І.

В період з 11 липня 2008 року по 07 липня
2009 року укладено додаткові угоди № 1-6,
якою змінено п.4.4 кредитного договору
щодо сплати позичальником комісійної
винагороди, та передбачено строк
користування кредитом до 23 квітня 2013
року; 09 липня 2010 року укладено договір
№ 7 про внесення змін до кредитного
договору, яким кредитний договір №
24.003/08-KJ1 викладено у новій редакції, а 25
червня 2011 року укладено договір № 8 про
внесення змін до кредитного договору,
яким кредитний договір № 24.003/08-KJI
викладено в новій редакції.

В забезпечення зобов'язань за даним
договором кредиту було укладено ВАТ
ВТБ Банк, яке перейменовано у ПАТ "ВТБ
БАНК", договір поруки № 24.003.5/10-ПФ від 09
липня 2010 року з відповідачем ОСОБА_3,
відповідно до п.1 якого він поручається
перед банком за виконання СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика»
зобов'язань, що виникли на підставі
кредитних договорів або можуть
виникнути на підставі них в
майбутньому.

Однак СТОВ «Тарасовецька
птахофабрика» систематично не
виконувала взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором з серпня 2011
року. Станом на 16 серпня 2012 року
заборгованість позичальника СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика» за
кредитним договором становить суму
6469107 грн. 89 коп., яка не була погашена ні
позичальником, ні поручителем, не
дивлячись на письмову вимогу про це.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_3
як поручителя за договором поруки №
24.003.5/10-ПФ від 09 липня 2010 року, укладеним
за кредитним договором № 24.003/08-KJI від 24
квітня 2008 року, на його користь
заборгованість за кредитним договором
в сумі 6469107 грн. 89 коп. та понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 3306 грн.

В грудні 2012 року відповідач за
первісним позовом ОСОБА_3 звернувся з
зустрічним позовом до ПАТ "ВТБ БАНК" про
визнання поруки припиненою.

Посилався на те, що 24 квітня 2008 року між
СТОВ «Тарасовецька птахофабрика» та
ВАТ ВТБ Банк, яке перейменовано в ПАТ
"ВТБ БАНК", укладено строковий
кредитний договір № 24.003/08-КЛ та
додаткові угоди (договори) про внесення
змін та доповнень від 11 липня, 08 серпня,
01 жовтня 2008 року, 24 квітня, 28 травня, 07
липня 2009 року, 09 липня 2010 року та 25
червня 2011 року

09 липня 2010 року між ним та банком
укладено договір поруки № 24.003.5/10- ПФ,
відповідно до п. 1.1 якого він поручився
перед банком за виконання
позичальником СТОВ «Тарасовецька
птахофабрика» зобов'язань, що виникли
на підставі кредитних договорів.
Згідно п.2.5 цього договору у разі
порушення позичальником СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика»
зобов'язань (будь-якого із зобов'язань)
за кредитними договорами банк має
право звернутися до поручителя з
письмовою вимогою про виконання
зобов'язань за кредитними договорами у
повному обсязі чи частково.

Відповідач ПАТ «ВТБ БАНК» не
звертався до нього з письмовою вимогою
про виконання зобов'язань та не
повідомляв його як поручителя про
зміну умов кредитного договору і не
одержував від нього згоди на
продовження договору поруки на нових
умовах.

Просить визнати припиненою поруку за
договором поруки № 24.003.5/10-ПФ від 09
липня 2010 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду Чернівецької області від 23
травня 2014 року у задоволенні позовних
вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості по кредитному
договору відмовлено в повному обсязі.
Зустрічний позов ОСОБА_3 про припинення
договору поруки задоволено.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ПАТ «ВТБ БАНК» подало
апеляційну скаргу, в якій вважає, що
зазначене рішення суду підлягає
скасуванню,оскільки винесене судом із
неповним з'ясуванням всіх обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідністю
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неправильного
застосування судом першої інстанції
матеріального права та порушення ними
під час розгляду справи норм
процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі
посилається на те, що обсяг зобов'язань
поручителя визначено як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Зазначені умови договору
поруки є результатом домовленості
сторін, які вільні у визначенні
зобов'язань за договором, що не
суперечать законодавству України.
Таким чином умова договору стала
результатом домовленості сторін
(банку і поручителя),оскільки в
договорі поруки передбачено, зокрема
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків, без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, тому
вважає, що поручитель дав згоду на
зміну основного зобов'язання, а відтак
посилання суду та відповідача на ч.1
ст.559 ЦК України суперечить нормам
законодавства.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про визнання поруки припиненою, суд
першої інстанції виходив з того, що
банком не надано суду доказів того, що
ОСОБА_3 дав згоду на зміну зобов'язання
позичальником СТОВ «Тарасовецька
птахофабрика» по кредитному договору,
що збільшує його відповідальність, та
продовження договору поруки на нових
умовах, пов'язаних із збільшенням
відповідальності поручителя. Судом
встановлено, що посилання представника
банку на те, що такої додаткової згоди
відповідача не потрібно оскільки,
підписавши договір поруки, він згідно
пункту 1.1. поручився за виконання
позичальником СТОВ «Тарасовецька
птахофабрика» зобов'язань, що виникли
на підставі кредитних договорів або
можуть виникнути на підставі них в
майбутньому, є безпідставним, оскільки
ні цим пунктом, ні іншими умовами
договору поруки не передбачено, що
зміни до кредитного договору, тим
більше про збільшення
відповідальності, можуть вноситись без
згоди поручителя, а ст.559 ч.1 ЦК України
прямо передбачено, що порука
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

З урахуванням того, що позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені, а саме визнано
договір поруки припиненим, судом
першої інстанції відмовлено в
задоволення вимог банку про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним
договором.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду є правильними, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному дослідженні наявних у
справі доказів та на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, вірно
застосовано до правовідносин, що
склалися, норми матеріального та
процесуального права.

Як встановлено судом, 24 квітня 2008
року між відкритим акціонерним
товариством ВТБ Банк, яке
перейменовано у публічне акціонерне
товариство "ВТБ БАНК", та
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Тарасовецька птахофабрика» укладений
строковий кредитний договір № 24.003/08- KЛ,
згідно умов якого позичальнику СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика» було
видано грошові кошти шляхом відкриття
не відновлювальної кредитної лінії в
сумі 6800000 грн. строком на 60 місяців з
щомісячною процентною ставкою згідно
п.1.1 в розмірі 15,75% річних (копія
договору в т.1, а.с.4-5).

11 липня 2008 року між банком та
позичальником укладено додаткову
угоду № 1, якою змінено п.4.4 кредитного
договору щодо сплати позичальником
комісійної винагороди; 08 серпня 2008 року
укладено додаткову угоду № 2, якою
пункт 4.4 кредитного договору викладено
в новій редакції, де передбачено
порядок сплати комісійної винагороди;
01 жовтня 2008 року укладено додаткову
угоду № 3, якою внесено зміни в п.1.1
договору, де передбачено плату за
користування кредитом в розмірі 17%
річних; 24 квітня 2009 року укладено
додаткову угоду № 4, якою доповнено
кредитний договір п.п.4.12 та 4.13, де
передбачено комісію в розмірі 2% від
суми встановленого ліміту за зміну
умов кредитування, викладено пункти 6.3
та 8.2 в новій редакції, яка передбачає
право банку кожні 3 місяці змінювати
розмір відсотків за користування
кредитом та порядок погашення кредиту;
28 травня 2009 року укладено додаткову
угоду № 5, якою викладено розділ 10
«Строк дії та інші умови договору» в
новій редакції; 07 липня 2009 року
укладено додаткову угоду № 6, якою
передбачено строк користування
кредитом до 23 квітня 2013 року; 09 липня 2010
року укладено договір № 7 про внесення
змін до кредитного договору, яким
кредитний договір № 24.003/08-KJ1 від 24
квітня 2008 року викладено у новій
редакції, а 25 червня 2011 року укладено
договір № 8 про внесення змін до
кредитного договору, яким кредитний
договір № 24.003/08-KJI викладено в новій
редакції (копії додаткових угод в т.1,
а.с.6- 35).

В забезпечення зобов'язань за даним
кредитним договором між відкритим
акціонерним товариством ВТБ Банк, яке
перейменовано у публічне акціонерне
товариство "ВТБ БАНК", та відповідачем
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
24.003.5/10-ПФ від 09 липня 2010 року,
підписаний сторонами (копія в т.1,
а.с.40-41), відповідно до пункту 1 якого
ОСОБА_3 поручається перед банком за
виконання позичальником СТОВ
«Тарасовецька птахофабрика»
зобов'язань, що виникли на підставі
кредитних договорів або можуть
виникнути на підставі них в
майбутньому. Пунктом 1.2 передбачено, що
банк надав позичальнику кредит в сумі
5905516 грн. 13 коп. на строк до 23 квітня 2013
року зі сплатою за користування
кредитом 17% річних або в іншому розмірі,
передбаченому кредитним договором;
кредит в сумі 2064500 грн. на строк до 08
липня 2011 року зі сплатою 17% річних;
кредит в сумі 1328761 грн. 71 коп. на строк до
07 серпня 2011 року зі сплатою 17% річних;
кредит в сумі 1000000 грн. на строк до 07
серпня 2010 року зі сплатою 16% річних.
Згідно п.2.1 договору поруки у випадку
порушення позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитними договорами
поручитель і позичальник несуть
солідарну відповідальність перед
банком у повному обсязі зобов'язань
позичальника, включаючи повернення
кредитів, сплату нарахованих процентів
за користування кредитами, комісій,
неустойки (пені, штрафів) та
відшкодування збитків, пов'язаних з
порушенням виконання зобов'язань
позичальником. Згідно п.2.5 цього
договору у випадку порушення
позичальником СТОВ «Тарасовецька
птахофабрика» зобов'язань (будь- якого
із зобов'язань) за кредитними
договорами банк має право звернутися
до поручителя з письмовою вимогою про
виконання зобов'язань за кредитними
договорами у повному обсязі чи
частково. Відповідно до п.п.5.1 та 5.2
договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до повного
виконання зобов'язання за кредитними
договорами, строк та умови виконання
цього договору можуть бути переглянуті
лише за письмовою згодою сторін.

Дослідивши матеріали справи колегією
суддів встановлено, що після укладення
між позивачем ПАТ «ВТБ БАНК» та
відповідачем ОСОБА_3 09 липня 2010 року
договору поруки позивачем з
позичальником СТОВ «Тарасовецька
птахофабрика» був укладений договір №
8 від 25 червня 2011 року про внесення змін
до кредитного договору (копія в т.1,
а.с.25-35), яким кредитний договір №
24.003/08-KJT від 24 квітня 2008 року викладено в
новій редакції, де, зокрема, пунктом 7.1
передбачається за прострочення
позичальником зобов'язань з повернення
кредиту сплата пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен календарний день прострочення
заборгованості, що не було передбачено
умовами кредитного договору № 24.003/08-KJI
в редакції від 24 квітня 2008 року та
договорами про внесення змін до нього,
які були укладені в період до 25 червня
2011 року.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до цих змін
суми нарахування пені за прострочення
зобов'язань з погашення заборгованості
за кредитом та за прострочення
зобов'язань з погашення процентів за
користування кредитними коштами, суми
сплати за прострочення виконання
грошового зобов'язання з погашення
комісійної винагороди за внесення змін
до договору здійснювалася відповідно
до умов, передбачених договором № 8 від
25 червня 2011 року, що збільшує
відповідальність відповідача як
поручителя відповідно до умов договору
поруки, про які позивач не повідомляв
відповідача, і відповідно ОСОБА_3 не
давав згоди на продовження договору
поруки на нових умовах, що суперечить
вимогам ст.559 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм
матеріального права поручитель, хоча і
пов'язаний з боржником певними
зобов'язальними відносинами, є
самостійним суб'єктом у відносинах з
кредитором.

Згідно ст.559 ч.1 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять
такі зміни умов основного зобов'язання
без згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: підвищення
розміру процентів, відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами, установлення
(збільшення розміру) неустойки,
встановлення нових умов щодо порядку
зміни процентної ставки в бік
збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
розміру пені навіть за згодою банку та
боржника, але без згоди поручителя або
відповідної умови в договорі поруки, не
дає підстав покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Посилання апелянта на те, що в
договорі поруки передбачено,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
тощо без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін, а отже поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання, тому припинення договору
поруки з цих підстав не мають під собою
правових підстав не заслуговують на
увагу, оскільки однією із умов
припинення договору поруки являється
установлення (збільшення розміру)
неустойки, що відбулося в даному
випадку, без повідомлення поручителя.
Тому суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про припинення
договору поруки з 25 червня 2011 року,
тобто з дня коли був укладений договір
№ 8 про внесення змін до кредитного
договору від 24 квітня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права є безпідставними.

Наведене свідчить, що рішення суду
першої інстанції ухвалено на підставі
повно з'ясованих обставин, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, є по суті
правильним, а підстави для скасування
чи зміни рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 23 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: