Справа № 456/2284/13
Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/4512/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 15 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

встановила:

рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15 липня 2013
року у задоволені вказаному вище
позові відмовлено у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 29 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено,
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15 липня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 32 938
грн. 73 коп. в рахунок погашення боргу
ОСОБА_7 за договором позики від 27 червня
2003 року; стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 32 938 грн. 73 коп. в рахунок
погашення боргу ОСОБА_7 за договором
позики від 27 червня 2003 року; стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 32 938 грн. 73
коп. в рахунок погашення боргу ОСОБА_7
за договором позики від 27 червня 2003
року. Стягнути солідарно з ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 1 482
гривні 24 копійки судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6
задоволено, рішення Апеляційного суду
Львівської області від 29 листопада 2013
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області оскаржив
позивач, просить його скасувати й
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, посилаючись на те, що
міськрайонний суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Так, зокрема, апелянт зазначає, що після
смерті позичальника ОСОБА_7
спадкоємець ОСОБА_5 періодично вносив
платежі на погашення позики від 27
червня 2003 року, що відображено на
оригіналі розписки, а відтак має місце
переривання перебігу позовної
давності, зокрема 01.11.2010 року
спадкоємцем ОСОБА_5 було повернуто 1 500
євро, а 01.03.2011 року - 500 доларів США.,
відтак перебіг позовної давності
починається з наступної дати після
01.03.2011 року. А тому з моменту внесення
платежу від 01.03.2011 року до моменту
реєстрації позовної заяви в
міськрайонному суді - 29.04.2013 року,
минуло 2 роки 1 місяць 29 днів, тому позов
заявлено в межах 3-річного строку
позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - представника позивача ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на підтримання апеляційної
скарги, відповідача ОСОБА_4 на
заперечення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали та обставини
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Встановлено, що 29 квітня 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про звернення
стягнення на майно відповідачів в сумі
98 816 грн. 20 коп. в рахунок погашення
боргу. На обґрунтування своїх вимог
вказував, що 27 червня 2003 року надав
позику ОСОБА_7, в розмірі 6 500 доларів США
та 1 500 євро на один рік зі сплатою
щомісячно процентів за користування
коштами в розмірі 65 доларів США та 15
євро.

ОСОБА_7, не виконавши свого обов'язку по
поверненню отриманих коштів, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Посилаючись на те, що після відкриття
спадщини спадкоємці позичальника в
повному обсязі не повернули отримані
їх батьком за життя кошти, просив
звернути стягнення на майно
спадкоємців, що ними одержане в натурі
на суму боргу в розмірі 98 816 грн. 20 коп.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до розписки, що мається в
матеріалах справи (а.с.29), слідує, що 27
червня 2003 року ОСОБА_7 позичив у ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 6 500 доларів США і 1
500 євро з виплатою процентів за
користування грошовими коштами у
розмірі 65 доларів США і 15 євро, або по
курсу в гривнях, терміном на 1 рік.

Згідно ст.374 ЦК України, що діяв на час
укладення розписки та на момент
виникнення спірних правовідносин, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) у власність (в
оперативне управління) гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і
якості. Договір позики вважається
укладеним у момент передачі грошей або
речей.

Договір позики сторонами не
оспорюється.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України Цивільний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та
стверджується позивачем позичальник
ОСОБА_7 свого зобов'язання по
поверненню отриманих в позику коштів
та сплати процентів не виконував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер (а.с.23).

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

З урахуванням терміну, на який були
надані кошти та строк повернення таких
(один рік), строк вимоги позикодавця до
позичальника настав 28 червня 2004 року.

Як статтею 71 ЦК 1963 р., так і ст.257 ЦК 2004 р.
загальна позовна давність для
звернення до суду для захисту прав
установлена в три роки.

Згідно зі ст.6 Прикінцевих та
перехідних положень до ЦК правила ЦК
про позовну давність застосовується до
позовів, строк пред'явлення яких
установлений законодавством, що було
чинним раніше, не сплив до набрання
чинності цим Кодексом

У відповідності до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 цього ж Кодексу передбачено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу (ч.3 ст.1220 ЦК
України).

У відповідності до ч.3 ст.1223 ЦК України
право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Як вбачається з спадкової справи №
145/2011 після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями
є його сини ОСОБА_4, ОСОБА_5 та дружина
ОСОБА_6, яким видані свідоцтва про право
на спадщину за законом на спадкування
по 1/3 кожному частки спадкового майна
(а.с.60-77).

Відповідно до свідоцтв про право на
спадщину за законом від 22 березня 2011
року, яке видане
відповідачам-спадкоємцям, спадковим
майном є ? частини квартири АДРЕСА_1,
вартість якої становить 21 495 грн.
(а.с.74-76).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 22 березня 2011
року, яке видане
відповідачам-спадкоємцям, спадковим
майном є частки в статутному фонді ТзОВ
«Аура», що становить 61% і вартість
спадкового майна становить 76 250 грн.;
частки в статутному фонді ТзОВ
«Аура-Фарм», що становить 51% і вартість
спадкового майна становить 132 600 грн.;
частки в статутному фонді ТзОВ
«Сатурн», що становить 71% і вартість
спадкового майна становить 42 819 грн.;
автомобіля марки Форд-Оріон, вартістю 9
069 грн. 64 коп. (а.с.77).

Статтею 1282 ЦК передбачено, що
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо йому відомо про його
борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину незалежно від
настання строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину протягом одного
року від дня настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами 2 і 3 цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Встановлено, що боржник помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., тобто до пред'явлення
позову (29.04.2013 р.).

Згідно ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом зазначеної норми
законодавець виходить не тільки з
безпосередньої обізнаності особи про
факти порушення її прав, а й об'єктивної
можливості цієї особи знати про ці
факти.

Про те, що позичальник помер позивач
знав, що стверджується матеріалами
справи, в тому числі і тим, що позивач
працював у ТзОВ «Аура», де директором
був позичальник, і після смерті
позичальника заяву на звільнення з
роботи ОСОБА_2 писав 16.08.2010 р. на ім'я в.о.
директора (а.с.21). Ці обставини не
заперечені і представником позивача в
апеляційній інстанції.

В справі немає доказів про визнання
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 боргу позичальника
або вчинення дій, вжиття заходів на
погашення боргу. Відповідачі під час
розгляду справи в суді заявляли про
пропуск позивачем строку пред'явлення
вимог до спадкоємців та заперечували
вчинення дій щодо повернення боргу або
вжиття заходів до цього.

Зазначені обставини ствердив в
апеляційній інстанції відповідач
ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК перебіг строку
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Постановою Верховного Суду України від
18 грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 судам роз'яснено,
що встановивши, що строк для звернення
з позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Відтак, позивачем пропущено строк
звернення до суду за захистом свого
права щодо відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_6

У відповідності до ст.ст. 1281, 1282 ЦК
України відповідати за борги
спадкодавця перед кредитором
спадкоємці мають у межах вартості
майна, одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.32 постанови № 5 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» з урахуванням
положення статті 1282 ЦК спадкоємці
боржника за умови прийняття спадщини є
боржниками перед кредитором у межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

У відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Відповідно до розписки, що мається в
матеріалах справи, ОСОБА_5 повернув
позивачу 01.11.2010 р. 1 500 євро; 01.03.2011 р. - 500
доларів США; 27.05.2011 р. - 300 доларів США;
31.07.2011 р. - 200 доларів США; 30.11.2011 р. - 400
доларів США (а.с.29).

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив дії щодо
повернення своєї частини боргу (01.11.2010
р.) в шестимісячний строк після смерті
свого батька - позичальника (03.08.2010 р.).

Вчиненням ОСОБА_5 вищевказаних дії
свідчить про визнання ним свого
обов'язку.

Суму, яку просить стягнути позивач,
становить 98 816 грн. 20 коп., що становить
на одного відповідача-спадкоємця - 32 938
грн. 73 коп.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечує позивач, до подання
позивачем позову, ОСОБА_5 повернув
позивачу 1 500 євро та 1 400 доларів США.

Курс валют на час винесення рішення
становить: 1165,56 за 100 доларів та 1576,42 за
100 Євро.

Таким чином, ОСОБА_5 повернув позивачу 33
143 грн. (1165,56 х 1400) + (1500 х 1576,42), а відтак
виконав свій обов'язок.

А тому, з урахуванням зазначеного
рішення міськрайонного суду підлягає
до скасування з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволені вимог
з інших підстав, підстав викладених
вище.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п.3 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15 липня 2013
року скасувати й ухвалити нове рішення,
яким у задоволені ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.