Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів - Кеміня
М.П., Чужі Ю.Г.

при секретарі -
Гаврилко В.С.

з участю - представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Хустського районного
суду від 20 травня 2014 року справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив
зобов'язати відповідачку усунути
перешкоди у користуванні його
власністю шляхом знесення металевої
конструкції, яка прилягає до стіни його
будинку; за свої кошти розібрати
фундамент під знесеним гаражем; не
чинити перешкод у користуванні
подвір'ям та земельною ділянкою, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;
прибрати будівельне сміття; зменшити
розмір самовільно встановлених
металевих конструкцій та стягнути з
відповідачки на свою користь судовий
збір в розмірі 245,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що будинок,
успадкований ним після смерті бабусі
ОСОБА_4, та будинок відповідачки
знаходяться на спільній земельній
ділянці, на якій після знесення
відповідачкою за рішенням суду гаража,
залишився його фундамент та металеві
конструкції, що прилягають до стіни
його будинку, внаслідок чого, будинок
знаходиться в аварійному стані.

Рішенням Хустського районного суду від
20 травня 2014 року позов задоволено
частково.

Зобов'язано відповідачку усунути
перешкоди в користуванні житловим
будинком шляхом перенесення металевої
конструкції збудованої під
виноградник не менше ніж на 1 м, що
знаходиться на місці знесеного гаража
та розібрати фундамент під знесеним
гаражем, що прилягають до будинку
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 245,00
грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що земельна ділянка на якій
знаходяться обидва будинки, її та
позивача, в 1956 р. була передана в
безстрокове користування ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 (матері відповідачки), після
смерті якої, належне їй майно, та право
користування земельною ділянкою
площею 592 кв. м. успадкував її другий
чоловік ОСОБА_7 (батько відповідачки).
Після його смерті відповідачка
прийняла спадщину та вважає, що до неї
перейшло і право користування вказаною
земельною ділянкою, оскільки,
свідоцтво про право на спадщину за
законом було видано 03.08.2000 р., а
відповідно до ч.1 ст.30 Земельного
кодексу України 1990 р., чинного на той
час, при переході права власності на
будівлю і споруду разом з цими
об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і
право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення. Крім
того, позивач не надав доказів,
підтверджуючих його право на
користування даною земельною ділянкою.

Доводів щодо незаконності та
необґрунтованості рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог апеляційна
скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів
констатує, що відповідно до ст.303 ЦПК
України предметом перевірки
апеляційним судом є законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог.

Розглянувши доводи скарги, перевіривши
матеріали справи, заслухавши
доповідача, пояснення представника
відповідачки, апеляційний суд визнав,
що скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку від 14.01.1956 р., земельна ділянка
площею 592 кв.м. по АДРЕСА_1 була надана
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 18-19).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03.08.2000 р.,
посвідченого державним нотаріусом
Хустської державної нотаріальної
контори Королем О.Ю., зареєстрованого в
реєстрі за № 5227, спадкоємицею майна
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яке
складається з житлового будинку,
загальною площею 73,0 кв.м.,
розташованого в АДРЕСА_2, з надвірними
спорудами (кухнею, котельнею,
вбиральнею, огорожею), є ОСОБА_2 (а.с. 21).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 19.12.2001 р.,
посвідченого державним нотаріусом
Хустської державної нотаріальної
контори Королем О.Ю., зареєстрованого в
реєстрі за № 7591, спадкоємцем майна
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яке
складається з житлового будинку,
зальною площею 46,9 кв.м., розташованого в
АДРЕСА_1, з надвірними спорудами
(сараєм та вбиральнею), є ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення
в частині зобов'язання ОСОБА_2 усунути
перешкоди в користуванні житловим
будинком шляхом перенесення металевої
конструкції збудованої під
виноградник не менше ніж на 1 м, що
знаходиться на місці знесеного гаража
та прилягає до будинку АДРЕСА_1, вийшов
за межі заявлених ОСОБА_3 позовних
вимог, оскільки така вимога ним не
заявлялась. Протягом усього часу
розгляду справи позивач свої вимоги не
змінював.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині задоволення вимоги
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні житловим будинком шляхом
перенесення металевої конструкції
збудованої під виноградник не менше
ніж на 1 м, що знаходиться на місці
знесеного гаража та прилягає до
будинку АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач успадкував та зареєстрував
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, а відповідачка - на житловий
будинок АДРЕСА_2. Обидва будинки
знаходяться на спільній земельній
ділянці. Даних щодо права власності чи
права користування цією земельною
ділянкою або її частиною, на якій
знаходиться фундамент гаража та
металева конструкція під виноградник,
позивачем не надано. Позивач також не
надав доказів того, що через наявність
металевої конструкції частина будинку
знаходиться в аварійному, непридатному
для проживання стані, оскільки
внаслідок постійного промокання стін
будинку та відсутності циркуляції
повітря, утворилися грибкові спори, які
вкрай негативно впливають на його
здоров'я та здоров'я інших мешканців
будинку. За таких обставин, його вимоги
зобов'язати відповідачку усунути
перешкоди у користуванні його
власністю шляхом знесення металевої
конструкції, яка прилягає до стіни його
будинку; за свої кошти розібрати
фундамент під знесеним гаражем
задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.п.3 і 4 ч.1 ст.309 ЦПК
України невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права є підставами для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову у
позові.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Хустського районного
суду від 20 травня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог скасувати.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом знесення металевої
конструкції, яка прилягає до його
будинку АДРЕСА_1 та за свої кошти
розібрати фундамент під знесеним
гаражем відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

С у д д і:

Кемінь М.П. Боднар
О.В. Чужа Ю.Г.