УХВАЛА

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік
О.М.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Касьяна О.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Дзержинський районний
відділ державної міграційної служби у
м. Харкові, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 18 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним
вище позовом, зазначаючи, що 30 вересня
2013 року він з прилюдних торгів придбав
квартиру АДРЕСА_1.

На сьогодні він не може реалізувати
своє право власності на цю квартиру,
оскільки в ній проживає та
зареєстрований ОСОБА_4

Посилаючись на викладене та на
підставі ст. ст. 346, 391 ЦК України, ОСОБА_3
просив визнати ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 16 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
квартирою № АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 18 лютого 2014
року зазначене судове рішення
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судами встановлено, що 30 вересня 2013
року ОСОБА_3 з прилюдних торгів придбав
квартиру АДРЕСА_1, яка раніше належала
на праві власності ОСОБА_4 Підставою
виникнення права власності є свідоцтво
про придбання нерухомого майна з
прилюдних торгів від 30 вересня 2013 року
№ 2560.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_4
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою №
АДРЕСА_1, посилаючись на положення ст.
ст. 316, 321, 346, 383, 405 ЦК України та ст. 156 ЖК
Української РСР, виходив із того, що
право власності на спірну квартиру у
ОСОБА_4 припинилося у зв'язку зі
зверненням стягнення на майно за його
зобов'язаннями, після реалізації даної
квартири з прилюдних торгів. ОСОБА_4 не
є членом сім'ї власника квартири -
ОСОБА_3, тому не має права користування
цим житлом.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
позові, виходив із того, що на
правовідносини, що склалися, не
розповсюджуються правила ч. 2 ст. 405 ЦК
України, якою передбачено, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Колегія суддів погоджується з
висновками апеляційного суду з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
ОСОБА_3 посилався на те, що з 30 вересня
2013 року, коли він став власником
спірної квартири до дати подання
позову 04 листопада 2013 року він не може
реалізувати своє право власності,
оскільки попередній власник проживає
та зареєстрований в цій квартирі. З
інших підстав щодо втрати права
користування відповідачем житловим
приміщенням або усунення перешкод у
користуванні власністю позивач вимог
не заявляв.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_4 проживав у спірній
квартирі як власник житла, на яке
стягнуто звернення. Після проведення
торгів з реалізації майна статус
колишнього власника житла не
змінювався, він продовжував проживати
у спірній квартирі, тому у суду не було
підстав вважати, що останній втратив
право на користування спірною
квартирою.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко

О.П. Касьян