Справа №591/4097/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/1345/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 59
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Лузан Л. В. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 25 червня 2014 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на
рішення та дії державного виконавця та
про скасування постанови державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції Буюн Н.О. про
накладення штрафу за невиконання
рішення суду та про стягнення
виконавчого збору, -

в с т а н о в
и л а:

11 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищезазначеною скаргою, свої
вимоги мотивує тим, що рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від
14.11.2012 р., яке вступило в законну силу,
позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 було
задоволено, зобов'язано ОСОБА_3
повернути суму боргу у розмірі 70000 грн.
на користь ОСОБА_6 за договором позики
від 15 березня 2010 року. Під час виконання
вказаного рішення суду, державним
виконавцем ВДВС Сумського МУЮ Буюн Н.О.
02.06.2014 р. було винесено дві постанови:
про накладення штрафу за невиконання
рішення суду в розмірі 170 грн. (в порядку
ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження») та
про стягнення виконавчого збору у
розмірі 680 грн. Посилається на те, що
вона об'єктивно не може виконати
рішення суду зобов'язального
характеру, оскільки одномоментно не
має такої суми коштів та відсутній
механізм виконання таких рішень, коли
йдеться про гроші, а не про інші
немайнові зобов'язання. Тому просить
скасувати постанови державного
виконавця від 02.06.2014 року про
накладення штрафу за невиконання
рішення суду та про стягнення
виконавчого збору.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 25 червня 2014 року відмовлено в
задоволенні скарги ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати
ухвалу суду та ухвалити рішення, яким
скасувати постанови державного
виконавця. Вважає, що ухвалу
постановлено з порушенням норм
процесуального права, при неповно
з'ясованих обставинах справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_4, вивчивши матеріали
справи і перевіривши законність ухвали
суду, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 14.11.2012 р., яке вступило в
законну силу зобов'язано ОСОБА_3
повернути суму боргу у розмірі 70000 грн.
на користь ОСОБА_6 за договором позики
від 15 березня 2010 року. На виконання
зазначеного рішення судом 04.02.2013 року
було видано виконавчий лист.

04.06.2013 року за цим виконавчим листом
відділом ДВС Сумського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження та надано
боржнику строк для добровільного
виконання рішення суду (а. с. 15).

26.05.2014 року державним виконавцем
відділу ДВС Сумського міського
управління юстиції Буюн Н.О. було
вручено копію постанови про відкриття
виконавчого провадження боржнику
ОСОБА_3. що підтверджується актом
державного виконавця (а. с. 16).

02.06.2014 року ОСОБА_3 з'явилась до відділу
ДВС та повідомила, що рішення суду нею
не виконано. Причини невиконання
рішення суду боржниця виклала в своїх
письмових поясненнях (а. с. 17).

В зв'язку з тим, що рішення суду у
встановлений строк, божником не було
виконано, державний виконавець 02.06.2014
року виніс постанову про накладення на
ОСОБА_3 штрафу в сумі 170 грн. за
невиконання рішення суду, а також
постанову про стягнення з ОСОБА_3
виконавчого збору у розмірі 680 грн. (а. с.
19-20).

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що постанови державного
виконавця винесенні з дотриманням
вимог чинного законодавства.

Проте погодитись з ухвалою суду першої
інстанції не можна, так як судом
допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

За правилами ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

В п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ» № 6 від 07 лютого 2014 року
роз'яснено, що за змістом п. 7 ч. 2 ст. 17
Закону «Про виконавче провадження»
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку з
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Таким чином юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі, судом
якої юрисдикції вони видані.

Суд першої інстанції зазначеного не
врахував та розглянув в порядку
цивільного судочинства вимоги ОСОБА_3
про скасування постанов державного
виконавця про накладення штрафу та
стягнення виконавчого збору, хоча
розгляд таких справ віднесено до
компетенції адміністративних судів.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що зазначена справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, в зв'язку з чим
провадження в даній справі підлягає
закриттю на підставі п. 1 ст. 205; ч. 1 ст. 310
ЦПК України з роз'ясненням заявнику, що
йому необхідно звернутись з
відповідним позовом в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 310, ст. ст.
314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 25 червня 2014 року в даній справі
скасувати.

Провадження у справі закрити,
роз'яснивши заявникові його право
звернення до суду з відповідним
позовом в порядку адміністративного
судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -