Справа № 572/4825/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року Сарненський районний
суд Рівненської області

одноособово суддя Березень Ю.В.

при секретарі Кудіній А. Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Федунишин Х.
Я., Тишкуна П. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни справу за позовом
ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вирівський кар'єр"
про поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди, про
визнання протиправним та скасування
наказу № 299 від 22 жовтня 2013 року "Про
усунення від виконання обов'язків і
звільнення з посади генерального
директора", -

ВСТАНОВИВ:

7 листопада 2013 року ОСОБА_9 звернувся в
суд з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вирівський кар'єр", в
якому просив поновити його на роботі на
посаді генерального директора,
виплатити заробітну плату за весь час
вимушеного прогулу та стягнути 20000 грн.
завданої моральної шкоди, посилаючись
на те, що наказом по товариству від 22
жовтня 2013 року незаконно був
звільнений з посади на підставі п. 8 ч. 1
ст. 36 КЗпП України по закінченню
контракту з припиненням трудових
відносин з 30 листопада 2013 року. В
обґрунтування позову посилався на
звільнення в період його тимчасової
непрацездатності, внаслідок
незаконного звільнення він втратив
душевний спокій, немає змоги
оплачувати платний навчальний заклад
дітям.

Крім цього 11 грудня 2013 року ОСОБА_9
звернувся в суд із позовом до
відповідача, в якому просив визнати
протиправним та скасувати наказ № 299
від 22 жовтня 2013 року "Про усунення від
виконання обов'язків і звільнення з
посади генерального директора".
Зазначав, що загальні збори товариства
не приймали рішення про усунення
позивача від виконання обов'язків
генерального директора, не визначали
датою його звільнення 30 листопада 2013
року, наказ виданий особою, яка не була
уповноважена загальними зборами та
статутом підприємства це робити.

Ухвалою суду від 21 січня 2014 року
первісні вимоги ОСОБА_9 об'єднані з
вимогами про визнання протиправним та
скасування наказу № 299.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_9 та
його представник ОСОБА_1 позов
підтримали, дали пояснення, аналогічні
викладеним у позовних заявах, подали
розрахунок середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу в сумі 200100
грн. за період грудня 2013 - серпня 2014
року, яку просили стягнути з
відповідача на користь позивача.

Представники відповідача Тишкун П. В.
та Федунишин Х. Я. позову не визнали,
заявили, що ОСОБА_9 призначався
відповідачем на посаду генерального
директора на умовах контракту, який 2
червня 2011 року був погоджений
сторонами, і п. 8. 3 якого було
передбачене право підприємства
звільнити позивача без пояснення
причин звільнення. Заборона звільнення
під час тимчасової непрацездатності не
поширюється на вказані правовідносини.
Оскільки наказ № 299 від 22 жовтня 2013 року
виданий на підставі рішення загальних
зборів товариства про відкликання
директора з одночасним його усуненням
від виконання обов'язків, звільнення
проведене законно, просили у
задоволенні позову відмовити. Крім
цього, поновлення працівника на роботі
неможливе через закінчення строку
контракту через збіг терміну дозволу
на його працевлаштування в Україні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши документи і матеріали
справи, давши оцінку доказам, що мають
значення для справи, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Трудовим контрактом, укладеним 2 червня
2011 року на час дії дозволу на
працевлаштування в Україні визначені
трудові відносини сторін, згідно яких
позивач ОСОБА_9 призначений на посаду
генерального директора ТзОВ
"Вирівський кар'єр". Пунктом 8.3
контракту передбачене право
товариства в будь-який час звільняти
працівника без надання причин
звільнення з обов'язком товариства
повідомити працівника за один місяць
до звільнення, а також право
відсторонити в будь-який час
працівника від виконання своїх
обов'язків.

Наказом відповідача № 299 від 22 жовтня
2013 року, підписаним ОСОБА_7, ОСОБА_9
звільнений з посади генерального
директора товариства з припиненням
трудових відносин з підстави,
передбаченої п. 8.3 контракту (п. 8 ч. 1 ст.
36 КЗпП України) 30 листопада 2013 року, що є
його днем звільнення; з наступного дня
з дня видачі наказу по день звільнення
ОСОБА_9 усунутий від виконання
обов'язків генерального директора з
виплатою заробітної плати за цей час в
повному розмірі.

Підставою для видачі наказу зазначений
протокол №2013/10/21 загальних зборів
учасників ТзОВ "Вирівський кар'єр" від 21
жовтня 2013 року а також трудовий
контракт від 2 червня 2011 року.

З оглянутого судом протоколу №2013/10/21
загальних зборів учасників ТзОВ
"Вирівський кар'єр" від 21 жовтня 2013 року
вбачається, що вказаним органом
вирішене питання про відкликання
ОСОБА_9 з посади генерального директора
товариства 22 жовтня 2013 року та
уповноваження ОСОБА_7 на прийняття та
підписання від імені товариства наказу
про припинення трудових відносин із
ОСОБА_9.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України
визначена правова природа особливої
форми трудового договору - контракту, в
якому строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового,
встановлюються угодою сторін.

На контрактну форму трудового договору
не поширюється положення ст. 9 КЗпП
України про те, що умови договорів про
працю, які погіршують становище
працівників порівняно із
законодавством України про працю, є
недійсними.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору передбачено підстави,
зазначені в контракті.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України
не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності.
Аналогічні правила застосовуються і до
випадків звільнення працівника з
підстав, передбачених ст. 41 КЗпП
України (ч. 3 цієї норми).

У пункті 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року № 9 "Про практику розгляду
судами трудових спорів" містяться
роз'яснення про недопустимість
звільнення працівника в період
тимчасової непрацездатності (ч. 3 ст. 40
КЗпП України), які стосуються як
передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України
випадків, так й інших випадків, коли
розірвання трудового договору
відповідно до чинного законодавства
провадиться з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Зміст поняття "розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу" розкрито
законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України,
до якого віднесено лише звільнення з
підстав, передбачених ст. ст. 40,41 КЗпП
України.

Враховуючи те, що між сторонами виник
спір із приводу припинення трудового
договору з працівником з підстав,
передбачених контрактом, а не у зв'язку
зі звільненням працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу, положення ч. 3 ст. 40 КЗпП
України на ці правовідносини не
поширюються, а тому доводи
представника позивача про
неправомірність звільнення позивача
під час тимчасової непрацездатності не
заслуговують на увагу.

Також безпідставними є доводи
представника позивача про відсутність
повноважень ОСОБА_7 на видачу наказу
про звільнення, на усунення від посади
працівника та визначати самостійно
дату звільнення, оскільки повноваження
особи видавати наказ визначені
загальними зборами учасників ТзОВ
"Вирівський кар'єр" від 21 жовтня 2013 року,
а обов'язок товариства здійснити
повідомлення працівника за один місяць
до звільнення в кінці поточного місяця
та можливість відсторонення
працівника передбачені пунктом 8.3
контракту.

Доводи представника позивача про
виключну та обов'язкову компетенцію
загальних зборів уповноважувати
представника товариства на вчинення
повідомлення про звільнення та
відсторонення працівника, не доведені
належними доказами, а тому судом не
приймаються.

Судом також приймаються до уваги як
беззаперечні доводи представників
відповідача про закінчення терміну
контракту через сплив 20 червня 2014 року
строку дозволу на працевлаштування
ОСОБА_9 в Україні, в зв'язку з чим вимога
про поновлення на роботі останнього є
безпідставною.

Оскільки звільнення позивача було
здійснено на підставі та у
відповідності до вимог трудового
законодавства, у задоволенні позову
слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 209, 213, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_9 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вирівський кар'єр"
про поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди, про
визнання протиправним та скасування
наказу № 299 від 22 жовтня 2013 року "Про
усунення від виконання обов'язків і
звільнення з посади генерального
директора" відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Рівненської області через Сарненський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області
Березень Ю. В.