АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5105/14
Головуючий 1-ї інстанції - Алфьорова Т.М.
Справа №645/6527/13
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: стягнення суми
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Бездітко В.М., Коровіна
С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 11 червня 2014 року по
справі за позовом Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за надане
теплопостачання та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» про відшкодування майнової
шкоди та зміну умов договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді за №13489, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Комунальне
підприємство «Харківські теплові
мережі» (надалі - КП «ХТМ») звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1
(відповідач-1) та ОСОБА_2 (відповідач-2),
уточнив позовні вимоги при розгляді
справи, в якому просило стягнути
солідарно з відповідачів на їх користь
вартість спожитої теплової енергії у
нежитловому приміщенні за адресою: м.
Харків, АДРЕСА_2 на суму 16 291,71грн., а
також судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 229,40грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
відповідачам на праві власності
спільної часткової власності належить
нежитлові приміщення першого поверху
№110-1 - 103-1, загальною площею 53,0кв.м, в
будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_2 у м.
Харкові. При цьому, відповідачі не
уклавши з позивачем договір на
постачання теплової енергії, з вересня
2009року по червень 2012року отримували
теплову енергію за рахунок позивача,
яку КП «ХТМ» подає у централізовану
систему опалення вищевказаного
житлового будинку. Постачання теплової
енергії відповідачам підтверджується
актами про підключення та відключення
від опалення - № 178/5760 від 12.10.2009року, №
178/6343 від 15.04.2010року, №178/7478 від
05.10.2010року, № 178/6793 від 18.04.2011року, №178/7815
від 14.10.2011року, №178/7295 від 09.04.2012року.

У серпні 2013 року відповідач ОСОБА_1
звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою до КП «ХТМ», уточнив її
у подальшому, в якій просив стягнути з
КП «ХТМ» на його користь та на ОСОБА_2
незаконно отримані 2 091,36грн. і
канцелярські виплати на суму 73,00грн, а
всього 2 164,36грн., а також змінити умови
договору №13489 купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді від 01.06.2012року
шляхом вилучення з нього протиправно
внесених пунктів 3.2.19; 3,4 Додатку №1 про
гаряче водопостачання, та п. 5,6 Додатку
№1 про опалення приміщення.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 21.08.2009року житлові
приміщення АДРЕСА_1 в м. Харкові були
переведені в нежитлові, та за ним і його
жінкою визнано право власності на
вказані приміщення, що, на його думку,
дало їм право в подальшому займатися
реконструкцією комунікацій
приміщення. При цьому зазначає, що
згідно положень «Про порядок
переведення житлових приміщень та
житлових будинків в нежитлові» договір
купівлі-продажу теплової енергії
укладається при завершенні
реконструкції. Реконструкція
приміщення була закінчена лише у
квітні 2012 року. За цей час були замінені
водопровідні та каналізаційні труби,
зокрема в 2010 році установлено в мережу
прилади обліку гарячої води, а в квітні
2012 року встановлені 25 секцій
біметалевих радіаторів «АЛТЕРМО».

04.04.2012року ОСОБА_1 звернувся до філії
«Харківтеплозбут» з заявою про
укладення договору купівлі-продажу
теплової енергії і гарячої води.
08.05.2012року представник КП «ХТМ» виконав
обстеження системи теплопостачання.
Пізніше, 24.05.2012року була проведена
експертиза по розрахунку ціни товару,
які експерт зробив відповідно до
теплового потоку секцій радіатора
«АЛТЕРМО», що дало можливість з цього
часу вираховувати вартість
теплоенергії як товару. 05.04.2012року
ознайомившись зі змістом договору, він
зробив до нього заперечення про
несумісність в договорі п.3.2.19 та
пунктів 3,4 Додатку №1 про гаряче
водопостачання, і пунктів 5,6 Додатку №1
про опалення приміщення, які
передбачають оплату за період без
договірного користування до моменту
укладення договору. 11.07.2012року,
звернувшись з листом до КП «ХТМ» про
виключення цих пунктів з договору, він
отримав відмову. Договір
купівлі-продажу був підписаний
01.06.2012року, але вважає, що позивачем
протиправно внесені вказані пункти
договору і що цей договір є договором
приєднання, а тому просить вилучити
вказані пункти з договору. До
підписання цього договору він
сплачував за надання комунальних
послуг відповідно до Закону України
«Про житлово-комунальні послуги». Ним
сплачено за обігрів приміщення та
гарячу воду за період з 21.08.2009р. по
01.06.2012р. в сумі 6 414,98грн., але без
урахування цієї суми позивач
безпідставно, як він вважає, вимагає
сплатити ще і зазначену
заборгованість. Умови договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.06.2012року він виконує
своєчасно. Приблизно 20 числа кожного
місяця він дає відомості про кількість
використаної гарячої води і отримує
Акт виконаних робіт по відпуску
теплової енергії та рахунок фактуру на
передоплату за теплоенергії на
наступний місяць. Відповідно до
розрахунку за час дії договору на 01
січня 2014 року була внесена передоплата
у розмірі 10 434,86грн., а згідно актів
фактично вони використали теплову
енергію на суму 8 343,50грн. Різницю в сумі
2 091,36грн. КП «Харківтеплозбут»
використало на погашення неіснуючого
«намальованого» боргу, а суму 193,99грн.
невідомо куди була зарахована
позивачем.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача КП
«ХТМ» Харіна Н.М. заявлені вимоги
підтримала, зустрічний позов визнала
частково, пояснив, що підстав для зміни
договору від 01.06.2012року, який укладений
підприємством з ОСОБА_1 не має.
Підприємство дізналося про
переведення квартири позивача у
нежитловий фонд лише у 2012 році, коли
позивач звернувся із заявою для
укладання договору купівлі-продажу
теплової енергії у гарячій воді.
Враховуючи те, що житлові приміщення
АДРЕСА_1 на підставі рішення
Червонозаводського райсуду м. Харкова
від 21.08.2009року були переведені в
нежитлові, тому правовідносини між
позивачем та відповідачем мають
регулюватися не Законом України «Про
захист прав споживачів» та Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги», а нормами Закону України «Про
теплопостачання» і Правилами
користування тепловою енергією,
затвердженими Постановою КМ України
від 03.10.2007р. №1198, які розглядають
теплову енергію як товар. За період з
серпня 2009року по червень 2012року ОСОБА_1
сплачував грошові кошти на особовий
рахунок, як за житлове приміщення. На
цьому рахунку утворилась сума 5 692,04грн.,
яка без особистого розпорядження
власника цих грошей ОСОБА_1 не могла
бути зарахована для погашення
заборгованості по - нежитловому
приміщенню. Відповідач з відповідною
заявою до КП «ХТМ» звертатися
відмовляється. За період дії договору
№13489 відповідач на січень 2014р.
переплатив грошові кошти за договором
купівлі - продажу теплової енергії в
сумі 2 191,36грн., які підприємство
зарахувало для погашення
заборгованості за бездоговірний
період. На момент переказу споживач є
власником коштів, які він сплачує за
послуги з теплопостачання, і тому на
підставі ч.1 ст.319 ЦК України
розпоряджається ними на свій розсуд,
зазначаючи у платіжному документі
призначення платежу. З моменту
зарахування коштів на рахунок КП «ХТМ»
їх власником стає вже теплопостачальна
організація. Як власник отриманих
коштів КП « ХТМ» зараховує отримані
кошти відповідно до призначення
платежу, а залишок коштів, які вже є на
цей момент його власністю та не
підпадають під призначення платежу,
вказаного відповідачами у платіжному
документі, зараховує на оплату послуг
за попередній період відповідно до ч.1
ст. 319 ЦК України, здійснюючи
повноваження розпорядження своїм
майном на власний розсуд. Договір
купівлі - продажу не є договором
приєднання відповідно до ст.634 ЦК
України, а тому посилання відповідача
на вказану норму права є
безпідставним.

Відповідач ОСОБА_2 позов КП «ХТМ» не
визнала, заявлений ОСОБА_1 зустрічний
позов підтримала і посилала його
задовольнити з наведених в ньому
підстав.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 11 червня 2014 року позов КП
«ХТМ - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь КП «Харківські теплові
мережі» суму заборгованості у розмірі
- 10 599,67грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
КП «Харківські теплові мережі» судовий
збір - по 114,70грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким у
задоволенні позову КП «ХТМ» відмовити,
а його зустрічній позов задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, на не
відповідність висновків суду
обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені надані сторонами
докази, їм дана належна правова оцінка,
правильно визначено природу спірних
правовідносин та закон, який їх регулює
та на підставі встановленого ухвалене
рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.
10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК
України цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право за судовий захист.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
дається в ст.16 ЦК України.

Судовим розглядом встановлено,
підтверджується наявними і
допустимими у справі доказами, що на
підставі рішення Червонозаводського
райсуду м. Харкова від 21.08.2009року за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - в рівних частинах
було ви знано права власності на
нежитлові приміщення №№110-1- : - 110-3,
загальною площею 53,0кв. м, з окремим
входом, розташовані за адресою: м.
Харків, АДРЕСА_2, які ними
реконструйовані з належної їм на праві
власності квартири №110.

Право спільної часткової власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказані нежитлові
приміщення на підставі
вищезазначеного рішення було
зареєстровано 14.10.2009року в
комунальному підприємстві «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
(надалі - КП «ХМБТІ»), що
підтверджується копією витягу №24135664.

Про зміну технічних
характеристик квартири АДРЕСА_1 та
переведення її у нежитловий фонд КП
«ХТМ» довідалося лише 04.04.2012року, тобто
після звернення ОСОБА_1 до підприємства
з вимогою про укладення договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді.

Нежитлові приміщення (колишньої
квартири АДРЕСА_1 в м. Харкові обладнано
системою опалення та гарячого
водопостачання, яка є єдиною із
системою будинку в цілому. Після
переводу житлових приміщень в
нежитлові у 2009році оплата
відповідачами комунальних послуг за
опалення та гарячу воду продовжувалися
сплачуватися відповідно до Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», отже як за житлові
приміщення.

Як свідчать матеріали справи, у період
з вересня 2009 року по травень 2012 року
відповідачами, як споживачами, за
опалення та гарячу воду було сплачено 5
692,04грн., які зараховані на особовий
рахунок ОСОБА_1 Лише у квітні 2012року
відповідач ОСОБА_1 повідомив КП « ХТМ»
про перевід квартири в нежитлове
приміщення.

01.06.2012року між КП «ХТМ» та ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі-продажу
теплові енергії в гарячій воді, де в
п.3.2.19 та пунктів 3, 4 Додатку №1 про
гаряче водопостачання, та пунктів 5, 6
Додатку №1 було передбачено обов'язок
відповідача сплатити заборгованість
вартості теплової енергії, спожитої до
моменту укладення договору, тобто з
моменту виникнення права на
користування нежитловими
приміщеннями. Вказаний договір
підписано ОСОБА_1 без будь-яких
застережень, що свідчить про те, що він
погодився з усіма умовами договору
(а.с.43-46).

Після набуття квартирою АДРЕСА_1 в м.
Харкові статусу нежитлового
приміщення, правовідносини між КП
«ХТМ», як енергопостачальною
організацією та ОСОБА_1, підлягають
регулюванню не Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» та Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної га
гарячої води та водовідведення»,
затверджені постановою КМУ від 21.07.2005р.
№630, а Законом України «Про
теплопостачання» та Правил
користування тепловою енергією,
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 03.10.2007р.
№1198, які розглядають теплову енергію
як товарну продукцію, а також ст.714 ЦК
України.

Відповідно до нормативних вимог
чинного законодавства та методики
розрахунку позивачем правомірно
нарахована сума заборгованості за
період з вересня 2009року по червень
2012року в розмірі 18 483,07грн. З
урахуванням раніше сплачених сум, як за
житлові приміщення, та переплачених
сум за нежитлові приміщення, судом
правильно визначена кінцева сума
заборгованості, яка підлягає стягненню
з обох відповідачів - власників
вищезазначених нежитлових приміщень.

Колегія суддів також погоджується з
доводами суду, наведеними в рішенні,
про відсутність підстав для
задоволення вимог зустрічного позову
щодо внесення змін до укладеного
01.06.2012року між КП «ХТМ» та ОСОБА_1
договору №13489 купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді, зокрема, шляхом
вилучення з нього пунктів 3.2.19; 3,4
Додатку №1 про гаряче водопостачання,
та п. 5,6 Додатку №1 про опалення
приміщення.

Що стосується посилань відповідача
ОСОБА_1 про те, що в Додатках №1 до
підписаного ним договору №13489,
викладено не згоду з приводу
зробленого КП «ХТМ» перерахунку
комунальних послуг за період 2009р.-2012р.,
виходячи з параметрів встановлених для
нежитлових приміщень, то ці обставини
не є підставою для виключення
вищевказаних пунктів з підписаного
ним договору.

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
суттєвими не являються, тому підстав
для зміни або скасування оскаржуваного
рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 11 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -