АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1959/14
інстанції Кузьменко А.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 25 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Чаплинського районного суду
Херсонської області від 07 лютого 2014
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: ОСОБА_6, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
вказаним вище позовом, зазначаючи, що
згідно кредитного договору №HEU0GA,
укладеному між банком та ОСОБА_6,
остання 21 серпня 2008 року отримала
кредит у розмірі 43 310 грн. зі сплатою 20,04%
річних з кінцевим терміном повернення
21 серпня 2018 року.

В забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань того ж
дня банк уклав договір іпотеки з
ОСОБА_5, предметом якого є належний
останньому на праві власності житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1

Оскільки ОСОБА_6 належним чином своїх
зобов'язань за кредитним договором не
виконує, у неї станом на 21 червня 2013
року утворилася заборгованість в сумі
61 487,76 грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом в розмірі 43
544,83 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом в розмірі 8
401,85 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 1 681, 34
грн., пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором в розмірі 4 963,66
грн., а також штрафу в розмірі 250 грн.
(фіксована частина) та 2 916,08 грн.
(процентна складова).

З огляду на викладене, просив суд:

- в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №HEU0GA від 28
серпня 2008 року в розмірі 61 487,76 грн.
звернути стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки з
укладенням від імені банку договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацію
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотек;

- виселити ОСОБА_5 та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку.

Рішенням від 07 лютого 2014 року суд у
задоволенні позову відмовив.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк», посилаючись на те,
що суд першої інстанції поверхово
розглянув справу і дійшов помилкових
висновків щодо обставин, які мають
значення для справи, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідача, і осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню таких
підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що позичальник свої
зобов'язання за кредитним договором
виконує належним чином, а тому підстави
для задоволення позовних вимог банку
відсутні.

Однак, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки до них
суд дійшов в порушення норм
матеріального та процесуального права,
при невідповідності висновків суду
обставинам справи та недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 21 серпня 2008 року
закрите акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»,
перейменоване в подальшому у публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк», та ОСОБА_6 уклали
кредитний договір №HEU0GA, за
умовами якого вказана фізична особа
отримала в користування кредитні кошти
у розмірі 43 310 грн. строком з 21 серпня 2008
року по 21 серпня 2018 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1,62% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за резервування ресурсів у розмірі 5,04 %
річних від суми зарезервованих
ресурсів.

Умовами зазначеного кредитного
договору визначено права та обов'язки
сторін, порядок та строки сплати
кредиту, процентів за користування
кредитними коштами й інших платежів,
відповідальність сторін за порушення
своїх зобов'язань тощо.

Так, сторони погодили, що періодом
сплати вважається період з 21 по 28 число
кожного місяця (п.8.1).

Згідно п. 2.3.1 кредитної угоди банк має
право в односторонньому порядку
збільшити розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі зміни
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме: зміни курсу долара США
до гривні більше ніж на 10 % порівняно з
курсом долара США до гривні,
установленого НБУ на момент укладення
договору, зміни облікової ставки НБУ,
зміни розміру відрахувань у страховий
(резервний) фонд або зміни
середньозваженої ставки за кредитами
банків України у відповідній валюті (за
статистикою НБУ). При цьому банк
надсилає позичальнику письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність такої зміни.

У розділі 3 договору кредиту сторони
визначили порядок розрахунків, в тому
числі черговість розподілення
сплачених позичальником коштів.

Умовами договору передбачено
застосування пені, як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
погашення кредиту і процентів за
користування ним (п.5.1, п.5.2).

Крім того, п.5.3 кредитного договору
встановлено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених кредитним договором
більше ніж на 30 днів, останній повинен
сплати банку штраф у розмір 250 грн. + 5%
від суми позову.

Згідно п.5.5. договору терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

В забезпечення виконання
позичальником належним чином усіх
прийнятих на себе зобов'язань за
кредитним договором 27 серпня 2008 року
між банком та ОСОБА_5 був укладений
договір іпотеки, предметом якого є
належний останньому на праві власності
житловий будинок загальною площею 76,8
кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1

Вказаний договір нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі за № 2635.

Відповідно до п.35.5 договору іпотеки
заставна вартість предмета іпотеки
визначена сторонами у розмірі 105 707 грн.

Листом від 31 грудня 2008 року № 20.1.3.2/6-34505,
який був направлений на адресу ОСОБА_6,
банк повідомив позичальника про
збільшення розміру відсоткової ставки
з 01 лютого 2009 року з 20,04% річних до 24,96%
річних у відповідності до умов
договору.

Оскільки позичальник прийняті на себе
зобов'язання належним чином не виконує,
у неї станом на 21 червня 2013 року
утворилася заборгованість у вказаному
банком в позовній заяві розмірі., яка
складається з певних позицій.

Листом за № 30.1.00/2-448 від 07 травня 2013 року
ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з
вимогою до ОСОБА_6 з вимогою погасити
наявну у нею заборгованість протягом 30
днів з дня отримання листа, а також
повідомило ОСОБА_5, як майнового
поручителя, про те, що, у разі
невиконання позивальником цієї вимоги,
банк має право реалізувати своє право
на задоволення вимог за рахунок
предмета іпотеки, у зв'язку з чим
іпотекодержателю було надано 30-денний
строк для добровільного виселення з
житлового будинку АДРЕСА_1.

З наданої позивачем до суду першої
інстанції виписки по карті ОСОБА_6 за
період з 01 грудня 2012 року по 07 лютого 2014
року вбачається, що вказана фізична
особа сплачує банку грошові кошти на
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором від 21 серпня 208
року, але не в повному обсязі, у зв'язку
з чим у неї станом на 21 червня 2013 року
виникла кредитна заборгованість у
вказаному в позові розмірі, про що в
ході апеляційного розгляду справи нею
не заперечувалося.

За таких обставин висновок суду
місцевого суду про відсутність у
позичальника заборгованості перед
банком є помилковим і не відповідає
фактичним обставинам.

Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України - якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право у разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника, у
порядку, встановленому цим Законом,

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» - у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» - у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 цього Закону:
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості іпотеки; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.9 Постанови №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року, право вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором (дострокове стягнення
кредиту, стягнення заборгованості, у
тому числі шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки/застави, одночасне
заявлення відповідних вимог у разі,
якщо позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
приходить до висновку, що заявлені ПАТ
КБ «Приватбанк» позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_6 за кредитним
договором №HEU0GA від 21 серпня 2008
року є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
позовної заяви та доданого до неї
розрахунку, банк нарахував ОСОБА_6 пеню
за прострочення нею своїх грошових
зобов'язань за весь період прострочки у
розмірі 12 428,32 грн., однак просив суд
стягнути лише 4 693,66 грн., вказавши, що 7
734,66 грн. пені було списано.

Проте вимоги банку по включенню до
загальної суми заборгованості, в
рахунок якої позивач просить звернути
стягнення на предмет іпотеки, пені у
заявленому ним розмірі, на думку
колегії суддів, підлягають
задоволенню лише частково з огляду на
таке.

Частиною 2 статті 258 ЦПК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік, у тому числі про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Таким чином, до загальної суми
заборгованості, в рахунок якої позивач
просить звернути стягнення на предмет
іпотеки, може бути включена лише пеня
обрахована за період з 05 серпня 2012 року
по 21 червня 2013 року в розмірі 2 248,90 грн.

Крім того, за приписами ч.4 ст.109
Житлового кодексу України, ст.ст. 39-40
Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

Примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Відповідно до ст. ст. 3, 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства реєструють своє місце
проживання. Реєстрація місця
проживання це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесенням цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

З наданої Чаплинською селищною радою
Херсонської області на запит
апеляційного суду довідки про склад
сім'ї вбачається, що у будинку АДРЕСА_1
станом на 27 червня 2014 року проживають
(зареєстровані) ОСОБА_5, 1961 р.н.; ОСОБА_6,
1965 р.н.; ОСОБА_7, 1987 р.; ОСОБА_8, 1980 р.н.;
ОСОБА_10. 2007 р.н.; ОСОБА_9, 1932 р.н.

Враховуючи, що письмова вимога про
виселення направилася ОСОБА_5 банком
належним чином, однак останній у
визначений іпотекодержателем і
законом строк спірний житловий будинок
не звільнив, а інший строк для його
добровільного виселення при укладенні
договору іпотеки та в послідуючому
сторонами по даній справі не
погоджувався, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість вимог ПАТ
КБ «Приватбанк» в частині виселення
відповідача та зняття його з
реєстраційного обліку.

Натомість позовні вимоги про виселення
інших осіб, коло яких позивачем не
конкретизовано і які до участі у
розгляді справи в якості відповідачів
не залучені, на думку колегії суддів, не
можуть бути задоволені, зважаючи на
загальні засади цивільного
судочинства, в тому числі, принципи
змагальності та диспозитивності.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь
позивача документально підтверджені
ним судові витрати по сплаті судового
збору за подання позовної заяви та
апеляційної скарги в сумі 1 037,02 грн.
/а.с.26,27,51/.

На підставі викладеного, ст.ст.
526,1048,1050,1054 ЦК України, ст.109 ЖК України,
ст.ст. 33, 39,40 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 3,6,7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», керуючись
ст.ст. 303, 307-309 ЦПК України, колегія
суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Чаплинського районного суду
Херсонської області від 07 лютого 2014
року скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а також виселення зі зняттям з
реєстраційного обліку ОСОБА_5
скасувати та ухвалити в цій частині
нове.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №HEU0GA від 21
серпня 2008 року, яка станом на 21 червня
2013 складає 59 043 (п'ятдесят дев'ять тисяч
сорок три) гривні, з яких: 43 544,83 грн.
заборгованість за кредитом, 8 401,85 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 681,34 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 2 248,90 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за кредитом, 250 грн. - штраф
(процентна складова) і 2 916,08 грн. - штраф
(фіксована частина), звернути
стягнення на житловий будинок
садибного типу з надвірними будівлями
та спорудами, загальною площею 76,8 кв.м.,
житловою площею 51,8 кв.м. (будинок літ.
«А», прибудова літ. «а», літня кухня
літ. «Б», підвал літ. під «Б», веранда
літ. «б», тамбур літ. «б1», сарай літ. «В»,
гараж літ. «Г». вбиральня літ. «Є», душ
літ. «Ж», сарай літ. «З», огорожа та
споруди №1-5 який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 (п'ять), та належить
ОСОБА_5 на праві приватної власності,
шляхом продажу предмету іпотеки
публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» з
укладанням від імені ОСОБА_5 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення банком всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, встановивши
початкову ціну на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_5, 1961 року народження, з
житлового будинку АДРЕСА_1 та зняти
його з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судовий
збір в розмірі 1 037 (одна тисяча тридцять
сім) грн. 02 (дві) коп.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно після
його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: