Справа № 352/3470/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1719/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А.,
Меленко О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю:позивача ОСОБА_2

представників ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Актив-банк» про визнання незаконним і
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Тисменицького районного суду
від 20 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

у грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
даним позовом, мотивуючи його тим, що
наказом від 15.10.2013 року його звільнено з
роботи з посади керуючого відділенням
№ 16 в м. Івано-Франківську ПАТ «КБ
«Актив-банк» з 16.10.2013 року на підставі п.
1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з
одноразовим грубим порушенням
трудових обов'язків. Вважаючи, що
обставини, вказані як підстави для
звільнення, не відповідають дійсності,
звільнення є незаконним, уточнивши
03.06.2014 року позовні вимоги просив
визнати незаконним і скасувати наказ №
480-п від 15.10.2013 року про звільнення його
з роботи, поновити його на роботі на
посаді керуючого відділенням № 16 м.
Івано - Франківська ПАТ «КБ
«Актив-банк» з 16.10.2013 року, стягнути з
відповідача 43 018,50 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 16.10.2013 року по 16.05.2014 року, 10 000
грн. відшкодування моральної шкоди та
судові витрати.

Рішенням Тисменицького районного
суду від 20 червня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ПАТ «Комерційний банк
«Актив-банк» про визнання незаконним і
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення, порушення
при розгляді справи норм матеріального
та процесуального права. Зазначає, що в
оскаржуваному рішенні суд посилався на
акт службового розслідування комісії
банку, рішення правління банку «Про
порядок роботи ПТКС» та наказ № 359 від
24.06.2011 року «Про призначення
відповідальних осіб за обслуговування
ПТКС», однак не врахував, що 10.09.2013 року
касир ОСОБА_5 самостійно здійснила
завантаження касет готівкою, отриманою
від старшого касира ОСОБА_6, чим
порушила порядок завантаження, а
старший касир ОСОБА_6 не
проконтролювала процес завантаження
касет, що також є порушенням такого
порядку. Він, як керуючий відділенням
банку не мав та не міг мати можливості
виконувати функції оператора ПТКС,
тому що оператором ПТКС може бути
особа, яка пройшла спеціальне навчання,
якій після закінчення навчання
видається карточка супервізора та
тестова карточка, про що неодноразово
повідомляв керівництво банку. Оскільки
він не вчиняв одноразового грубого
порушенням трудових обов'язків,
просить оскаржуване рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити.

В засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 та його представник апеляційну
скаргу підтримали, представник ПАТ «КБ
«Актив-банк» доводи апеляційної скарги
заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши подані докази і
доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 04.04.2011 року працював на посаді
керуючого відділенням № 16 м.
Івано-Франківська ПАТ «КБ «Актив-банк».
Наказом № 480-п від 15.10.2013 року позивач
звільнений з роботи на підставі п. 1 ч. 1
ст. 41 КЗпП України у зв'язку з
одноразовим грубим порушенням
трудових обов'язків з 16.10.2013 року.
Підставою для звільнення стали
результати проведеного службового
розслідування, що оформлене актом від
03.10.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив із того, що ОСОБА_2, працюючи на
посаді керуючого відділенням, всупереч
своїх посадових обов'язків та
внутрішніх нормативних документів
банку, 10.09.2013 року передав свій ключ від
верхньої задньої кришки банкомату
касиру ОСОБА_5, яка самостійно
завантажила банкомат, не приймав
участі у завантаженні банкомату
готівкою, не контролював процес
завантаження/розвантаження ПТКС, що
призвело до привласнення
невстановленими особами належних
банку грошових коштів в сумі 97 000 грн.,
вчинив одноразове грубе порушення
своїх трудових обов'язків.

Висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний, зокрема, у випадку
одноразового грубого порушення
трудових обов'язків керівником
підприємства, установи, організації
всіх форм власності (філіалу,
представництва, відділення та іншого
відокремленого підрозділу).

Вирішуючи питання про те, чи є
порушення трудових обов'язків грубим,
суд повинен виходити з характеру
проступку, обставин, за яких його
вчинено, та істотності наслідків
порушення трудових обов'язків. При
цьому суд повинен установити не тільки
факт невиконання працівником
обов'язку, який входить до кола його
трудових обов'язків, а й можливість
виконання ним зазначеного обов'язку за
встановлених судом фактичних
обставинах справи, тобто встановити
вину працівника та наявність
причинного зв'язку між невиконанням
працівником трудових обов'язків і
негативними наслідками, які настали
внаслідок такого порушення.

Зазначені обставини та підстави
для звільнення позивача судом першої
інстанції встановлені.

Як вбачається з матеріалів
справи, комісією банку проведено
службове розслідування та встановлено
невиконання керуючим відділенням № 16
ОСОБА_2 покладених на нього посадових
обов'язків, грубе порушення вимог
Порядку організації роботи ПТКС в
установах ПАТ «КБ «Актив-банк» та
наказу № 359 від 24.06.2011 року «Про
призначення відповідальних осіб за
обслуговування ПТКС» (Акт службового
розслідування від 03.10.2013 року).

Відповідно до п. 2.2 Посадової
інструкції керуючого відділенням ПАТ
«КБ «Актив-банк» від 11.01.2012 року ОСОБА_2
здійснював керівництво діяльністю
відділення та ніс особисту
відповідальність за виконання
покладених на відділення завдань і
функцій; організовував діяльність
відділення, контролював дотримання
відділенням вимог положень чинного
законодавства України та
нормативно-правових актів НБУ;
відповідав за технічний стан ПТКС,
введення кодів лімбових ключів,
проведення інкасацій, операцій
завантаження/розвантаження (на
технічному рівні) ПТКС.

Відповідно до наказу № 359 від
24.06.2011 року «Про призначення
відповідальних осіб за обслуговування
ПТКС» ОСОБА_2 призначений
відповідальним за технічний стан ПТКС,
введення кодів лімбових ключів,
проведення інкасацій, операцій
завантаження/розвантаження (на
технічному рівні) ПТКС.

ОСОБА_2, в порушення своїх
посадових обов'язків та вимог п. п. 2.16,
5.7, 5.9, 5.19 Порядку організації роботи
ПТКС в установах ПАТ «КБ «Актив-банк»
10.09.2013 року передав свій ключ касиру
ОСОБА_5, яка самостійно завантажила
банкомат, особисто не приймав участі у
завантаженні банкомату готівкою, не
контролював процес
завантаження/розвантаження ПТКС.

Про виявлення відсутності в
касетах банкомату грошових коштів на
суму 97 000 грн. стало відомо 20 вересня 2013
року.

Звільнення позивача на підставі
п. 1 ст. 41 КЗпП України здійснено з
дотриманням порядку і строків,
викладених у ст. ст. 148, 149 КЗпП України.

Оскільки судом першої інстанції
не встановлено порушень законних прав
позивача адміністрацією банку, тому
підстав для відшкодування моральної
шкоди не було.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновку
суду першої інстанції. Порушень норм
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи, не
встановлено. Норми матеріального права
судом застосовано правильно.

За таких обставин судова колегія
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову є законним, а наведені в
апеляційній скарзі доводи не
обґрунтованими.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тисменицького районного
суду від 20 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення. Касаційна
скарга на ухвалу може бути подана до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Девляшевський В.А.
Меленко
О.Є.