АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5979/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач -
Григорченко Е.І.Категорія 30
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Видюковій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адамант», ОСОБА_2,
Дніпропетровської філії «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна», про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до
відповідачів про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, і
просив суд стягнути з відповідачів
солідарно на його користь у
відшкодування матеріальної шкоди 21 522,30
грн., моральної шкоди 5 000,00 грн., судові
витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилається на те, що 24.04.2013 року водій
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ніссан
Альмера», державний номерний знак
НОМЕР_1, який на праві власності
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Адамант», рухаючись
у місті Дніпропетровську, скоїв
зіткнення з автомобілем «ДЕУ Ланос»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3

В результаті ДТП автомобілю «ДЕУ
Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2,
завдана шкода в розмірі 27976,78 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована у
Дніпропетровській філії «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна». 26
липня 2013 року позивачу
Дніпропетровською філією «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» була
виплачена сума страхового
відшкодування у розмірі 14 942,84 грн.
Позивач не згоден з розміром
відшкодованої шкоди, тому звернувся з
цим позовом до суду .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково, стягнено з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.,
витрати на правову допомогу в розмірі
3000 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою
на зазначене рішення суду, де ставить
питання про його скасування в частині
відшкодування моральної шкоди,
правової допомоги і судового збору, та
ухвалення нового, посилаючись на те, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду - скасуванню
в частині витрат на правову допомогу,
зміні в частині судового збору, згідно
п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням
нового рішення в цій частині з
наступних підстав.

Вирішуючи спір в частині відшкодування
моральної шкоди, заподіяної позивачу
внаслідок ДТП, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивачу було
заподіяно моральну шкоду, яка
виразилась в негативних емоціях та
стресі, моральних та психічних
переживаннях, пов'язаних з
пошкодженням майна, вишукуванням
додаткового часу і додаткових
психічних та фізичних зусиль для
ремонту автомобіля тощо.

Приведені в апеляційній скарзі доводи,
що позивач не довів заподіяння йому
моральної шкоди, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
та відмови у позові в частині
відшкодування моральної шкоди
позивачу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Згідно п. 3 ч. 2 цієї ж статті
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазначала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Враховуючи, що в результаті ДТП
належний позивачу автомобіль був
пошкоджений, позивач має право на
відшкодування завданої йому моральної
шкоди.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 щодо
стягнення витрати на правову допомогу
в розмірі 3000 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що між ОСОБА_3 та
адвокатом Волок Ю.В. укладений договір
про надання правової допомоги,
предметом якого є надання юридичної
допомоги (послуги), пов'язаної з
представництвом та захистом інтересів
ОСОБА_3 з приводу спору, який виник між
ним з приводу ДТП. Вартість наданих
виконавцем позивачу послуг становить
3000 грн.

Відповідно до розрахунку вартості
правової допомоги до наданих
адвокатом послуг входить юридична
консультація, підготовка документів,
оформлення позовної заяви, подача її до
суду, інші підготовчі дії до судового
розгляду, участь в судових засіданнях
та підготовка до них.

З огляду на це, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що з відповідача
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають
стягненню сплачені витрати на правову
допомогу в розмір 3000 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна за
наступних підстав.

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1,2 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги; граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Особу, яка надає правову допомогу,
згідно положень ч.1 ст.47 ЦПК України,
віднесено до інших учасників
цивільного процесу, крім осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

До матеріалів справи доданий договір
від 25.04.2013 року про надання ОСОБА_3
правової допомоги (а.с.9), яким
передбачено, що ОСОБА_3 доручає
адвокату Волок Ю.В. представлення
права та законні інтереси в судах тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір містить перелік послуг, які
можуть бути надані однією стороною
другій, але не містить домовленості
щодо оцінки кожного виду послуги з
зазначенням вартості одиниці кожного
виду послуги.

В матеріалах справи відсутній акт про
виконання робіт-послуг.

Відповідно до ч.1 ст.38 ЦПК України
сторона, третя особа, особа, яка
відповідно до закону захищає права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
заявники та інші заінтересовані особи
в справах окремого провадження (крім
справ про усиновлення) можуть брати
участь у цивільній справі особисто або
через представника.

З матеріалів справи вбачається, що
Волок Ю.В. представляв інтереси ОСОБА_3
в суді на підставі зазначеного
договору.

На підставі цього договору Волок Ю.В.,
як представник ОСОБА_3, приймала участь
в суді першої інстанції 09.04.2014 року та
20.05.2014 року (а.с. 99, 117).

Відповідно до ч.1,2 ст.56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги; така особа має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні; така
особа допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до п. 11 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 12.06.2009, № 2 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції", особа, яка надає правову
допомогу, не є особою, яка бере участь у
справі, а належить до інших учасників
цивільного процесу, тому вона не може
замінювати в процесі особу, якій надає
правову допомогу, та бути її
представником, і в ході розгляду справи
має лише ті права, які зазначені в
частині другій статті 56 ЦПК.

При розгляді справи в суді першої
інстанції ОСОБА_3 не заявляв клопотання
про допуск Волок Ю.В. до участі у справі
у якості особи, яка надає йому правову
допомогу.

Волок Ю.В. фактично приймала участь при
розгляді цієї справи в якості
представника, вартість послуг якого
відповідно до чинного законодавства не
можуть бути стягнені з другої сторони
у справі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази, зокрема квитанція про оплату
послуг адвоката Волок Ю.В.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
вимоги про стягнення судових витрат з
надання правової допомоги не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
судового збору з ОСОБА_2 в розмірі 243,60
грн., оскільки згідно квитанції позивач
сплатив судовий збір в розмірі до 229,4
грн.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду
скасувати в частині витрат на правову
допомогу та зміні в частині витрат на
оплату судового збору. В іншій частині
рішення суду першої інстанції не
оскаржено, тому не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 травня 2014 року скасувати в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
витрат на правову допомогу в розмірі 3000
грн., ухвалити нове рішення про відмову
у позові в цій частині.

Змінити рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 20 травня
2014 року в частині розміру стягненого
судового збору з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3, зменшивши розмір судового
збору до 229,4 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 20 травня
2014 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: