АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5473/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондаренко Г. В. Доповідач -
Дерев'янко О.Г.Категорія 59
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Гасановій С.Д.,

розглянувши в судовому засіданні у
місті Дніпропетровськ цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Синельніковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2014 року у
цивільній справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Таегутек України»
до ОСОБА_2 про стягнення штрафу та
моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ТОВ «Таегутек Україна»
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача ОСОБА_2,
зазначивши про те, що 01.04.2010 року між
ними та відповідачем був укладений
договір найму, за яким ОСОБА_2 прийнято
на посаду менеджера з продажів та
впровадження продукції. При оформленні
відповідача на роботу в трудовій
книжці вказано його посаду як інженер
відділу інструментів. Наказом № 1/12-УВ
від 10.01.2012 року відповідача було
звільнено за власним бажанням.

Наказом № 56/12 від 04.07.2012 року
відповідача було прийняти на посаду
інженера відділу інструментів за
сумісництвом, на який він працював до
свого звільнення 08.07.2013 року.

Договором від 01.04.2010 року та додатком,
укладеними з відповідачем, передбачено
відповідач визнав те, що сфера
діяльності позивача є унікальною і що
ринок продукції позивача обмежений.
Відповідач визнав істотними для
позивача захист його законних
інтересів, в результаті чого
відповідач погодився, що протягом
трьох років після розірвання або
закінчення строку дії договору найму з
будь-яких причин, він не буде прямо чи
опосередковано займатись будь-яким
видом діяльності, подібним до того,
який провадився позивачем, або
конкуруючим з ним, чи то у вигляді
самостійного ведення діяльності, чи
його праця у якості члена будь-якого
партнерства або юридичної особи, чи в
якості консультанта, акціонера,
інвестора, працівника, службовця або
директора будь-якої корпорації або
іншої юридичної особи.

Оскільки відповідачем умови договору
не виконано, та в липні 2013 року створено
товариство, основним видом діяльності
якого є неспеціалізована оптова
торгівля, механічне оброблення
металевих виробів, оптова торгівля
верстатами, установлення та монтаж
машин і устаткування, директором якого
він є, позивач вважає цим відповідачем
грубо порушено умови договору найму,
тому просив суд стягнути з відповідача
суму штрафу у розмірі 193 771.86 грн.,
моральну шкоду 100 000 грн., витрати по
справі 2937,72 грн.

Рішенням Синельніковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2014 року позов ТОВ
«Таегутек Україна» задоволено
частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача штраф у сумі 36386,64 грн. В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на
те, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючі частково позовні вимоги
ТОВ «Таегутек Україна», суд першої
інстанції виходив з доведеності та
обґрунтованості вимог позивача щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову та стягнення з
відповідача штрафу у сумі 36386,64 грн.

Проте з такими висновками суду
першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦІЖ України,
підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку і ухвалення
нового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом ТОВ «Таегутек Україна» № 5/10
від 01.04.2010 року ОСОБА_2 було прийнято на
роботу на посаду інженер відділу
інструментів з окладом згідно штатного
розкладу. (а.с.14)

01.04.2010 року між ТОВ «Таегутек Україна»
та ОСОБА_2 був укладений договір найму,
за яким ОСОБА_2 прийнято на посаду
менеджера з продажів та впровадження
продукції, а також підписано додаток
«А». (а.с.6-13) Наказом № 1/12-УВ від 10.01.2012
року ОСОБА_2 було звільнено за власним
бажанням з підстав ст.. 38 КЗпП України.
(а.с.15)

Наказом № 56/12 від 04.07.2012 року ОСОБА_2
було прийняти на посаду інженера
відділу інструментів за сумісництвом.
(а.с.16) Наказом № 08/13 від 08.07.2013 року
ОСОБА_2 було звільнено на підставі п. 1
ст..36 КЗпП України. (а.с.17)

Із п. 10 Договору найму від 01.04.2010 року
вбачається, що для захисту інтересів
компанії відповідач погоджується
протягом трьох років після розірвання
або закінчення строку дії договору
найму з будь-яких причин, він не буде
прямо чи опосередковано займатись
будь-яким видом діяльності, подібним до
того, який провадився позивачем, або
конкуруючим з ним, чи то у вигляді
самостійного ведення діяльності, чи
його праця у якості члена будь-якого
партнерства або юридичної особи, чи в
якості консультанта, акціонера,
інвестора, працівника, службовця або
директора будь-якої корпорації або
іншої юридичної особи.

Пунктом 11 Договору передбачено, що в
разі невиконання зокрема розділів 8,9,10
Договору, відповідач сплачує штраф
позивачу у розмірі 6 середньомісячних
окладів без відрахувань, за шість
місяців що передували порушенню, або
якщо строк найму, а якщо порушення є
постійним, то щомісячно. (а.с.9)

Із позову вбачається, що ТОВ «Таегутек
Україна» просить стягнути з
відповідача штраф з тих підстав, що
ОСОБА_2 порушив укладену угоду тим, що
став працювати самостійно займаючись
видами діяльності що співпадають з
видами діяльності позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 був учасником (засновником) ТОВ
«АЙРОНЕКС», де з 17.07.2013 року працював
директором. (а.с.56)

На підставі протоколу № 12/02-2014
загальних зборів учасників ТОВ
«АЙРОНЕКС» від 12.02.2014 р. ОСОБА_2 вийшов
зі складу учасників на підставі
заяви.(а.с.47-49)

Відповідно до вимог ст.. 43 Конституції
України, кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Держава
створює умови для повного здійснення
громадянами права на працю, гарантує
рівні можливості у виборі професії та
роду трудової діяльності, реалізовує
програми професійно-технічного
навчання, підготовки і перепідготовки
кадрів відповідно до суспільних
потреб.

Статтею 9 КЗпП України передбачено, що
умови договорів про працю, які
погіршують становище працівників
порівняно з законодавством України про
працю, є недійсними.

Таким чином ст. 9 КЗпП не вимагає
будь-якої процедури визнання
недійсними умов договорів про працю,
які погіршують становище працівників
порівняно з законодавством. Вона
безпосередньо оголошує такі умови
недійсними.

Зазначена норма закону забороняє
працівникові брати на себе обов'язки,
не передбачені законодавством, і
відмовлятися від прав, передбачених
законодавством, тому що це погіршило б
його становище порівняно з
законодавством. Цим роботодавець
спонукає іншу сторону договорів про
працю, як правило найменш захищену -
працівника, приймати на себе додаткові
обов'язки або відмовлятись від своїх
прав. Трудові правовідносини, таким
чином, консервуються на рівні мінімуму
трудових прав працівників і максимуму
їх обов'язків.

Наведене свідчить про те, що умови
договору найму в частині заборони
ОСОБА_2 протягом трьох років після
розірвання або закінчення строку дії
договору найму з будь-яких причин, він
не буде прямо чи опосередковано
займатись будь-яким видом діяльності,
подібним до того, який провадився
позивачем, або конкуруючим з ним, чи то
у вигляді самостійного ведення
діяльності, чи його праця у якості
члена будь-якого партнерства або
юридичної особи, чи в якості
консультанта, акціонера, інвестора,
працівника, службовця або директора
будь-якої корпорації або іншої
юридичної особи, а також щодо стягнення
штрафу, порушує права відповідача,
суперечить діючому законодавству, тому
рішення суду в частині стягнення з
відповідача на користь ТОВ «Таегутек
Україна» штрафу у розмірі 36386,64 грн.
законним та обґрунтованим визнати не
можна.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Таегутек України»
штрафу у сумі 36386,64 грн. підлягає
скасуванню, з ухваленням в цій частині
нового рішення, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю «Таегутек
України» у стягненні з ОСОБА_2 штрафу у
сумі 36386,64 грн. відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Синельніковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Таегутек України»
штрафу у сумі 36386,64 грн. скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Таегутек України» у
стягненні з ОСОБА_2 штрафу у сумі 36386,64
грн. відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: