Дата документу 24.07.2014
Справа № 334/7558/13-ц
Провадження № 2/334/174/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі: головуючого
судді Колесник С.Г.,при секретарі
Манюхіні О.О., за участю адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення з
нього на її користь матеріальної та
моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач,
наполягаючи на позові доводила суду, що
01.05.13 р. близько 14 години відповідач
ОСОБА_4, перебуваючи біля належного їй
будинку АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя, за
допомогою мопеду перекрив проїзд
автомобілю НОМЕР_1 під її керуванням до
вказаного будинку. На її прохання
відкрити шлях додому, ОСОБА_4 почав
висловлюватись на її адресу
нецензурною лайкою, після чого підбіг
до належного їй автомобілю, наніс удар
по лобовому склу, пошкодивши його,
після чого стрибнув на капот
автомобіля та намагався витягнути її з
салону, Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що в
результаті неправомірних дій
відповідача перенесла психоемоційний
стрес, в результаті якого загострилась
її хронічна хвороба «Гіпертонія 2
ступеня» та вона була вимушена
звернутись за медичною допомогою до КУ
«Шоста міська клінічна лікарня», де
знаходилась на стаціонарному
лікуванні з 04.05.13 по 14.05.13 з діагнозом:
„Неускладнений церебральний криз".

Також ОСОБА_3 вказує на те, що вона є
лікарем-стоматологом та зареєстрована
як фізична особа - підприємець і на її
думку з вини ОСОБА_4 у зв'язку з
загостренням хвороби вона не могла
здійснювати підприємницьку діяльність
та отримувати прибуток на протязі 10
днів з 04.05.13 по 14.05.13.

Просить стягнути з відповідача
матеріальну шкоду в розмірі 1183,17 коп.,
який складається з невиплаченої
франшизи за страховим випадком в сумі
260,00 грн., вартість придбаних лікарських
засобів під час лікування в сумі
923,17грн., неотриманий дохід за
підприємницьку діяльність в розмірі 6500
грн. Також наполягає на стягненні
моральної шкоди за пошкодження
автомобіля та отриманий
психоемоційний стрес в розмірі 5000 грн.

Відповідач ОСОБА_4, проти позову
заперечує, вважає його необґрунтованим
, при цьому подав зустрічну позовну
заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
вказуючи що 01.05.2013 р. ОСОБА_3 керуючи
автомобілем НОМЕР_2, під час конфлікту,
здійснила на нього наїзд і в результаті
цих дій спричинила йому пошкодження
правої ноги, коли він знаходився біля
двору свого батька за адресою АДРЕСА_1.
Вважає позов безпідставним, бо
автомобіль не ушкоджував.

Просить суд відмовити ОСОБА_3 у
позові у повному обсязі, задовольнивши
його вимоги.

Представники сторін в судовому
засіданні підтримали вимоги своїх
довірителів, вважаючи, що протилежною
стороною не надано жодного допустимого
доказу на підтвердження своїх вимог.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані ними докази у їх
сукупності, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
мешкає у м.Запоріжжі за адресою
АДРЕСА_2. У сусідньому будинку АДРЕСА_1
мешкають батьки відповідача ОСОБА_4
Починаючи з 2009 року між позивачкою та
ОСОБА_4 з батьками існує конфлікт щодо
користування прилеглою до будинків
земельною ділянкою та проїзду по неї.

Постановою слідчого СВ
Ленінського РВ Кліндухова Д.В. про
закриття кримінального провадження за
ознаками ст..296 ч.1 КК України від 14.04.2013
року встановлено, що 01.05.2013 року о 14.00
год. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник
конфлікт, в зв'язку з тим, що останній за
допомогою мопеду перекрив в'їзд до
дому позивачці. На прохання ОСОБА_3
відкрити дорогу не реагував, почав
лаятися нецензурною лайкою, стрибнув
на капот автомобіля позивачки та
пошкодив лобове скло.

Згідно калькуляції А.S.A GROUP №
1.002.13.0 від 13.05.2013 року визначено
вартість відновлювального ремонту, яка
складає 3967,43 грн. Страхова подія
оформлена співробітниками СВ
Ленінського ЗМУ ГУМВС України в
Запорізький області.

Страховою компанією «АХА Страхування»
позивачці було сплачено страхове
відшкодування в розмірі 3707,43 грн.

Залишок не сплаченої вартості майнової
шкоди складає 260,00 грн., що становить
розмір франшизи, яка передбачена
договором між страховиком та
застрахованою особою, яка відповідачем
до теперішнього часу не відшкодована.

Статтею 9 ЗУ «Про страхування»
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми
за договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи,
якщо вона була передбачена договором
страхування.

Згідно п.10.2 договору добровільного
страхування наземного транспорту №
93740Га/12зп від 09.08.2012р. франшиза (частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком ) внаслідок ДТП складає 260,00
грн.

Відповідно до ст..29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані із
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу , розрахованого у порядку ,
встановленому законодавством.

Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Відповідно
до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки) та
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана майну
фізичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6, який 01.05.2013р. перебував у
будинку, належному ОСОБА_3 та
здійснював ремонт, підтвердив
обставини пошкодження автомобіля, що
саме відповідач ОСОБА_4 під час
конфлікту рукою пошкодив скло, а потім
присів на капот автомобілю.

Свідок ОСОБА_7, який є працівником
Ленінського РВ ЗМУ України в
Запорізький області і який 01.05.2013р. за
викликом ОСОБА_3 виїзджал на місце
події та опитував і ОСОБА_4 і ОСОБА_3, в
судовому засіданні пояснив, що
заявниця скаржилася на сина сусідів
ОСОБА_4, який ушкодив її автомобіль та
намагався витягти її з автомобіля, в
зв'язку з чим, їй заподіяно тілесні
ушкодження. ОСОБА_4 заперечував проти
пояснень ОСОБА_3 При огляді автомобіля
дійсно було виявлено пошкодження
капоту та скла, які були зафіксовані
фотоапаратом. Весь зібраний матеріал
був пізніше переданий в слідчий відділ
райвідділу.

Крім того, до матеріалів справи
долучено копію з журналу реєстрації
записів чергових за 01.05.2013 р.,
відповідно до якої зафіксований факт
виклику ОСОБА_3 працівників міліції; а
також факт спричинення внаслідок вище
перелічених дій ОСОБА_4 матеріального
збитку ОСОБА_3 та висновок спеціаліста
ЗОБМЕ за № 469 від 23.05.2013 р., відповідно до
якого тілесні ушкодження ОСОБА_3
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження.

Таким чином суд, аналізуючи
надані докази приходить до висновку,
що факт заподіяння відповідачем
ОСОБА_4 майнової шкоди позивачки
ОСОБА_3, а саме автомобіля НОМЕР_1,
доведеним, а тому з нього на її користь
підлягає стягнення 260, 00 грн. в якості
відшкодування невиплаченої франшизи.

Що стосується вимог відносно
стягнення з відповідача понесених
витрат витрати на придбання
медикаментів на загальну суму 923,17 грн.
та неотриманого доходу як фізична
особа-підприємець через лікування
протягом 10 днів, то суд вважає їх
такими, що не підлягають задоволенню
через їх недоведеність. Безперечних
доказів, які б свідчили про наявність
зв'язку між подіями 01.05.2013 року та
загостренням хронічної хвороби
позивачкою не надано, як і не надано
доказів того, що під час вимушеного
лікарняного вона могла отримати дохід
саме в розмірі 6500грн.

Вiдповiдно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслiдок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членiв її
ciм'ї чи близьких родичiв; у душевних
стражданнях, яких фiзична особа зазнала
у зв'язку iз знищенням чи пошкодженням
її майна; у приниженнi честi та гiдностi
фiзичної особи, а також дiлової
репутацiї фiзичної або юридичної особи.
Моральна шкода вiдшкодовується грiшми,
iншим майном або в iнший спосiб. Розмiр
грошового вiдшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно вiд
характеру правопорушення, глибини
фiзичних та душевних страждань,
погiршення здiбностей потерпiлого або
позбавлення його можливостi їх
реалiзацiї, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
пiдставою для вiдшкодування, а також з
урахуванням iнших обставин, якi мають
iстотне значення. При визначеннi розмiру
вiдшкодування враховуються вимоги
розумностi i справедливостi.

В частині стягнення моральної шкоди в
зв'язку із пошкодженням майна
позивачки ОСОБА_3, через що був
порушений її звичний спосіб життя,
вона змушена витратити певний час
для вирішення цієї конфліктної
ситуації, що призвело до душевного
дискомфорту. Але разом з тим суд
вважає, що заявлена сума моральної
шкоди є надто великою і тому підлягає
задоволенню частково в розмірі 1500 грн.

Стосовно зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП, суд приходить до наступного.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_4 посилається на наступні докази:

- Висновок спеціаліста за № 455/с від 21.05.
2013 р., відповідно до якого тілесні
ушкодження, виявлені у ОСОБА_4,
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження.

- Копія довідки травмпункту від 01.05.2013 р.

Суд критично ставиться до
зазначених доказів, як таких, що мають
підтверджувати факт спричинення
ОСОБА_4 тілесних ушкоджень саме
відповідачем по зустрічному позову при
обставинах, зазначених у зустрічній
позовній заяві.

Оцінюючи зазначені докази, суд
звертає увагу на наступні факти: ОСОБА_4
звернувся до Запорізького обласного
бюро судово-медичної експертизи тільки
21.05.2014 р. (через три тижні після
інциденту 01.05.2013 р.), та у запереченні на
позов зазначав, що весь цей час був
хворий і «тільки як зміг більш-менш
рухати правою ногою», в судовому
засіданні ОСОБА_4 надав пояснення, що з
01.05.2013 р. по 21.05.2013 р. він на лікарняному
не був і весь цей час працював на посаді
водія.

Щодо висновку спеціаліста від 21.05.2014
р., який надав суду ОСОБА_4 в дослідній
частині зазначено ( абз. 6) , що згідно
амбулаторній картці , ОСОБА_4 було
досліджено травматологом 03.05.2013 р. зі
скаргами на болі в області правого
стегна, проте в амбулаторній картці
ОСОБА_4 зазначено, що травма яку він
отримав 01.05.2013 р., є виробнича, тобто
отримана на виробництві, під час
робочого часу внаслідок ДТП. Допомогу
йому було надано у п'ятій міській
лікарні. Зазначені у висновку
обставини спростовують інформацію,
яку ОСОБА_4 викладав у зустрічному
позові та пояснення які він надавав у
судовому засіданні.

У судовому засіданні ОСОБА_4 була
надана довідка Ленінського РВ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізький області
від 20.01.2014 р. у якій зазначено, що 20.01.2013
р. по факту заяви ОСОБА_4 від 01.05.2013 р.
було відкрито кримінальне провадження
за № 0000280.

Як було встановлено судом до
теперішнього часу триває досудове
слідство, рішення по цій справі ще не
прийняте, тому посилання позивача
ОСОБА_4, що умисні тілесні ушкодження
йому заподіяні саме ОСОБА_3 є
передчасними.

За таких обставин, зустрічні
позовні вимоги не доведені сукупністю
належних, допустимих та достатніх
доказів, в зв'язку з чим суд приходить
до висновку про необґрунтованість
зустрічної позовної заяви та відмови в
її задоволенні.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ЦПК України
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних та юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих доказів

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають також стягненню на користь
позивача судові витрати в розмірі 229,41
грн., пропорційно задоволенням
вимогам.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215 ЦПК
України, 22, 23, 289, 1166 ЦК України суд,

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 260,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
1500,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 229,41 (двісті
двадцять дев'ять грн. 41 коп. )

В іншій частині позову відмовити.

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.