АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2079/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 5,37 Дудніченко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. РІШЕННЯ
31 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДмитренка М.
І.суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 25 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
треті особи на стороні відповідача:
Звенигородська Державна нотаріальна
контора, ОСОБА_8 про визнання права
власності на спадкове майно, та позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи на
стороні відповідача: Звенигородська
Державна нотаріальна контора, ОСОБА_7
про визнання права власності на
спадкове майно за законом, -
в с т а н о в и л а :
У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
її мати, ОСОБА_9. Після її смерті
відкрилася спадщина на належне їй
майно, яке складається з: житлового
будинку з господарськими будівлями за
адресою по АДРЕСА_1, вартість якого
згідно з витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 31.05.2011
за адресою по АДРЕСА_1, вартість якої
розташована в адмінмежах Моринської
сільської ради Звенигородського
району, Черкаської області, цільове
призначення - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею 2,84 грн., вартість якої
згідно з витягом від 21.03.2012 року складає
56 586,48 грн. Загальна вартість спадкового
майна складає 166 020,87 грн. На час
відкриття спадщини позивач постійно
проживала разом із спадкодавцем, але до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва не зверталася.
Як пізніше їй стало відомо, до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини звернувся син
померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_7, який і отримав
свідоцтва про право на спадщину за
Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 04.12.2013 року
встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини.

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 29.01.2014 року,
вирішено внести зміни у свідоцтва про
право на спадщину за законом, видані
Звенигородською державною
нотаріальною конторою Черкаської
області 08.06.2011 року на ім'я ОСОБА_7 у
спадковій справі №616/2010 та
зареєстровані за №1-2125, №1-2127, №1-2129,
вказавши, що він є спадкоємцем ? частини
спадкового майна, що залишилось після
смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що звернувшись до нотаріуса
з заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, отримала відмову,
оскільки, на спадкове майно померлої
ОСОБА_9 видано свідоцтва про право на
спадщину на користь іншого спадкоємця -
ОСОБА_7

Внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину виявилося неможливим, через
те, що ОСОБА_7 відмовився надати
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину, отримані ним 08.06.2011
року.

Враховуючи неможливість оформлення у
нотаріуса свідоцтва про право на
спадщину, позивач звернулася до суду з
позовом, в якому, уточнивши свої вимоги,
просила стягнути з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 40792 грн. грошової компенсації за
? частку вже проданого ОСОБА_7
спадкового майна: житлового будинок з
господарськими будівлями за адресою:
будинок АДРЕСА_1; 13925.19 грн. грошової
компенсації за 1/2 частку вже проданого
ОСОБА_7 спадкового майна: земельної
ділянки площею 1827.5 квадратних метрів,
що становить 0.1827.5га (загальна площа
0.3655 га) розташованої за адресою
АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 судові витрати 3000 грн. за надану
правову допомогу та 830.12грн. по сплаті
судового збору.

ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_6, треті особи на стороні
відповідача: звенигородська Державна
нотаріальна контора, ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове
майно за законом. Уточнивши свої
позовні вимоги, він просив суд
перерозподілити між ним та ОСОБА_7,
ОСОБА_6, як спадкоємцями першої черги, в
рівних долях по 1/3 частині, без
виділення в натурі спадщину, що
відкрилась після смерті ОСОБА_9, і
складається з земельної ділянки,
розташованої в адмінмежах Моринської
сільської ради, Звенигородського
району Черкаської області, цільове
призначення - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
загальною площею 2,84 га, вартість якої
згідно з витягом №182/07-27 від 21.03.2012 року.
Стягнути компенсацію за вже продане
ОСОБА_7 спадкове майно: житловий
будинок з господарськими будівлями за
адресою: будинок АДРЕСА_1 вартістю 40 000
грн.; земельної ділянки розташованої
за адресою АДРЕСА_1 вартістю 10 000 грн.
Позовну заяву ОСОБА_6 просив залишити
без розгляду.

Свої вимоги ОСОБА_8 обґрунтував тим, що
він постійно проживав зі своєю матір'ю -
ОСОБА_9, і тому він має право на 1/3
частину в спадковому майні на спадщину,
яка відкрилася після смерті ОСОБА_9,
проте, за прийняттям спадщини у
встановлений законом строк до
нотаріальної контори не звернувся.

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 25 червня 2014
року позов ОСОБА_6 задоволено частково.
Вирішено визнати за ОСОБА_6 право на
спадщину за законом на ? частини
земельної ділянки площею 1,42 га
(загальна площа складає 2,84 га)
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Моринської сільської ради
Звенигородського району Черкаської
області та належала померлій на
підставі державного акту на право
власності на землю серії ЧР 4-14-18,
виданого Моринською сільською радою
Звенигородського району Черкаської
області 09 січня 2001 року та
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №18, яка належала
її матері ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 20 000
грошової компенсації за ? частку вже
проданого ОСОБА_7 спадкового майна:
житлового будинок з господарськими
будівлями за адресою: будинок АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5000
грн. грошової компенсації за 1/2 частку
вже проданого ОСОБА_7 спадкового майна:
земельної ділянки площею 1827.5
квадратних метрів, що становить 0.1827.5га
(загальна площа 0.3655 га) розташованої
за адресою АДРЕСА_1. В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити. В
позові ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на спадкове майно за
законом - відмовити. Стягнути з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_6 судові витрати: 3000
грн. за надану правову допомогу та 411
грн. 12 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_6 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції
внаслідок неповного з'ясування судом
обставин справи, порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

Судове засідання проводилося без
участі сторін по справі, які були
належним чином повідомлені про час та
дату судового засідання, проте не
з'явилися у судове засідання, причин
своєї неявки не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
та обговоривши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 25 червня 2014
року не в повній мірі відповідає
вказаним вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_9, яка являється матір'ю
позивачки - ОСОБА_6 Після її смерті
відкрилася спадщина, яка складається з:
житлового будинку з господарськими
будівлями за адресою по АДРЕСА_1,
земельної ділянки за адресою по
АДРЕСА_1, земельної ділянки, що
розташована в адмінмежах Моринської
сільської ради Звенигородського
району, Черкаської області, цільове
призначення - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею 2,84 грн.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_9 є її діти - ОСОБА_7,
ОСОБА_6, та ОСОБА_8, однак, у встановлений
законом термін до нотаріальної контори
з заявою про прийняття спадщини
звернувся лише ОСОБА_7

Згідно спадкової справи №616-2010 08 червня
2011 року ОСОБА_7, як спадкоємець за
законом, звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, при цьому не вказавши, що є і
інші спадкоємці.

08 червня 2011 року ОСОБА_7 отримав:
1)свідоцтво про право на спадщину за
законом, на жилий будинок номер 4, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Вартість
спадкового майна, на яке видано
свідоцтво становить 81584,00 грн.;
2)свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну ділянку площею 0,37
га, призначеної для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована в АДРЕСА_1. Вартість
спадкового майна, на яке видано
свідоцтво становить 23594,05 грн.; 3) крім
того, ОСОБА_7 видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на земельну
ділянку площею 2,84 га, призначеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Моринської сільської ради
Звенигородського району, Черкаської
області. Вартість, вказаного у
свідоцтві спадкового майна складає
32224,65 грн.

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 04.12.2013 року
встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини.

Маючи намір отримати свідоцтво про
право на спадщину, ОСОБА_6 звернулася до
нотаріальної контори з відповідною
заявою.

Згідно постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій від 19 грудня
2013 року, нотаріус відмовив ОСОБА_6 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке залишилося після смерті
ОСОБА_9, мотивуючи відмову тим, що
ОСОБА_6 вчасно не звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а свідоцтва про
право на спадщину за законом видані
іншому спадкоємцю.

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 29.01.2014 року,
вирішено внести зміни у свідоцтва про
право на спадщину за законом, видані
Звенигородською державною
нотаріальною конторою Черкаської
області 08.06.2011 року на ім'я ОСОБА_7 у
спадковій справі №616/2010 та
зареєстровані за №1-2125, №1-2127, №1-2129,
вказавши, що він є спадкоємцем ? частини
спадкового майна, що залишилось після
смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після чого ОСОБА_6 повторно звернулася
до нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину.

Проте, нотаріус винесла постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій,
оскільки, ОСОБА_6 вчасно не звернулася
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а свідоцтва про
право на спадщину за законом видані
іншому спадкоємцю. Крім того,
зазначено, що внести зміни у свідоцтва
неможливо, так як спадкоємець ОСОБА_7
відмовився надати їх нотаріальній
конторі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1267 ЦК України
визначено, що частки у спадщині кожного
із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо
після спливу строку для прийняття
спадщини і після розподілу її між
спадкоємцями спадщину прийняли інші
спадкоємці (частини друга і третя
статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає
перерозподілу між ними. Такі
спадкоємці мають право вимагати
передання їм у натурі частини майна,
яке збереглося, або сплати грошової
компенсації.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог в частині
стягнення грошової компенсації за ?
частку вже проданого ОСОБА_7 спадкового
майна, суд першої інстанції виходив з
вартості майна, визначеної у договорі
купівлі-продажу житлового будинку від
15 липня 2013 року та у договорі
купівлі-продажу земельної ділянки від
15 липня 2013 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

Згідно п.3 договору купівлі-продажу
житлового будинку від 15 липня 2013 року
продаж відчужуваного житлового
будинку з надвірними спорудами за
домовленістю вчинюється за 40 000 грн.

Згідно п.2.1. договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 15 липня 2013 року
продаж вчинено за 10 000 грн.

Відповідно до положень цивільного
законодавства, зокрема, ст.ст. 626 - 632 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору становлять умови, визначені
на розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

Отже, ціна у договорах купівлі-продажу
житлового будинку та земельної ділянки
від 15 липня 2013 року визначена сторонами
за спільною домовленістю і є
узгодженою умовою цивільно-правової
угоди.

Системний аналіз положень ст. ст. 1216, 1218,
1267 ЦК України дає підстави дійти
висновку, що на день відкриття спадщини
до її складу входило право на житловий
будинок, земельні ділянки, частку якого
позивач-спадкоємець мав право
спадкувати за законом. За умови
прийняття позивачкою спадщини у
строки, визначені ЦПК України, вона б
успадкували право на 1/2 частини
спадкового майна.

Колегія суддів приходить до висновку,
що, вирішуючи питання про сплату на
підставі ст. 1280 ЦК України відповідачем
грошової компенсації, необхідно
виходити із вартості спадкового майна
вказаної у свідоцтвах про право на
спадщину.

Тобто, з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
необхідно стягнути 40 792 грн. грошової
компенсації за 1/2 частку вже проданого
ОСОБА_7 спадкового майна - житлового
будинку номер АДРЕСА_1 та 11 797 грн.
грошової компенсації за 1/2 частку вже
проданого ОСОБА_7 спадкового майна -
земельної ділянки площею 1827.5
квадратних метрів, що становить 0.1827.5га
(загальна площа 0.3655 га) розташованої
за адресою АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене при
неповному з'ясуванні обставин справи
та з порушенням норм матеріального
права, а тому підлягає зміні, в частині
визначення розміру грошової
компенсації, яка підлягає до стягнення
з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 за вже
продане спадкове майно.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

В зв'язку з викладеним підлягає зміні
розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 25 червня 2014 року
- задовольнити частково.

Рішення Звенигородського
районного суду Черкаської області від
25 червня 2014 року змінити в частині
визначення розміру грошової
компенсації, яка підлягає до стягнення
з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 за ? частку
вже проданого спадкового майна та в
частині розміру судових витрат.

Визначивши до стягнення з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 40 792 грн. (сорок тисяч
сімсот дев'яносто дві гривні) грошової
компенсації за 1/2 частку вже проданого
ОСОБА_7 спадкового майна - житлового
будинку номер АДРЕСА_1.

Визначивши до стягнення з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 11 797 грн. (одинадцять
тисяч сімсот дев'яносто сім гривень)
грошової компенсації за 1/2 частку вже
проданого ОСОБА_7 спадкового майна -
земельної ділянки площею 1827.5
квадратних метрів, що становить 0.1827.5га
(загальна площа 0.3655 га) розташованої
за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
судовий збір за подання позовної заяви
в сумі 830 грн. 12 коп., та 415 грн. 07 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції на протязі
двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :