Провадження № 22-ц/779/1672/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря:
Яковин М.Я.,

з участю:
представника апелянта - ОСОБА_5,

представника КП «Єдиний розрахунковий
центр» -

Прайзнера Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_4 на заочне
рішення Івано-Франківського міського
суду від 24 лютого 2014 року -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року КП «Єдиний
розрахунковий центр» пред'явило позов
до ОСОБА_4 про визнання укладеним
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій на підставі
нормативного акту обов'язкової дії. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що після прийняття на баланс
будинку АДРЕСА_1, позивачем з листопада
2011 року надавались послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій. Посилаючись на те, що
відповідач відмовляється укладати
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд, проект якого
неодноразово йому надсилався, та
продовжує користуватися послугами
позивача, КП «ЄРЦ» просило позов
задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 24 лютого 2014 року позов КП «ЄРЦ»
задоволено. Постановлено визнати
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій укладеним між КП «ЄРЦ» та
ОСОБА_4 з листопада 2011 року на підставі
нормативного акту обов'язкової дії.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_4 в
користь КП «ЄРЦ» 114,70 грн сплаченого
судового збору та 180 грн витрат,
пов'язаних із публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідача.

Не погоджуючись із даним рішенням,
представник ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, у якій посилається на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права та
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Судом, на
його думку, не було враховано того, що
відповідач ОСОБА_4 не зареєстрований та
не проживає в АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою про склад
сім'ї №02-02/2076. При цьому, вказує апелянт,
відповідач був знятий з реєстрації
07.10.2010 року. Також апелянт зазначає, що
позивач не направляв жодних пропозицій
стосовно укладення договору про
надання послуг із споживачем та вважає,
що публікація позивачем Типового
договору в пресі та в мережі Інтернет
не є пропозицією до укладення договору.
Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з
мотивів, наведених у ній. Крім того, він
пояснив, що квартира АДРЕСА_1 була
приватизована, а ОСОБА_4 був і
залишається по даний час співвласником
цієї квартири. Зазначив, що ОСОБА_4
відмовлявся від укладення договору з
КП «ЄРЦ» з поважної причини - у зв'язку
із ненаданням цим підприємством
комунальних послуг. Представник ОСОБА_4
не заперечував, що запропонований КП
«ЄРЦ» до укладення договір про надання
комунальних послуг відповідає
типовому. Вважаючи оскаржене рішення
незаконним, представник відповідача
просить його скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову КП «ЄРЦ».

Представник КП «ЄРЦ» апеляційну скаргу
не визнав, вважаючи постановлене в
даній справі рішення суду першої
інстанції законним і обґрунтованим.
Просить апеляційну скаргу відхилити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги КП «ЄРЦ»,
суд першої інстанції виходив з того, що
між позивачем, який згідно із рішенням
Івано-Франківської міської ради №2012-Х
від 02.06.2011 року прийняв на баланс
будинок по АДРЕСА_1, та відповідачем
ОСОБА_4, який проживає в даному будинку
в квартирі №46, виникли фактичні
договірні відносини з приводу надання
та споживання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій. Крім того суд вважав, що
ОСОБА_4 був зобов'язаний згідно норм ЦК
України та Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» укласти з
виконавцем послуг відповідний договір.
З таким висновком суду, погоджується і
колегія суддів, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з
листопада 2011 року КП «ЄРЦ»
нараховувало платежі за надання
комунальних послуг по особовому
рахунку, відкритому на ОСОБА_4 як
відповідального власника згаданої
вище квартири (довідки - а.с.14-15). Той
факт, що ОСОБА_4 був і являється по даний
час співвласником квартири, підтвердив
у засіданні апеляційного суду його
представник - ОСОБА_5 Тому згідно ч.1
статті 61 ЦПК України цей факт
доказуванню не підлягає.

За змістом ч.4 ст.319, ст.322 Цивільного
Кодексу України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Плата за надані комунальні
послуги відноситься до витрат по
утриманню майна. Отже, власник
зобов'язаний оплачувати надані
комунальні послуги. І цей обов'язок
власника у зв'язку із зняттям його з
реєстрації не припиняється, оскільки
він не заявив у встановленому законом
порядку про припинення отримання
комунальних послуг. Не звертався
ОСОБА_4 до КП «ЄРЦ» і з претензіями з
приводу ненадання комунальних послуг
або їх неякісного надання.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем платіжні вимоги КП «ЄРЦ»
не оплачувались взагалі з листопада
2011року по даний час, хоч у згаданій
квартирі залишався зареєстрованим
член сім'ї ОСОБА_4 (довідка - а.с.15).

Встановлено, що у спецвипуску місцевої
газети «Західний Кур'єр» за 29 вересня
2011 року було оприлюднено договір про
надання послуг з утримання будинків,
споруд, житлових комплексів або
комплексів будинків і споруд, як
договір приєднання відповідно до ст.634
ЦК України (копія газети - а.с.6-9). Цю
обставину споживачам комунальних
послуг, в тому числі й ОСОБА_4, слід було
розцінювати як пропозицію укладення
договору з КП «ЄРЦ». Оприлюднений
договір відповідає формі та змісту
типового договору, який затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.05.2009 року №529. Цього не заперечує й
представник ОСОБА_5

Згідно ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа,
яка одержала пропозицію укласти
договір, у межах строку для відповіді
вчинила юридично значиму дію, зокрема в
даному випадку продовжувала
отримувати комунальні послуги, яка
засвідчує її бажання укласти договір,
то ця дія є прийняттям пропозиції. Крім
того, колегія суддів зауважує, що копія
договору про надання комунальних
послуг була долучена до позовної заяви,
поданої в суд в серпні 2013 року, з якою
ОСОБА_4 вправі був ознайомитись до
розгляду справи по суті.

Виходячи із наведеного, посилання
представника відповідача про те, що КП
«ЄРЦ» не пропонувало ОСОБА_4 укласти
договір про надання комунальних послуг
не можуть бути прийняті до уваги.

У зв'язку із вище викладеним колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції в даній справі ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Це рішення
узгоджується також з правовою
позицією, висловленою у постанові
Верховного Суду України від 10 жовтня 2012
року у справі за позовом ТОВ
«Ковальська-Житлосервіс». Доводи
представника апелянта висновків суду
не спростовують. Тому підстав для
скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
відхилити, а рішення
Івано-Франківського міського суду від
24 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
А.Ю. Малєєв

О.Є. Меленко