22-ц/775/1029/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Васильченко
Доповідач Гаврилова Г.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Гаврилової
Г.Л.

суддів Баркової Г.Л., Сорока Г.П.

при секретарі Одінцові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
про стягнення індексації, компенсації
по заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та моральної шкоди за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 03
червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що в період з 18.06.1985р.
по 25.11.2010р. він перебував з відповідачем
у трудових відносинах. З 01.03.2003р. по
25.11.2010р. при виплаті заробітної плати
відповідач не проводив індексацію
заробітної плати, у зв'язку із чим
виникла заборгованість з 01.03.2003р. по
25.11.2010р. з урахуванням компенсації у
розмірі 2845 грн. 84 коп. Крім того, просив
стягнути з відповідача середній
заробіток за весь час затримки виплати
належних сум з 26.11.2010р. по 14.03.2014р. в
розмірі 101 630 грн. 03 коп. Також вважає, що
діями відповідача йому спричинена
моральна шкода,яку він оцінює в
розмірі 1000 грн. Просив стягнути на його
користь дані грошові кошти та витрати
на правову допомогу у розмірі 1000
гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 03
червня 2014 року у задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 до ПАТ «МК Азовсталь»про
стягнення індексації, компенсації по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
представник позивача
ОСОБА_2,посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та постановити нове, яким стягнути на
користь позивача заборгованість по
заробітній платі ( індексація с
компенсацієй) з 01.03.2003 року по 25.11.2010
року у розмірі 263 гривні 25 копійок,
середній заробіток за весь час
затримки виплати належних сум з 26.11.2010
року по 14.04.2014 року у розмірі 180 616
гривень 80 копійок, моральну шкоду у
розмірі 1000 гривнень та витрати на
правову допомогу у розмірі 1000 гривень.

Позивач ОСОБА_1, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, до суду не з'явився, надав заяву
про слухання справи за його
відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суд
виходив з того, що заробітна плата
позивача була індексована відповідно
до норм діючого законодавства, в тому
числі випереджуючим шляхом, в зв'язку з
чим вимоги щодо сплати індексації та
компенсації втрати частини грошових
доходів в зв'язку з порушенням строків
задоволенню не підлягають, отже
відсутні підстави для задоволення і
супутніх вимог.

Судова колегія не погоджується з таким
висновками суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.06.1985
року по 25.11.2010 року перебував у трудових
відносинах з ПАТ «МК «Азовсталь», що
підтверджується відповідними записами
в трудовій книжці. За цей період йому
нараховувалась та виплачувалась
заробітна плата.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078, що дає можливість
частково або повністю відшкодувати
подорожчання споживачів товарів та
послуг. Об'єктом індексації грошових
доходів населення є оплата праці як
грошовий дохід громадян, одержаний
ними в гривнях на території України і
який не має разового характеру.

Структуру заробітної плати визначено
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість та за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції із статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
114/8713.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3 Закону компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду із позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати і у разі
порушення законодавства про її
виплату, працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснила, що позивачу з
2003рік по вересень 2005 року сума
індексації заробітної плати не
сплачувалась. Дані обставини
підтверджуються також письмовими
доказами, а саме розрахунковим листами
заробітної плати ОСОБА_1 за даний
період. ( а.с. 100-111)

Отже, індексація заробітної плати з
компенсацією в розмірі 263 гривні 25
копійок, яка визначена підприємством
за період з березня 2003 року по вересень
2005 року та не оспорюється позивачем, є
заборгованістю підприємства перед
ОСОБА_1 та ця частина заробітної плати
не була виплачена позивачу при
звільненні у листопаді 2010 року.

В апеляційній скарзі позивач просить
стягнути на його користь суму
заборгованості з індексації та
компенсації по заробітній платі саме в
розмірі 263 гривні 25 копійок.( а.ас.71)

Таким чином, враховуючи вимоги частини
1 статті 303 ЦПК України, з урахуванням
вимог, заявлених у суді першої
інстанції та меж доводів апеляційної
скарги, судове рішення в частині
відмови у задоволені позову стосовно
стягнення індексації з компенсацією по
заробітній платі підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення на користь позивача 263 гривні
25 копійок.

Переглядаючи судове рішення в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
судова колегія виходить з наступного.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_1 просив
стягнути середній заробіток за період
з 26.11.2010 року по 14.03.2014 року в розмірі 180
616 гривень 80 копійок, виходячи з
середньоденної заробітної плати 218,40
коп., яка визначалася із заробітної
плати за вересень-жовтень 2010 року.

Однак,оскільки позивач працював
погодинно, згідно з довідкою ПАТ МК
«Азовсталь», середньогодинна
заробітна плата ОСОБА_1 перед
звільненням, визначена за правилами,
передбаченими Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, становила 27.30 грн. З цим розміром
середнього заробітку погодився
представник позивача в судовому
засідання апеляційного суду. За період
з 26.11.2010 року по 14.03.2014 рок ОСОБА_1
відпрацьовано 7233 години. ( а.с.138)

З урахуванням цих обставин та меж
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення
середнього заробітку з 26.11.2010 року по
14.03.2014 рок, апеляційний суд визначає
середній заробіток за час затримки
виплати, з урахуванням вимог ст.11 ЦПК
України, в сумі ( 7233 години х 27,30 грн) =197
460,90 гривень.

Однак, згідно з положеннями п.20
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» ,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Як встановлено судом при звільненні
ОСОБА_1 підприємство не виплатило йому
частину заробітної плати у вигляді
індексації у розмірі 110 грн.67 грн., що
разом із компенсацією становить 263
гривні 25 копійок., яка в даному випадку
є спірною. Разом з цим, за цей же період
позивачу було нараховане та сплачено
суму заробітної плати у розмірі 47 880,00
гривень. ( а.с. 140)

Отже, сума невиплаченої заробітної
плати у вигляді індексації, яка не
сплачувалась ОСОБА_1 помісячно
складала:

В березні 2003 року - заробітна плата, що
підлягала індексації 623,52 грн., сума
індексації 0;

в квітні 2003 року - заробітна плата 924,11
грн. - індексація 0 гривень ;

в травні 2003 року - заробітна плата
805,04грн., індексація 4.02 гривень;

в червні 2003 року заробітна плата
807,44грн., індексація 4.02 гривень;

в липні 2003 року заробітна плата
932,58грн., індексація 4.02 гривень;

в серпні 2003 року заробітна плата
400,87грн., індексація 4.02 гривень;

в вересні 2003 року заробітна плата
120,13грн., індексація 1.32 гривень;

в жовтні 2003 року заробітна плата
968,54грн., індексація 4.02 гривень;

в листопаді 2003 року заробітна плата
741,59грн., індексація 4.02 гривень;

в грудні 2003 року заробітна плата
951,49грн., індексація 4.02 гривень;

в січні 2004 року заробітна плата
838,17грн., індексація 15.08 гривень;

в лютому 2004 року заробітна плата
802,50грн., індексація 21.27 гривень;

в березні 2004 року заробітна плата
509,77грн., індексація 27.07 гривень;

в квітні 2004 року заробітна плата 794,96
грн., індексація 0.00 гривень;

в травні 2004 року заробітна плата
709,71грн., індексація 0.00 гривень;

в червні 2004 року заробітна плата
992,95грн., індексація 0.00 гривень;

в липні 2004 року заробітна плата 1482,68
грн., індексація 0.00 гривень;

в серпні 2004 року заробітна плата
1382,79грн., індексація 0.00 гривень;

в вересні 2004 року заробітна плата
2020,76грн., індексація 0.00 гривень;

в жовтні 2004 року заробітна плата 128,62
грн., індексація 0.00 гривень;

в листопаді 2004 року заробітна плата
1618,01грн., індексація 4.64 гривень;

в грудні 2004 року заробітна плата
2238,62грн., індексація 13.15 гривень;

в січні 2005 року заробітна плата
2212,78грн., індексація 0.00 гривень;

в лютому 2005 року заробітна плата
1853,93грн., індексація 0.00 гривень;

в березні 2005 року заробітна плата
2413,36грн., індексація 0.00 гривень;

в квітні 2005 року заробітна плата 2267,47
грн., індексація 0.00 гривень;

в травні 2005 року заробітна плата
2333,64грн., індексація 0.00 гривень;

в червні 2005 року заробітна плата
1846,86грн., індексація 0.00 гривень;

в липні 2005 року заробітна плата 167,95
грн., індексація 0.00 гривень;

в серпні 2005 року заробітна плата
2367,64грн., індексація 0.00 гривень;

в вересні 2005 року заробітна плата
2133,27грн., індексація 0,00 гривень. (
а.с.48-49)

Отже, при загальній виплаченій
заробітній платі за спірний період у
розмірі 47 880,00 гривень, сума
невиплаченої заробітної плати у
вигляді індексації за цей період
становила110 грн.67 грн., що разом із
компенсацією становить 263 гривні 25
копійок, та складає 0,55 % від заробітної
плати.

Тому, визначаючи розмір середнього
заробітку до стягнення, колегія суддів
вважає необхідним задовольнити
частково позовні вимоги ОСОБА_1 - в
розмірі частки тієї заробітної плати,
яка не виплачена позивачу при
звільненні та є спірною, а саме, в сумі
263 гривні 25 копійок, розрахувавши цю
суму наступним чином:

(197 460,90 гривень х 0,55% х 100%)= 1086 гривень 03
копійки, де 197 460,90 гривень - середній
заробіток за час розрахунку при
звільненні з 26.11.2010 року по 14.03.2014 рік ,
055%- відсоток невиплаченої заробітної
плати від виплаченої заробітної плати.

Враховуючи, що факт порушення трудових
прав ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження
в судовому засіданні, обґрунтованими
визнаються і позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
оскільки, у відповідності з
положеннями ст.237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, колегія суддів
виходив з принципів розумності та
справедливості, також наведених
позивачем обґрунтувань моральних
страждань і визначає до відшкодування
100 грн.

У зв'язку із викладеним, апеляційна
скарга позивача підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду про
відмову у позові ОСОБА_1 про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди,
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Перевіряючи судове рішення, в частині
відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні судових
витрат в розмірі 1 000 грн., апеляційний
суд виходить з наступного.

Зі справи вбачається, що правова
допомога надавалася ОСОБА_1 адвокатом
ОСОБА_3 (а.с.14). На підтвердження оплати
правової допомоги в розмірі 1 000 грн.
позивачем надана квитанція, в якій
адвокатом ОСОБА_3 зазначено про
отримання вказаної суми.

Отже пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог з
відповідача на користь позивача
підлягають до стягнення судові витрати
на правову допомогу у розмірі 13 гривень
70 копійок.(заявлені позовні вимоги у
розмірі 105475,87 грн.( 101630.03+2845.84+1000),
задоволено на суму 1449,28 грн, що
становить 1,37%)

На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України з ПАТ МК
«Азовсталь» на користь держави
підлягає стягненню судовий збір за
розгляд справи в сумі 365гривень 40
копійок( 243грн. 60 коп. та 121,80 грн.)

Керуючись ст. ст. 303 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
03червня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 про стягнення індексації,
компенсації по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Металургійний комбінат
«Азовсталь» на користь ОСОБА_1
індексацію заробітної плати і
компенсацію втрати її частини в сумі 263
гривні 25 копійок, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні -1086 гривень 03 коп.,
відшкодування моральної шкоди - 100
гривень , витрат на правову допомогу -у
розмірі 13 гривень 70 копійок, а всього
1462 гривні 98 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Металургійний комбінат
«Азовсталь» у дохід держави судовий
збір у розмірі 365 гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді