Справа № 428/1695/13-ц
Провадження № 2/428/137/2014
Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:
головуючого судді
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТДВ СК «Альфа-Гарант», -
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до
Сєвєродонецького міського суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТДВ
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_3 від 06 червня 2008 року
транспортний засіб марки - MITSUBISHI,
моделі - COLT 1300, реєстраційний номер
НОМЕР_1, належить позивачу на праві
приватної власності. В даному
свідоцтві вписана третя особа, ОСОБА_4,
яка теж має право на керування даним
транспортним засобом. 01 січня 2009 року
приблизно о 13 годині 30 хвилин в м.
Сєвєродонецьку на перехресті вул.
Курчатова та вул. Новікова сталася
дорожня транспортна пригода, а саме
зіткнення транспортного засобу DAEWOO NEXIA
СПГ, державний номер НОМЕР_2, з
транспортним засобом MITSUBISHI, моделі - COLT
1300, державний номер НОМЕР_1, який стояв
на перехресті. На час ДТП за кермом у
позивача знаходилась ОСОБА_4, а за
кермом іншої машини знаходився ОСОБА_5.
В результаті ДТП транспортний засіб
позивача отримав пошкодження, які
викладені у висновку № 157-1/03
експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню розміру
нанесеного збитку власнику
транспортного засобу. Згідно виданої
довідки № 94 від 10 лютого 2009 року
визначено, що правопорушником ДТП, яка
сталася між сторонами по справі є
ОСОБА_5 та більш того згідно постанови
Сєвєродонецького міського суду від 26
січня 2009 року вказана особа була
притягнута до адміністративного
стягнення. Дане рішення вступило в
законну силу. Таким чином, згідно
названого документу визначена
вартість втрати товарної ціни
транспортного засобу в розмірі 5 001 грн.
45 коп., та визначений матеріальний
збиток, який становить 16 645 грн. 61 коп.
Частково страхова компанія
відшкодувала понесені збитки в розмірі
13 911 грн. 35 коп., згідно листа № 021-21 від 28
січня 2009 року з відділення ПАТ «ПУМБ».
Тому позивач вважає, що остаточну суму
матеріального збитку повинен нести
відповідач в розмірі 2 734 грн. 26 коп. (16
645,61 грн. - 13 911,35 грн.). Також згідно
квитанції № 437391 від 19 березня 2009 року
позивач сплатив за проведення
експертної оцінки визначення втрати
товарного стану та виявлених ушкоджень
свого транспортного засобу грошову
суму в розмірі 400 грн., яку теж вважає
повинен сплатити відповідач. В зв'язку
з тим, що ДТП сталася під час різдвяних
свят, то після свят позивач був
вимушений неодноразово звертатися з
домашнього телефонного номера НОМЕР_4)
до страхової компанії для з'ясування
всіх необхідних моментів для отримання
страхових виплат. Тому на період з 01
січня 2009 року по 31 січня 2009 року позивач
вимушений в телефонному режимі
звертатися до страхової компанії та
теж вважає поніс зайві витрати в
розмірі 14 грн. 65 коп. За послугу банку
позивач сплатив 30 грн., згідно
квитанції № 14 від 28 січня 2009 року. Також
позивач при зарахуванні страхового
відшкодування поніс витрати в розмірі
139 грн. 11 коп. - вартість послуги банку за
поповнення карткового рахунку. Вважає,
що вказані витрати також повинен
сплатити відповідач. Також 08 січня 2009
року позивач в зв'язку з ДТП вимушений
був виїжджати до свого офіційного
дилера по транспортному засобу в м.
Алчевськ для заміни заднього бампера.
Вказана послуга коштувала позивачу
згідно заказу наряду № A3H0004423 від 08
січня 2009 року 128 грн. та була сплачена
згідно фіскального чеку від 08 січня 2009
року. 04 лютого 2009 року позивач також у
зв'язку з названою вище ДТП виїжджав до
свого офіційного дилера по
транспортному засобу в м. Луганськ для
регулювання розвал сходження. Вказана
послуга коштувала позивачу згідно
заказу наряду № ЛЗН0006090 від 04 лютого 2009
року 128 грн. та була сплачена згідно
квитанції № 5652/1011065 від 04 лютого 2009 року
та комісії банку № 5652/1011066 від 04 лютого
2009 року. Також згідно фіскального чеку
від 04 лютого 2009 року позивач поніс
витрати на паливо в розмірі 110 грн. для
поїздок в сервісний центр. Вважає, що
вказані витрати також повинен сплатити
відповідач в зв'язку з тим, що по діям
відповідача позивачу необхідно було
зайве нести витрати. На час ДТП позивач
є інвалідом 2-ї групи загального
захворіння, згідно виписки з акту
огляду МСЕК № 065429 від 19 лютого 2008 року.
Тому користуватися транспортним
засобом було вкрай необхідно позивачу.
Тому позивач був вимушений укласти
договір № 8 від 02 лютого 2009 року з ПМП
«Транспортник». Згідно даного договору
позивачу надали послуги з перевезення
пасажира в індивідуальному порядку по
необхідності. До даного договору
складені акти здачі прийому наданих
послуг за лютий, березень, квітень,
травень та червень місяці 2009 року.
Згідно укладеного договору послуг було
надано на загальну суму 3 320 грн. Сплата
вказаної суми проведена в повному
обсягу. Вважає, що вказані витрати
також повинен сплатити відповідач в
зв'язку з тим, що по його діям позивач не
міг обходитися без транспортного
засобу. Як встановлено діагнозом МСЕК
та зроблені висновки про умови та
характер праці позивача - остеохондроз
поперекового відділу хребта, протрузія
диска після операції. Виражений
больовий синдром. Позивачу потрібність
транспортного засобу була вкрай
необхідна. З часу скоєння ДТП
відповідачем по справі, позивач
вимушений був застосовувати додаткові
сили для свого життя, також в
результаті ДТП у нього був порушений
нормальний образ життя. В результаті
того, що він не міг користуватися своїм
транспортним засобом на схоронність
свого здоров'я та витрачати додаткові
кошти на свій образ життя, позивач в
результаті скоєння відповідачем ДТП
відчував душевні та моральні
страждання, що виразилось в
ускладненні його життя та не на користь
здоров'ю. До теперішнього часу позивач
є інвалідом другої групи з
вищеназваним діагнозом МСЕК. Тому
позивач вважає, що діями відповідача
нанесено моральну шкоду в розмірі 15 000
грн. Як вказано в постанові
Сєвєродонецького міського суду від 26
січня 2009 року ОСОБА_5 працював на час
здійснення ДТП у ПП «ОСОБА_6».
Згідно довідки № 11/8-64-327 від 15 травня 2011
року транспортний засіб DAEWOO NEXIA,
державний номер НОМЕР_2 зареєстрований
за відповідачем. Вважає, що
відшкодувати шкоду за водія ОСОБА_5
повинна організація де працював
Враховуючи викладене, представник
позивача просив стягнути з відповідача
вартість втрати товарної ціни
транспортного засобу в розмірі 5 001 грн.
45 коп., суму матеріального збитку в
розмірі 2 734 грн. 26 коп., витрати по
сплаті за експертну оцінку
транспортного засобу в розмірі 400 грн.,
витрати по сплаті телефонних
переговорів в розмірі 14 грн. 65 коп.,
витрати по сплаті банку 30 грн. та 139 грн.
11 коп., витрати по заміні заднього
бампера в розмірі 128 грн. та регулювання
розвал сходження в розмірі 130 грн.,
витрати на поїздки в сервісний центр в
розмірі 110 грн., витрати по договору № 8
від 02 лютого 2009 року в розмірі 3 320 грн.,
моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., а
також судові витрати по справі.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав повністю,
факти, викладені в позові підтвердив,
та просив суд позов задовольнити у
У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 також позовні вимоги
підтримав, факти, викладені в позові
підтвердив, та просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, про причину неявки суд не
повідомив, про день, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
У судовому засіданні третя особа
ОСОБА_5 заперечував проти задоволення
Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася, до суду подала заяву, в
якій просила справу розглянути за її
відсутності, проти задоволення
позовних вимог не заперечувала.
У судове засідання представник третьої
особи ТДВ СК «Альфа-Гарант» не з'явився,
про причину неявки суд не повідомив,
про день, час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Представник позивача та позивач не
заперечували проти розгляду справи за
відсутності відповідача.
У зв'язку з наведеним, суд вважає за
можливе слухати справу за відсутністю
відповідача, а матеріали, що є у справі,
достатніми для цього.
Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно з постановою Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 26
січня 2009 року ОСОБА_5, 01.01.2009 року о 13
годині 30 хвилин, в м. Сєвєродонецьку на
перехресті вул. Курчатова та вул.
Новікова, керуючи транспортним засобом
марки «DAEWOO NEXIA», д.н. НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_3, не врахував дорожню
обстановку, не вибрав безпечної
швидкості та при виникненні перешкоди
для руху, яку він об'єктивно міг
передбачити, не зміг зупинитися або
безпечно об'їхати перешкоду, здійснив
наїзд на транспортний засіб MITSUBISHI COLT
1300, державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_4, що стояв перед
перехрестям та пропускав транспорт, що
рухався по головній дорозі вул.
Курчатова, в наслідок ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Судом встановлено, що власником
транспортного засобу MITSUBISHI COLT 1300,
державний номер НОМЕР_1, 2008 pоку випуску,
є ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.06.2008
року, та має право керування ОСОБА_4.

Згідно з довідкою № 94 від 10.02.2009 року,
01.01.2009 року на перехресті вул.
Курчатова- Новікова водій ОСОБА_5,
керуючи транспортним засобом по вул.
Новікова, скоїв наїзд на автомобіль,
який стояв перед перехрестям з вул.
Курчатова під керуванням ОСОБА_4
Учасники ДТП: водій ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, транспортний засіб «DAEWOO
NEXIA», д.н. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, транспортний
засіб MITSUBISHI COLT 1300, д.н. НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_2

Згідно з листом начальника ВРЕР м.
Сєвєродонецька при УДАІ УМВС України у
Луганській області № 11/8-64-327 від 17.05.2011
року, за обліковими даними ВРЕР м.
Сєвєродонецька автомобіль «DAEWOO NEXIA»
д.н. НОМЕР_2 з 29.03.2008 року зареєстровано
за гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає:
АДРЕСА_1.

Згідно з заказом-нарядом № ЛЗ0006090 від 04
лютого 2009 року ТОВ «Автоцентр Енергія»
Луганськ виконані роботи по
вищевказаному заказу-наряду
регулювання розвал-сходження
автомобіля MITSUBISHI COLT 1300, реєстраційний
номер НОМЕР_1, платник ОСОБА_2

Згідно з квитанцією № 5652/1011065 від 04
лютого 2009 року ОСОБА_2 було сплачено за
вищевказану роботу 128,00 грн.

Відповідно до чеку АГЗП № 4 ТОВ
«Торговий Дім «Марічка» від 04 лютого 2009
року витрати на бензин А-98 у розмірі 110,00
грн.

Згідно з заказом-нарядом № АЗН0004423 від
08 січня 2009 року ТОВ «Автоцентр Енергія»
Алчевськ виконані роботи по
вищевказаному заказу-наряду заміна
заднього бамперу автомобіля MITSUBISHI COLT
1300, реєстраційний номер НОМЕР_1, платник
ОСОБА_2

Згідно з чеком від 08 січня 2009 року
ОСОБА_2 було сплачено за вищевказану
роботу 128,00 грн.

Як вбачається зі списку переговорів з
номеру НОМЕР_4 з 01.01.2009 року по 31.01.2009
року переговори з м. Луганськ на суму
14,65 грн.

Згідно з договором № 8 на надання
послуг по перевезенню пасажира в
індивідуальному порядку від 02 лютого
2009 року ПМП «Транспортник» надавало
ОСОБА_2 послуги по перевезенню в
індивідуальному порядку та згідно
актів здачі-прийому наданих послуг
ОСОБА_2 були надані послуги з його
перевезення за лютий, березень,
квітень, травень та червень місяця 2009
року на загальну суму 3 320 грн., які,
згідно з квитанціями до прибуткового
касового ордеру № 15 від 27.02.2009 року, № 27
від 31.03.2009 року, № 33 від 30.04.2009 року, № 41
від 29.05.2009 року, № 47 від 30.06.2009 року, він
оплатив у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
імовірність заподіяння шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність по використанню,
транспортуванню, зберіганню предметів,
речовин і інших об'єктів виробничого,
господарського чи іншого призначення,
які мають такі ж властивості.

Майнова відповідальність за шкоду,
заподіяну діями таких джерел, має
наставати як при цілеспрямованому їх
використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля). Під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється
юридична особа або громадянин, що
здійснюють експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки в силу права
власності, повного господарського
відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела
підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела (шофер, машиніст, оператор і
т.ін.).

Згідно з постановою Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
26.01.2009 року та листом начальника ВРЕР м.
Сєвєродонецька при УДАІ УМВС України у
Луганській області № 11/8-64-324 від 17.05.2011
року, відповідач ОСОБА_3 володіє
автомобілем DAEWOO NEXIA р.н. НОМЕР_2.

Таким чином, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, а саме
транспортним засобом DAEWOO NEXIA, р.н.
НОМЕР_2, підлягає відшкодуванню
власником джерела підвищеної безпеки -
ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з довідкою філії ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк» в м.
Луганську № 021-21 від 28.01.2010 року, 29.04.2009
року на картковий рахунок НОМЕР_5,
відкритий на ім'я ОСОБА_2 у відділенні в
м. Сєвєродонецьку Філії ПАТ «Перший
Український Міжнародний банк» в м.
Луганську, зарахований платіж в сумі 13
911, 35 грн. Відправник платежу ТДВ СК
«Альфа-Гарант». Призначення платежу -
страхове відшкодування ОСОБА_2.

Таким чином, у відшкодування завданої
внаслідок ДТП шкоди позивачем від ТДВ
СК «Альфа-Гарант» отримано страхове
відшкодування у сумі 13 911, 35 грн.

Проте, згідно з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 157-1/03
від 18-19.03.2009 року експерт прийшов до
наступного: ринкова вартість
автомобіля MITSUBISHI COLT 1300, державний номер
НОМЕР_1, на момент ДТП складає 108 390, 74
грн. Вартість відновлюваного ремонту
після ДТП автомобіля MITSUBISHI COLT 1300,
державний номер НОМЕР_1, складає 16 645, 61
грн. Матеріальна шкода спричинена
власнику автомобіля MITSUBISHI COLT 1300,
державний номер НОМЕР_1, від пошкоджень
в наслідок ДТП складає 21 647, 06 грн.

Відповідно до п. 32.7 ст. 37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності» (в
редакції, що діяла станом на час
виникнення спірних правовідносин)
відповідно до цього Закону страховик
або МТСБУ не відшкодовує шкоду,
пов'язану із втратою товарного вигляду
вартості транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно з висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 157-1/03
від 18-19.03.2009 року по визначенню
оціночної вартості матеріальної шкоди,
завданої володільцю автомобілю MITSUBISHI
COLT 1300, державний номер НОМЕР_1,
внаслідок пошкоджень вартість
відновлюваного ремонту вказаного
автомобілю складає 16 645, 61 грн., втрата
його товарного вигляду 5 001, 45 грн.

Виходячи з вищенаведених норм закону
та встановлених у судовому засіданні
обставин, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2 про стягнення з відповідача
ОСОБА_3 на його користь матеріальної
шкоди у вигляді: втрати товарної
вартості транспортного засобу у сумі 5
001 гривня 45 копійок, страхового
відшкодування у сумі 2 734 гривні 26
копійок, підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Крім цього, суд також вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача затрати по сплаті
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження у сумі
400 гривень 00 копійок, сплата якого
підтверджується розрахунковою
квитанцією серії УААА № 437391 від 19.03.2009
року.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає їх такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (чинного на момент виникнення
правовідносин за договором про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів) потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК
України. Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог ст. 23 ЦК України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону.
Різницю між сумою відшкодування,
визначеною судом, та сумою, яка має бути
відшкодована страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Виходячи з вимог закону та
встановлених судом фактів, не
заперечуючи проти того, що позивачу
ОСОБА_2 завдані моральні страждання та
незручності, пов'язані з наслідками
ДТП, суд вважає, що розмір моральної
шкоди, зазначений позивачем у позовній
заяві значно завищений та не
відповідає тривалості моральних
страждань позивача та тяжкості
наслідків, тому, виходячи з тривалості
та характеру моральних страждань,
засад розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що
стягненню з відповідача на користь
позивача ОСОБА_2 підлягає моральна
шкода у сумі 1 000, 00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача на його користь витрати по
сплаті телефонних переговорів у сумі 14
грн. 65 коп., витрати по сплаті банку 30
грн. та 139 грн. 11 коп., витрати по заміні
заднього бампера у сумі 128 грн. та
регулювання розвал сходження у сумі 130
грн., витрати на поїздки в сервісний
центр у сумі 110 грн. та витрати по
договору № 8 від 02 лютого 2009 року у сумі
3 320 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України позивачі
мають право на відшкодування втрат,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрат, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Отже, враховуючи вимоги ст. 22 ЦК
України, суд вважає, що у частині
стягнення витрат по сплаті телефонних
переговорів у сумі 14 грн. 65 коп., витрат
по сплаті банку 30 грн. та 139 грн. 11 коп.,
витрат по заміні заднього бампера у
сумі 128 грн. та регулювання розвал
сходження у сумі 130 грн., витрат на
поїздки в сервісний центр у сумі 110 грн.
та витрат по договору № 8 від 02 лютого
2009 року у сумі 3 320 грн., слід відмовити,
оскільки вказані витрати не є
реальними збитками і не підлягають
відшкодуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_2 пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог
судовий збір у сумі 91, 36 грн. , а
також стягнути з позивача ОСОБА_2 на
користь держави недоплачений судовий
збір у сумі 270, 07 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 80, 88, 208, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 979, 1167, 1187, 1188,
1194 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», п. 3, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТДВ
СК «Альфа-Гарант», задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду у вигляді: втрати
товарної вартості транспортного
засобу у сумі 5 001 (п'ять тисяч одна)
гривня 45 копійок, страхового
відшкодування у сумі 2 734 (дві тисячі
сімсот тридцять чотири) гривні 26
копійок, затрат по сплаті висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження у сумі 400 (чотириста)
гривень 00 копійок, а всього - 8 135 (вісім
тисяч сто тридцять п'ять) гривень 71
копійка.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у сумі 1 000 (одна тисяча)
гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
недоплачений судовий збір у сумі 270
(двісті сімдесят) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог витрати по сплаті
судового збору у сумі 91 (дев'яносто
одна) гривня 36 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному суді Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ
І.С. ПОСОХОВ