Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/2127/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Хуторна Інна Юріївна
Доповідач Шевчук А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання:Окрушко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Бердичівського
міськрайонного управління юстиції,
Державної реєстраційної служби
України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
скасування рішень про таку реєстрацію

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
реєстраційної служби Бердичівського
міськрайонного управління юстиції
(далі - реєстраційної служби
Бердичівського МРУЮ). Просила
скасувати державну реєстрацію права
власності на 40/200 ід. частин житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Бердичеві
Житомирської області за ОСОБА_4 та
скасувати рішення від 05 лютого 2014 року
про реєстрацію такого права, а також
скасувати державну реєстрацію права
власності на 40/200 ід. частин житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Бердичеві
Житомирської області за ОСОБА_3 та
скасувати рішення від 30 січня 2014 року
про реєстрацію такого права. Свої
вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідно до договору довічного
утримання від 21 листопада 2007 року,
укладеного між нею та її рідним
дядьком, ОСОБА_6, вона отримала у
власність 40/100 ідеальних частин
спірного житлового будинку. Після
смерті дядька вона зареєструвала своє
право на 40/100 частин будинку у
реєстраційній службі Бердичівського
МРУЮ. Однак, рішенням
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 06 грудня 2013
року було задоволено позов ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 до Бердичівської міської ради
Житомирської області про визнання
права власності на належні їй 40/100 ід.
частин спірного житлового будинку в
порядку спадкування після смерті їх
батька, ОСОБА_6 На підставі вказаного
рішення їх право власності було
зареєстровано в реєстраційній службі.
Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 03 квітня 2014
року рішення Бердичівського
міськрайонного суду від 06 грудня 2013
року було скасоване та ухвалено нове
про відмову у позові. Через реєстрацію
права власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
майно, яке їм не належить, вона, як
власниця, позбавлена можливості
володіти, користуватися та
розпоряджатися 40/200 ід. частинами
спірного житлового будинку.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 21 травня
2014 року до участі у справі в якості
співвідповідача залучено Державну
реєстраційну службу України. (а.с. 25)

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18 червня 2014 року позов
задоволено частково. Суд першої
інстанції скасував державну
реєстрацію права власності на 40/200 ід.
частин житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Бердичеві Житомирської області за
ОСОБА_4, скасувавши рішення державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України від 05 лютого 2014 року про
реєстрацію такого права, та скасував
державну реєстрацію права власності на
40/200 ід. частин житлового будинку
АДРЕСА_1 в м. Бердичеві Житомирської
області за ОСОБА_3, скасувавши рішення
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України від 30
січня 2014 року про реєстрацію такого
права. У задоволенні вимог до
реєстраційної служби Бердичівського
міськрайонного управління юстиції
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Просить рішення скасувати та закрити
провадження у справі. Вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
не розглянув його клопотання про
відкладення розгляду справи; вимоги
позивача в частині скасування
державної реєстрації прав є
передчасними, оскільки наявність
судового рішення про скасування
рішення про державну реєстрацію прав і
є підставою для такого скасування;
після залучення до участі у справі в
якості співвідповідача Державної
реєстраційної служби України
позивачем не було змінено позовні
вимоги, при цьому суд задовольнив
вимоги частково, тим самим вийшовши за
межі позовних вимог; крім того,
заявлений позов не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що ОСОБА_2 набула
право власності на 40/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1 в
місті Бердичеві на підставі
нотаріально посвідченого договору
довічного утримання від 21 листопада 2007
року (а.с.10-11). Її право власності
зареєстровано 18 квітня 2013 року, а 29
квітня 2013 року припинено заборону на
відчуження у зв'язку із смертю
відчужувача - ОСОБА_6.(а.с.9,13).

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду від 06 грудня 2013
року у справі за позовом до
Бердичівської міської ради було
визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності за кожним на 40/200 ід. частин
спірного житлового будинку в порядку
спадкування за законом після смерті
батька - ОСОБА_6 (а.с.8).

На підставі рішення суду рішенням від
05 лютого 2014 року № 10650743 за ОСОБА_4 та
рішенням від 30 січня 2014 року №10476792 за
ОСОБА_3 зареєстровано право власності
на спірну частину (частини за кожним)
житлового будинку (а.с.44,45).

Однак, рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 03 квітня 2014
року скасовано рішення суду першої
інстанції, тобто рішення
Бердичівського міськрайонного суду
від 06 грудня 2013 року, та ухвалено нове
рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у задоволенні позову до
Бердичівської міської ради про
визнання права власності на 40/100 ід.
частин спірного житлового будинку в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_6 (а.с.6-7).

Таким чином, не існує рішення суду, що
набрало законної сили, яке було
підставою для державної реєстрації
права власності на спірну частину
житлового будинку за ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до статей 15,16 ЦПК у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних відносин.

Із змісту п.3 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року №3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» вбачається, що
критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне, по-друге, суб'єктний
склад такого спору (однією зі сторін у
спорі є фізична особа).

Спір розглянутий за участю
фізичної особи - ОСОБА_2

Згідно зі статтею 19 Закону України до 01
липня 2004 року №1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація права власності за ОСОБА_4
та ОСОБА_3 була проведена на підставі
рішення Бердичівського міськрайонного
суду від 06 грудня 2013 року, яке рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 03 квітня 2014 року було
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовлено у
задоволенні позову до Бердичівської
міської ради Житомирської області про
визнання за ними права власності на 40/100
ід. частин житлового будинку з
господарськими спорудами в порядку
спадкування. За таких обставин, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що реєстрація права
власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3
суперечить ст.41 Конституції України,
актам цивільного законодавства
(ст.317,319,321 ЦК України) та порушує
цивільні права та інтереси ОСОБА_2, як
власника цього майна, а відтак
обґрунтовано скасував державну
реєстрацію права власності на спірну
частину житлового будинку за ОСОБА_4
та ОСОБА_3, скасувавши рішення про
реєстрацію такого права.

Захист права власності регулюється
цивільним законодавством, і ОСОБА_2, як
власник майна, має право вимагати
відновлення становища, яке існувало до
порушення її права власності (п.4 ч.2 ст.16
ЦК України).

Дії чи бездіяльність державного
реєстратора позивачка не оскаржує.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що даний спір, з урахуванням
вимог статті 15 ЦПК України, підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, незалежно від участі у
спорі реєстраційної служби (суб'єкта
владних повноважень), оскільки
спрямований на захист цивільного права
фізичної особи, а відтак доводи
апеляційної скарги відносно виду
судочинства та закриття провадження у
справі безпідставні.

Доводи апеляційної скарги відносно
виходу за межі позовних вимог надумані.
Залучення до участі у справі в якості
співвідповідача Державної
реєстраційної служби України не
потягнуло зміни вимог. Суд вирішив
позов відносно обох відповідачів.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що вимоги позивача в частині
скасування державної реєстрації прав є
передчасними спростовуються самим
рішенням суду першої інстанції, яким
одночасно скасовані рішення про
державну реєстрацію прав від 05 лютого
2014 року №10650743 та від 30 січня 2014 року
№10476792.

Журналом судового засідання від 18
червня 2014 року спростовується довід
апеляційної скарги відносно того, що
суд, начебто, не розглянув клопотання
ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи
у зв'язку із його відпусткою. Так, із
змісту журналу вбачається, що
клопотання ОСОБА_5 про відкладення
розгляду справи було судом оголошено,
внесено на обговорення учасників
судового засідання, а за наслідками
розгляду прийнято рішення
продовжувати розгляд справи у
відсутність осіб, які не з'явилися,
оскільки вони належним чином
повідомлені. Окрім того, відповідно до
довіреності ОСОБА_4 уповноважила
представляти її інтереси не тільки
ОСОБА_5, а й ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незалежно
один від одного (а.с.24).

Таким чином, судом першої інстанції
повно встановлені обставини справи,
висновки суду їм відповідають,
правильно застосовані норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду залишається без змін.

Рішення законне та обґрунтоване.
Підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: