УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 30 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 28 січня 2008 року
між банком та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, згідно умов якого
ОСОБА_4 надано кредит в розмірі
2 тис. дол. США зі сплатою 20,40%
річних на суму заборгованості за
кредитом. Відповідач підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою, складає між нею та банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві. Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконала,
унаслідок чого в останньої утворилась
заборгованість у розмірі 44 495 грн. 80
коп., яку позивач просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 24 грудня 2013
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 5 568,94 дол. США, що за курсом
Національного банку України становить
44 495 грн. 80 коп. Вирішено питання про
судовий збір.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 30 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
змінено в частині суми стягнення
заборгованості з розміру 44 495 грн. 80 коп.
на 8 692 грн. 80 коп. Вирішено питання про
судовий збір.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, відповідно до Правил
користування платіжною карткою, які є
складовою частиною кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінчення строку дії договору.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка в силу ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

З огляду на викладене, апеляційний суд
дійшов правильного висновку про те, що
у позивача виникло право вимагати
повернення кредиту згідно умов
договору у жовтні 2010 року. Як
убачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права у жовтні 2013 року, а
тому суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позов про стягнення
щомісячних платежів в сумі 1 087,96 дол.
США, що становить за курсом
Національного банку України 8 692 грн.
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Що стосується платежів з грудня 2008 року
по жовтень 2010 року, то в цій частині
апеляційний суд обґрунтовано відмовив
в позові у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення
апеляційної інстанції, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 30 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко