Номер провадження: 22-ц/785/5040/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Оверіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання
Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Авіакомпанії
«Південні авіалінії» у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю, третя особа Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія» Гута-Україна» про
відшкодування шкоди завданої
внаслідок авіакатастрофи, за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія» Гута-Україна» на рішення
Приморського районного суду міста
Одеси від 28 березня 2014 року -

встановила:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Авіакомпанії
«Південні авіалінії» у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю, третя особа без
самостійних вимог щодо предмета спору
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія» Гута-Україна», про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в наслідок
авіакатастрофи, вимагаючи стягнути з
Авіакомпанії «Південні авіалінії» у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю на його користь
компенсаційну страхову виплату за
тілесне ушкодження пасажира у розмірі
еквівалентному сумі 113100 спеціальних
прав запозичення, що на день складання
позову дорівнює 172500,00 доларів США, та
моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

Обґрунтовуючи свої
вимоги позивач зазначав, що на
підставі придбаного ним авіаквитка, 13
лютого 2013 року знаходився на борту
літака АН-24РВ UR-WRA, власником та
експлуатантом якого є ТОВ
«Авіакомпанія «Південні авіалінії» та
екіпаж якого на вказаному літаку
виконував чартерний рейс OTL № 8971 за
маршрутом Одеса-Донецьк-Одеса по
перевезенню футбольних
вболівальників, й під час заходу на
посадку у аеропорту м. Донецьк згадане
повітряне судно зазнало катастрофи, в
результаті якої він зазнав травм, було
пошкоджено його особисті речі, а також
йому було завдано моральну шкоду.
Рішенням Приморського
районного суду міста Одеси від 28
березня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з Авіакомпаній
„Південні авіалінії" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю на користь ОСОБА_2
компенсаційну страхову виплату за
тілесне ушкодження пасажира в розмірі 1
378 792 (один мільйон триста сімдесят
вісім тисяч сімсот дев'яносто дві) грн.
50 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000
(сто тисяч) грн. 00 коп. У задоволені
решти частини позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
суду, третя особа без самостійних
вимог щодо предмета спору Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія» Гута-Україна» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення районного суду
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач
рішення Приморського районного суду
міста Одеси від 28 березня 2014 року не
оскаржував подав заперечення на
апеляційну скаргу в якому просив її
відхилити, рішення залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.
Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.
Судом встановлено, що 13 лютого
2013 року, позивач, на підставі
придбаного авіаквитка, користуючись
послугами пасажирських авіаперевезень
авіакомпанії «Південні авіалінії»,
здійснювали переліт літаком АН-24РВ UR-WRA
чартерний рейс ОTL № 8971 за маршрутом
Одеса - Донецьк, та під час заходу на
посадку повітряне судно відповідача
зазнало катастрофи.

Після авіакатастрофи
позивача було доставлено до лікарні м.
Донецьк, але в зв'язку з тим, що йому
були спричинені тілесні ушкодження,
які не вимагали обов'язкової
госпіталізації, він оселився в готелі
«Шахтар Плаза».
Підчас аварії
літака були повністю зіпсовані
особисті речі позивача, а саме взуття,
джинси, светр та шкіряна сумка, тому
наступного дня після авіакатастрофи
позивач мусив придбати собі подібні
речі.
У
зв'язку з авіакатастрофою літака
позивач мусив придбати собі їжу,
зарядний пристрій телефону та квиток
на поїзд за маршрутом Ясинувата-Одеса.
Відповідно
медичного висновку Донецької обласної
клінічної травматологічної лікарні
від 13.02.2013 року, результатів
комп'ютерної томографії від 17.02.2013 року
медичного центру «Інто-сана» у місті
Одесі, в результаті авіакатастрофи
позивач отримав тілесні ушкодження.

26.02.2013 року
позивач звернувся до відповідача з
письмовою заявою про виплату страхових
сум, на отримання яких він має право як
постраждалий внаслідок
авіакатастрофи, але ця заява була
залишена без задоволення.
Як
вбачається зі змісту остаточного звіту
за результатами розслідування
катастрофи літака АН-24РВ UR-WRA
авіакомпанії «Південні авіалінії», що
сталася 13.02.2013 р. у міжнародному
аеропорту м. Донецьк», складеному
Національним бюро за результатами з
розслідування авіаційних подій та
інцидентів з цивільним судном:
«Катастрофа літака Ан-24 РВ сталася
через втрату швидкості літака під час
заходу на посадку при метеоумовах, до
яких командир літака не був
підготовлений та допущений».

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Повітряного
кодексу України «Обов'язкове авіаційне
страхування цивільної авіації», - в
Україні здійснюється обов'язкове
авіаційне страхування цивільної
авіації.

Відповідно до ч. 3 статті 118 Повітряного
кодексу України «Обов'язки суб'єктів
авіаційної діяльності з авіаційного
страхування», - «авіаперевізник
зобов'язаний страхувати свою
відповідальність за шкоду, заподіяну
пасажирам, багажу, вантажу і пошті».
19.12.2012 року між
відповідачем та третьою особою
укладений Договір № 11-107-04-01/13
обов'язкового страхування
відповідальності експлуатанта
ПСповітряного перевізника перед
третіми особами, пасажирами, за багаж
та ручну поклажу.
Відповідно до Порядку і
правил проведення обов'язкового
авіаційного страхування цивільної
авіації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12
жовтня 2002 р. № 1535, - страхове
відшкодування виплачується саме
страховиком страхувальнику, а не прямо
пасажиру.

Зазначений порядок встановлений й в
договорі страхування між відповідачем
та третьою особою.

При цьому відповідно до умов
договору для того, щоб у Страховика
(третьої особи) була підстава для
виплати Страхувальнику відповідних
грошових коштів Страхувальник має
надати рішення суду, що набрало
чинності, про обов'язок сплатити усі
суми, які є законною компенсацією
шкоди, (аркуш договору 8, п.п.2.1, п. 2,
Секції II договору).
За таких обставин, без рішення
суду процедури отримання страхової
виплати потерпілим не передбачено.

З положень Глави 4
«Компенсація у випадку загибелі або
тілесного ушкодження пасажирів»
Правил повітряних перевезень
пасажирів і багажу, затвердженого
наказом Міністерства інфраструктури
України 30.11.2012 № 735 вбачається, що:
«Перевізник не може виключити чи
обмежити свою відповідальність за
шкоду, яка спричинила загибель або
тілесне ушкодження пасажира, за умов,
зазначених у главі 1 цього розділу,
сумою у розмірі 113100 СПЗ для кожного
пасажира».
Така ж позиція
висловлена і на сайті Державної
авіаційної служби України, - мінімальне
страхове покриття у відношенні
відповідальності перед пасажирами, за
багаж та вантаж повинно становити: за
загибель або тілесні ушкодження
пасажира - SDR 113 100 за кожного пасажира;
за знищення, утрату, пошкодження або
затримку в перевезенні багажу (як
зареєстрованого, так і
незареєстрованого) - SDR 1131 на кожного
пасажира. В
указаних Правилах... зазначено, що «СПЗ»
- спеціальне право запозичання
-розрахункова грошова одиниця, яка
використовується Міжнародним валютним
фондом 1 СПЗ або 1 SDR дорівнює 1,52 доларів
США.
Відповідно до глави 6
Правил... "Переведення валютних одиниць"
суми, зазначені в спеціальних правах
запозичення, у цьому розділі
розглядаються як такі, що стосуються
спеціальних прав запозичення, як вони
визначені МВФ. Переведення таких сум у
національну валюту у випадку судових
розглядів або розглядів претензій
пасажирів відбувається відповідно до
вартості валют у спеціальних правах
запозичення на дату ухвали суду чи
прийняття рішення перевізником за
претензією пасажира.
За таких обставин,
районний суд зробив висновок, що
оскільки відповідальність перевізника
не може бути обмежена сумою SDR 113 100 = 172 500
доларів США, то сам факт знаходження
позивача на борту повітряного літака
при його катастрофі дозволяє вимагати
суму, еквівалентну 172 500 доларів США.

Такі суми узгоджуються з умовами
Договору № 11-107-04-01/13 обов'язкового
страхування відповідальності
експлуатанта ПС/повітряного
перевізника перед третіми особами,
пасажирами, за багаж і ручну поклажу
від 19 грудня 2012 р., укладеного між ПАТ
«Страхова компанія «ГУТА-Україна» і
ТОВ «Авіакомпанія «Південні
авіалінії».
Згідно п. 3.3. та 3.16.; ІІ.3.1. Договору,
страхова сума юридичної
відповідальності повітряного
перевізника перед пасажирами за шкоду
життю і здоров'ю, втрату чи пошкодження
багажу пасажира визначена в межах
«перед одним пасажиром USD 190 280».

З огляду на наведене суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідач повинен сплатити позивачу
мінімальну суму, якою не може бути
обмежена відповідальність
відповідача, а саме SDR 113100 = 172500 доларів
США, що еквівалентом по курсу НБУ (7,993
грн. за 1,00 долар США) на дату подання
позову становить 1378792,50 грн. (172500
доларів СШАх7,993 грн. = 1378792,50 грн.).

Ураховувавши доведеність та
обґрунтованість обставин порушення
законних прав власності позивача,
тривалість такого порушення, пов'язані
з ним незручності, та порушенням укладу
життя позивача, суд вважав
обґрунтованою вимогу про
відшкодування моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд врахував
масштабність порушення прав позивача,
характер та тривалість створених
позивачу незручностей. Суд вважав
зазначену суму такою, яка частково
відповідає характеру та рівню
порушення немайнових прав, душевних та
моральних втрат, яких зазнав позивач.
Разом з тим,
виходячи з засад розумності,
виваженості і справедливості та
врахувавши вищевикладені обставини,
що призвели до спричинення
матеріального збитку і моральної
шкоди, дії, що заподіяли моральну шкоду
та їх конкретний вираз, наявність
причинного зв'язку між діями особи, що
заподіяла шкоду та заподіяною шкодою,
керуючись п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.95
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» районний суд дійшов висновку, що
позовні вимоги по відшкодуванню
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню, а саме у розмірі 100000 грн.

Колегія суду погоджується з
такими висновками суду. Оскільки, суд
першої інстанції, з'ясувавши обставини
справи та давши належну оцінку
зібраним доказам, дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову. Вказані висновки
суду відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює.

Так, згідно зі
статтею 928 ЦК України відповідальність
перевізника за шкоду завдану каліцтвом
іншим ушкодженням здоров'ям або смертю
пасажира, визначається відповідно
глави 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим майновим
правам фізичної або юридичної особи,
відшкодовуються в повному обсязі
особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 11 ч. 1
ст. 100 Повітряного кодексу України
авіаперевізник несе відповідальність
за втрату або шкоду, заподіяну під час
перевезення пасажирів, багажу, вантажу
та пошти відповідно до вимог і правил,
передбачених міжнародними договорами
України, законодавством України, в тому
числі авіаційними правилами України,
розмір якої має бути однаковим для
внутрішніх і для міжнародних рейсів.

Пунктом 1 глави 1 розділу XXVII цих Правил
повітряних перевезень пасажирів і
багажу, затверджених наказом
Міністерства інфраструктури України
№735 від 30.11.2012, передбачено, що
перевізник відповідає за шкоду, яка
спричинила загибель або тілесне
ушкодження пасажира, тільки за умови,
що подія стала, яка стала причиною
загибелі або ушкодження, відбулася на
борту повітряного судна або під час
посадки чи висадки пасажира.
Згідно глави 4 розділу XXVII цих Правил
передбачено, що перевізник не може
виключити чи обмежити свою
відповідальність за шкоду, яка
спричинила загибель або тілесне
ушкодження пасажира, за умов,
зазначених у главі 1 цього розділу,
сумою у розмірі 113100 СПЗ для кожного
пасажира, а розділом XXVIII цих Правил
передбачені загальні положення щодо
порядку пред'явлення претензій та
подачі позовів, й зокрема зазначено, що
буд-який позов щодо відповідальності
перевізника стосовно заподіяної шкоди
при перевезені може бути поданий
відповідно до умов і меж
відповідальності, які передбачені
Монреальською конвенцією (Закон
України «Про приєднання України до
Конвенції про уніфікацію деяких правил
міжнародних повітряних перевезень»
від 17.12.2998), без шкоди для визначення
кола осіб, що мають право на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Повітряного
кодексу України «Обов'язкове авіаційне
страхування цивільної авіації», - в
Україні здійснюється обов'язкове
авіаційне страхування цивільної
авіації.

Відповідно до ч. 3 статті 118 Повітряного
кодексу України «Обов'язки суб'єктів
авіаційної діяльності з авіаційного
страхування», - «авіаперевізник
зобов'язаний страхувати свою
відповідальність за шкоду, заподіяну
пасажирам, багажу, вантажу і пошті».
19.12.2012 року між
відповідачем та третьою особою
укладений Договір № 11-107-04-01/13
обов'язкового страхування
відповідальності експлуатанта
ПСповітряного перевізника перед
третіми особами, пасажирами, за багаж
та ручну поклажу.
Відповідно до Порядку і
правил проведення обов'язкового
авіаційного страхування цивільної
авіації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12
жовтня 2002 р. № 1535, - страхове
відшкодування виплачується
страховиком страхувальнику, а не прямо
пасажиру.

За змістом статті 1167 Цивільного
кодексу України, якщо моральної шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки, така моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала.
Згідно із
частинами 1, 2, 5 статті 1187 Цивільного
кодексу України джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого. Позивачу буда завдана
матеріальна шкода, що виразилась у
псуванні особистих речей позивача,
витрат на медичну допомогу та ліки.
Відповідно до п. 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.95 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.
Доводи апелянта, що
дійсним є ліміт юридичної
відповідальності складає 20000 доларів
США на кожного пасажира і не більше 960000
доларів США на повітряне судно в
цілому, як передбачено у примірнику
договору страхування поданим в судове
засідання третьою особою, а не як за
назначено в копії договору наданого
відповідачем у розмірі 190280 USD, є не
обґрунтованими та спростовуються на
ступним.
Станом до 2012 року згідно умов
договорів розмір страхової суми
юридичної відповідальності
повітряного перевізника перед
пасажирами за шкоду життю, здоров'ю,
втрату чи пошкодження багажу пасажира
(в межах «перед одним пасажиром»)
становила 20000 USD, що відповідало нормам
діючого законодавства в частині
обов'язкового авіаційного страхування,
в т.ч. Правил повітряних перевезень
пасажирів і багажу, затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 23 квітня 2010 року №216
«Про затвердження Правил повітряних
перевезень пасажирів і багажу»,
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 11 серпня 2010 року за № 669/17964.
Проте, 30.11.2012 року
Міністерством інфраструктури України
відповідно до частини другої статті 100
Повітряного кодексу України, Закону
України «Про захист прав споживачів»,
підпункту 4.10 пункту 4 Положення про
Міністерство інфраструктури України,
затвердженого Указом Президента
України від 12 травня 2011 року №518, на
виконання Програми інтеграції України
до Європейського Союзу, схваленої
Указом Президента України від 14
вересня 2000 року №1072 був виданий Наказ
№735 про затвердження Правил повітряних
перевезень пасажирів і багажу.

Пунктом 3 цього наказу визнаний таким,
що втратив чинність наказ Міністерства
транспорту та зв'язку України від 23
квітня 2010 року №216 «Про затвердження
правил повітряних перевезень
пасажирів і багажу»
Згідно з
новими Правилами «Перевізник не може
виключити чи обмежити свою
відповідальність за шкоду, яка
спричинила загибель або тілесне
ушкодження пасажира, за умов
зазначених у главі 1 цього розділу,
сумою у розмірі 113100 СПЗ для кожного
пасажира».

Таким чином в договорі
№11-107-04-01/13 від 19.12.2012 року страхова сума
юридичної відповідальності
повітряного перевізника перед
пасажирами за шкоду життю, здоров'ю,
втрату чи пошкодження багажу пасажира
визначена в межах 190280 USD перед кожним
пасажиром, як передбачено чинним, на
момент авіакатастрофи, законодавством.
Тобто в разі
відсутності договору договору
№11-107-04-01/13 від 19.12.2012 року з визначенням
страхової суми юридичної
відповідальності повітряного
перевізника перед пасажирами за шкоду
життю, здоров'ю, втрату чи пошкодження
багажу пасажира в межах 190280 USD перед
кожним пасажиром, Авіакомпанія
«Південні авіалінії» н змогла
здійснювати свою діяльність.

Крім того, страхова премія на
користь ПАТ «СК «ГУТА-України»
відповідачем Авіакомпанія «Південні
авіалінії» сплачено із розрахунку
ліміту відповідальності перед 1-м
пасажиром в сумі обмеженою 190280 доларів
США за кожного пасажира (а.с. 212).
Після авіакатастрофи ПАТ
«СК «ГУТА України» надіслала на адресу
авіакомпанії Додаток №1 (а.с. 214) до
договору від 19.12.2012 року, в якому
запропонувала зменшити страхову суму
юридичної відповідальності
повітряного перевізника перед
пасажиром за шкоду життю і здоров'ю,
втрату чи пошкодження багажу пасажира
«перед одним пасажиром» з USD 190280 до USD
20000. Однак зазначене доповнення
підписано не було. Аргументи
апелянта, про відмову в задоволенні в
позові, у зв'язку з відсутністю на
борту літака оригіналу страхового
сертифікати в якому зазначено ліміт
відповідальності 190280 USD, є не
обґрунтованим, оскільки згідно
Спільних Авіаційних Вимог JAR-OPS 1
«Комерційні авіаційні перевезення», що
відповідно наказу Державної служби
України з нагляду за забезпеченням
безпеки польотів авіації,
застосовуються в цивільній авіації
України, наявність оригіналу
страхового сертифікату на борту
повітряного судна не є обв'язкою
вимогою. До того ж права потерпілого
пасажира не повинні порушені через
належне виконання своїх обов'язків
страховика чи страхувальника.
Окрім того
підтвердженням існування страхового
сертифікату з лімітом
відповідальності 190280 USD є наступні
обставини.
У грудні 2012 року
Авіакомпанія «Південні авіалінії»
звернулась до Державіаслужби України з
заявою про внесення змін до умов
експлуатації повітряного судна АН-24
UR-WRA, що передбачає оформлення
Експлуатаційної Специфікації у
відповідності до п.5.7 Правил.
Експлуатаційні специфікації - це такий
юридичний документ, де обумовленні
права та обмеження щодо експлуатації
повітряного судна. Цей документ
додається до сертифіката експлуатанта
для доповнення його загальних положень
і не є чинним без сертифіката
експлуатанта.

Згідно п.5.8 Правил, для внесення
змін до експлуатаційних специфікацій,
експлуатант повинен подати
Державіаслужби України заяву про зміну
експлуатаційних специфікацій і
документи відповідно до переліку.
Одним з таких документів є копія
страхового поліса відповідальності
перед третіми особами, копія
страхового поліса відповідальності за
шкоду заподіяну пасажирам, багажу та
вантажу.
У зв'язку з чим
Авіакомпанією «Південні авіалінії»
було подано разом із заявою страховий
сертифікат №11-107-04-01/13-1 від 19.12.12 року з
лімітом відповідальності перед одним
пасажиром сумою обмеженою 190280 USD.

11.03.2012 року Державіаслужба України
своїм листом № 2.18-2557 підтвердила факт
отримання від Авіакомпанії «Південні
авіалінії» страхового сертифікату на
вказану суму (копія листа в матеріалах
справи).

Посилання апелянта, що перевізник не
наділений повноваженнями здійснювати
компенсаційну страхову виплату, а тому
позов не підлягає задоволенню є
необґрунтованим, оскільки умовами
договору №11-107-04-01/13 від 19.12.2012 року
передбачено, що об'єктом страхування є
ризики, пов'язані із використанням
повітряного судна АН-24РВ UR-WRA,
відповідальність перед третіми
особами та пасажирами. Страховим
випадком є пригода із застрахованим
повітряним судном страхувальника, що
потягло настання цивільної
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю пасажирів. Таким
чином, питання про розмір
відповідальності відповідача залежить
від виконання своїх вимог
відшкодування страховиком. Окрім того
відповідно до Порядку і правил
проведення обов'язкового авіаційного
страхування цивільної авіації,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 жовтня 2002 р. №
1535, - страхове відшкодування
виплачується страховиком
страхувальнику, а не прямо пасажиру.
При цьому відповідно до умов договору
для того, щоб у Страховика (третьої
особи) була підстава для виплати
Страхувальнику відповідних грошових
коштів Страхувальник має надати
рішення суду, що набрало чинності, про
обов'язок сплатити усі суми, які є
законною компенсацією шкоди, (аркуш
договору 8, п.п.2.1, п. 2, Секції II договору).

Посилання в
апеляційні скарзі на спеціальний
випуск «ШУСТЕР LIFE.АДРЕНАЛІН» від 20
лютого 2013 року, тема програми:
«Смертельная посадка» не можуть бути
прийняті до уваги оскільки є
неналежними доказами по даній справі.

Отже доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.
Підсумовуючи викладене колегія суддів
дійшла висновку, що рішення
Приморського районного суду міста
Одеси від 28 березня 2014 року є законним
та обґрунтованим.

Суди розглядають цивільні
справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України, тобто в межах заявлених вимог
та на підставі наданих сторонами
доказів.
Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.
Відповідно до ч. 1
ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія» Гута-Україна» відхилити.

Рішення Приморського
районного суду міста Одеси від 28
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Ю.І.Кравець

Судді

О.Г.Журавльов

О.В.Оверіна