Провадження № 2/755/4337/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» про стягнення
депозитних коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») суму вкладу за
договором банківського вкладу
«Депозит Плюс» № SAMDNWFD200 від 12.02.2014
року у розмірі 400 000,00 грн. та суму
нарахованих відсотків за період з
12.02.2014 року по 03.06.2014 року у розмірі 1 326,00
грн., мотивуючи свої вимоги тим, що
12.02.2014 року між позивачкою та ПАТ КБ
«ПриватБанк» укладено Договір
банківського вкладу «Депозит Плюс» №
SAMDNWFD200, згідно умов якого
позивачкою внесено на депозитний
рахунок відповідача грошові кошти в
сумі 400 000,00 грн., строком на шість
місяців, із сплатою 20% річних.
Відповідно до п. 9 вказаного Догвору,
сторони домовились про можливість
дострокового розірвання Договору з
повідомленням про це за два банківські
дні до дати розірвання договору.
Позивачка в березні 2014 року звернулась
до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк»,
розташованого в м. Сімферополі по
вулиці Гоголя, 15, де їй відмовили у
розірванні Договору без посилання на
поважні причини такої відмови, чим було
порушено права позивачки як сторони за
Договором банківського вкладу.
Відповідачем з 25.03.2014 року встановлено
1% річних за вкладами на вимогу. Тому,
ураховуючи порушення відповідачем
умов Договору, останній повинен
виплатити позивачці суму вкладу у
розмірі 400 000,00 грн. та суму нарахованих
процентів за 121 день за період з 12.02.2014
року по 03.06.2014 року, розраховану у
розмірі 1% від суми вкладу, щ становить 1
326,00 грн. Однак, в порушення договірних
зобов'язань та на звернення позивачки
відповідач у визначений договором
строк борг позивачці не повернув, що є
підставою звернення останньої з даним
позовом в судовому порядку.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, однак надав до суду заяву,
відповідно до якої позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
провести розгляд справи за його
відсутності.

Представник відповідача ПАТ КБ
«ПриватБанк» Діденко М.В. в судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлена належним чином, та суд
критично оцінює клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із зайнятістю представника в іншому
судовому процесі та у зв'язку із
перебуванням іншого представника
Банку у відпустці, оскільки до
клопотання не долучено доказів
перебування представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» Діденко М.В. в іншому
судовому засіданні станом на день та
час судового розгляду даної справи, що
свідчить про відсутність доказів
поважності причини неявки
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» в
судове засідання, ураховуючи кількість
штату працівників Банку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини
першої статті 3 Цивільного кодексу
України загальними засадами
цивільного законодавства є: свобода
договору, свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 Цивільного
кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту або із суті відносин між
сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що
свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб, та інших
суб'єктів цивільного права вступати чи
утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначати умови
такого договору. Однак під час
укладання договору, визначаючи його
умови, сторони повинні дотримуватись
нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає
можливість укладати не лише ті
договори, які передбачені нормами
чинного цивільного законодавства, а й
ті, які законом не передбачені, але в
такому разі такий договір не повинен
суперечити законодавству. Також
принцип свободи договору полягає в
можливості особи вільно обирати
контрагента

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови,
без погодження яких договір взагалі не
вважається укладеним. Істотні умови
договору визначаються в законі, разом з
тим ними можуть ста ти будь-які умови,
на погодженні яких наполягає та чи інша
сторона. Істотні умови договору
відображають природу договору,
відсутність будь-якої з них не дає
змоги сторонам виконати їх обов'язки,
які покладаються на них за договором.

Згідно частини 1, 2 статті 633 Цивільного
кодексу України, публічним є договір, в
якому одна сторона - підприємець взяла
на себе обов'язок здійснювати продаж
товарів, виконання робіт або надання
послуг кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування тощо). Умови
публічного договору встановлюються
однаковими для всіх споживачів, крім
тих, кому за законом надані відповідні
пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»,
установлено, що вклад (депозит) - це
кошти в готівковій або у безготівковій
формі, у валюті України або в іноземній
валюті, які розміщені клієнтами на їх
іменних рахунках у банку на договірних
засадах на визначений строк зберігання
або без зазначення такого строку і
підлягають виплаті вкладнику
відповідно до законодавства України та
умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Укладення договору банківського
вкладу відбувається шляхом відкриття
депозитного (вкладного) рахунку
відповідно до Інструкції про порядок
відкриття та використання рахунків у
національній та іноземній валюті,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 18
грудня 1998 року №527.

Договір банківського вкладу
укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст.
1059 Цивільного кодексу України)

Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року
між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
«ПриватБанк» укладено Договір Вклад
«Депозит Плюс» № SAMDNWFD200,
відповідно до п. 1 якого, ОСОБА_5 може
поповнювати свій вклад. Загальна сума
поповнення на протязі кожного
календарного місяця не повинна
перевищувати суму, встановлену Банком.
Максимальну суму поповнення на протязі
календарного місяця ОСОБА_5 може
дізнатися у відділенні чи на сайті
Банку. Вклад можливо поповнити в
будь-якому відділенні ПриватБанку,
Приват24, в терміналах
самообслуговування ПриватБанку.

Відповідно до п. 2 Договору, нарахування
процентів на суму вкладу починається з
дня, наступного за днем надходження
коштів у Банк і проводиться за кожний
календарний день. За день, коли вклад
повертається, відсотки не
нараховуються.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 Цивільного кодексу
України банк виплачує вкладникові
проценти на суму вкладу в розмірі,
встановленому договором банківського
вкладу.

Відповідно до п. 3 Договору, по
закінченню кожного цілого місяця, що
минув з моменту укладення Договору, в
перший робочий день, наступний за датою
оформлення Договору, після 15.00 год.
нараховані проценти по вкладу
зараховуються на карту/рахунок НОМЕР_1.

Згідно п.п. 4, 5 Договору, дія Договору
припиняється з виплатою всієї суми
вкладу разом із відсотками, належними у
відповідності з умовами Договору. За
вимогою повернення частини вкладу,
зобов'язання обох сторін Договору по
вкладу припиняються, та вклад
повертається. За бажанням на залишок
суми можливе оформлення нового
Договору.

За умовами п. 9 Договору, у Вкладника та
у Банку є право достроково розірвати
даний Договір, повідомивши про це один
одного за два банківські дні до дати
розірвання Договору.

При вимозі Вкладника про розірвання
Договору, строк вкладу якого ще не
минув, сума вкладу повертається. За
неповний строк вкладу проценти
виплачуються за ставкою вкладу «До
вимоги» за фактичну кількість днів,
минулих з дати оформлення вкладу до дня
розірвання Договору.

Вклад «Депозит Плюс» SAMDNWFD200
оформлено 12.02.2014 року; залишок на вкладі
станом на 12.02.2014 року становить 400 000,00
грн.; вклад оформлено на 6 шість місяців
до 12.08.2014 року включно; Банком відкрито
ОСОБА_5 особовий рахунок НОМЕР_3, на
який зараховується вклад; процентна
ставка по вкладу становить 18% річних;
проценти по вкладу зараховуються на
рахунок/карту - НОМЕР_1; період
нарахування процентів по вкладу - 1
місяць. (а.с. 3)

12.02.2014 року між ОСОБА_5 та Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк» укладено Додатковий
Договір до Договору № SAMDNWFD200,
відповідно до п. 1.1 якого Банк підвищує
проценту ставку по вкладу на 2% річних.
(а.с. 5)

Позивачкою виконано умови договору
Вклад «Депозит Плюс» SAMDNWFD200 від
12.02.2014 року та внесено на особовий
рахунок НОМЕР_3 грошовий вкладу у
розмірі 400 000,00 грн. що підтверджено
Квитанцією від 12.02.2014 року, копію якої
долучено до матеріалів справи. (а.с. 4)

22.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБнк» на
письмове звернення ОСОБА_5 від 06.05.2014
року № 95504 про розірвання Депозитного
договору Вклад «Депозит Плюс»
SAMDNWFD200, повідомлено про те, що для
вирішення цього питання ОСОБА_5
необхідно звернутись у будь-яке
відділення Банку для здійснення
операції переведення обслуговування
даного Договору за місцем реєстрації.
Розірвання договору можливе лише після
здійснення вищезазначеної операції.
(а.с. 6)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 Цивільного
кодексу України, договір банківського
вкладу укладається на умовах видачі
вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу)
або на умовах повернення вкладу зі
спливом встановленого договором
строку (строковий вклад).

Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім випадків, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Як убачається з матеріалів справи,
предмет спору становлять вимоги про
стягнення з відповідача ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь позивачки
ОСОБА_5 суми банківського вкладу за
Договором Вклад «Депозит Плюс» №
SAMDNWFD200 від 12.02.2014 року у розмірі 400
000,00 грн. та процентів за вкладом,
нарахованих за 121 день, тобто за період
з 12.02.2014 року по 03.06.2014 року, у розмірі 1
326,00 грн., вказуючи на невиконання
відповідачем умови Договору №
SAMDNWFD200 від 12.02.2014 року щодо
дострокового розірвання Договору за
вимогою вкладника та повернення суми
вкладу, виплати процентів за ставкою
вкладу «На вимогу» за фактичну
кількість днів, що минули з дати
оформлення вкладу до дня розірвання
Договору (п. 11 Договору), що є умовою
Договору банківського вкладу на умовах
видачі вкладу на першу вимогу (вклад на
вимогу).

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст. 64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Відповідно до частини першої статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, керуючись положеннями діючого
законодавства України, суд дійшов
висновку щодо правомірності вимог
позивачки про стягнення з відповідача
на її користь суми банківського вкладу
за Договором Вклад «Депозит Плюс» №
SAMDNWFD200 від 12.02.2014 року у розмірі 400
000,00 грн., оскільки позивачка
скористалась своїм правом
дострокового розірвання Договору
Вклад «Депозит Плюс» згідно пункту 11
Договору, письмово повідомивши
відповідача про такий намір, що
підтверджено письмовою відповіддю
відповідача від 22.05.2014 року (а.с. 6), однак
відповідачем не здійснено наміру щодо
виконання умов Договору щодо
повернення позивачці суми вкладу «На
вимогу», розмір якого становить 400 000,00
грн., що фактично зараховано позивачкою
на відкритий Банком особовий рахунок,
та даний факт підтверджено наявними в
матеріалах справи доказами, що не
спростовано відповідачем під час
судового розгляду справи.

Разом з тим, суд визнає необґрунтованою
вимогу позивачки про стягнення з
відповідача на її користь суми
нарахованих процентів за неповний
строк вкладу за фактичну кількість
днів, що минули з дня оформлення вкладу
до дня розірвання договору, що
самостійно нараховані позивачкою за
період з 12.02.2014 року по 03.06.2014 року, у
розмірі 1 326,00 грн., оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
об'єктивності визначення позивачкою
суми процентів по вкладу та визначення
періоду їх нарахування, за відсутності
в матеріалах справи доказів порушення
відповідачем умов Договору щодо
нарахування та виплати позивачці
процентів за Договором саме за
вказаний позивачкою період та у
визначеній позивачкою сумі.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» про
стягнення депозитних коштів за
Договором Вклад «Депозит Плюс» №
SAMDNWFD200 від 12.02.2014 року підлягають
до часткового задоволення, та
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивачки суму вкладу за
Договором Вклад «Депозит Плюс» №
SAMDNWFD200 від 12.02.2014 року у розмірі 400
000,00 грн., в решті частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує до стягнення з відповідача
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» на
користь держави судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. 00
коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
3, 626, 633, 638, 1058-1061 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 57, 58, 61, 88, 208-209, 212-215, 223,
224-226, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» про стягнення
депозитних коштів - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 суму
боргу в розмірі 400 000 (чотириста тисяч)
грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» на користь держави судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
3 654 грн. 00 коп.

В решті частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: