________________________________________________________________________
__________________________________________________________Справа
№ 520/8589/13-ц
Провадження № 2/520/2452/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2014 року Київський
районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відшкодування
моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Київського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відшкодування
моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 23 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 було
зареєстровано шлюб. Під час спільного
проживання у Данії ОСОБА_3 поводив себе
деспотично, неодноразово бив, навіть
тоді коли ОСОБА_2 була вагітною та
застосовував до неї психологічне та
фізичне насильство. Внаслідок таких
дій ОСОБА_2 була заподіяна моральна
шкода.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_5 уточнили позовні
вимоги збільшивши розмір суми, що
підлягає стягненню до 25.000 гривень та
просили задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6
позов не визнав у повному обсязі та
вважав що провадження по справі
підлягає закриттю у зв'язку із
непідсудністю справи Київському
районному суду м. Одеси.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що у
травні 2012 року вона проживала у домі
ОСОБА_3 разом зі своєю дочкою - ОСОБА_2.
Під час проживання в домі ОСОБА_3 вона
була неодноразовим свідком сварок її
дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також фактів
побиття її дочки.

Свідок ОСОБА_1 пояснила суду, що у
травні 2012 року вона стала свідком
конфлікту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час
якого останній тріпав ліве вухо
ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення учасників
процесу та показання свідків ОСОБА_7 й
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та
надані докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 23 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
ОСОБА_4 було укладено шлюб, який було
зареєстровано у Данії, Калундборг,
управлінням Хаолбаеквей 141 В за
реєстровим № 653.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 звернулася до лікарні
внаслідок її побиття ОСОБА_3 під час її
вагітності, що підтверджується копією
із журналу здоров'я для регіону
Зеландія від 30 травня 2011 року

ІНФОРМАЦІЯ_1 у пологовому будинку
№7 у м. Одесі у ОСОБА_2 народилася донька
- ОСОБА_3.

Після народження доньки ОСОБА_2
разом із її чоловіком ОСОБА_3 та
малолітньою ОСОБА_3 повернулися до
Данії.

По приїзду до Данії ОСОБА_3
продовжував принижувати та завдавати
тілесні ушкодження своїй дружині -
ОСОБА_2, та Актом судово-медичного
дослідження (обстеження) останній були
заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Крім того, факти нанесення ОСОБА_2
тілесних ушкоджень також
підтверджуються фотографіями арк.
справи № 23 - 34.

Положеннями ст. 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

- 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;

- 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

- 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;

- 4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Статтею 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Пунктом 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року за № 4 (зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 року № 5)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягає обов'язковому
з'ясуванню наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Фізична особа має право на
особисту недоторканість. Фізична особа
не може бути піддана катуванню,
жорстокому, нелюдському або такому, що
принижує її гідність, поводженню чи
покаранню. Фізичне покарання батьками
(усиновлювачами) опікунами,
піклувальниками, вихователями
малолітніх, неповнолітніх та
підопічних дітей не допускається. У
разі жорстокої, аморальної поведінки
фізичної особи щодо іншої особи, яка є в
безпорадному стані, застосовуються
заходи, встановлені цим Кодексом та
іншим законом (1, 2, 3 ст. 289 ЦК України).

Оцінивши всі докази у їх
сукупності, суд дійшов до висновку, що
ОСОБА_2 довела суду факт нанесення
ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок
застосування до неї психологічного та
фізичного насильства.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Враховуючи ступень неправомірних
дій ОСОБА_3, характеру і об'єму
заподіяної ОСОБА_2 моральної шкоди, з
врахуванням вимог розумності та
справедливості, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 15.000 гривень, в іншій частині
слід відмовити за безпідставністю.

Частиною 1 та 3 статті 88 ЦПК
України встановлено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

В даному випадку позивачка ОСОБА_2
звільнена від сплати судового збору,
тому суд вважає, що судовий збір
підлягає стягненню з ОСОБА_3.в дохід
держави в сумі 150 гривень.

Керуючись ст.ст. 10-11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 23,
269-270, 275, 360, 1167-1168 ЦК України, постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року «Про судове практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_4,
громадянина Данії, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові
кошти у розмірі 15.000 (п'ятнадцять тисяч)
гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_4,
громадянина Данії, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь держави
грошові кошти у розмірі 150 (сто
п'ятдесят) гривень в рахунок
відшкодування судового збору.

В іншій частині відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.