АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4590/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1997/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.
Доповідач Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді : Винниченка Ю.М.

Суддів : Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.

При секретарі : Рибак О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Ленінського району м. Полтави в
інтересах Управління
Державтоінспекції УМВС України в
Полтавській області на рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 19 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом, в грудні
2013 року подала заяву в порядку ч. 2 ст. 31
ЦПК, посилалась на те, що 21 жовтня 2011
року вона домовилась із ОСОБА_2 про
придбання у нього автомобіля марки
«AUDI» модель А 6, випуску 2006 року, колір
білий реєстраційний номер НОМЕР_1, та з
метою розрахунку за придбаний
автомобіль позивачка передала
відповідачеві 240000 грн. на
підтвердження чого відповідач написав
розписку, в якій зазначив, що отримав
від ОСОБА_1 грошові кошти за продаж
автомобіля та видав на її ім»я
нотаріально посвідчену довіреність
від 21.10.2011 року. У позивачки відсутній
належно оформлений документ, що
підтверджує право власності на
автомобіль, вона не має можливості
зареєструвати його в органах
Державтоінспекції та в подальшому
розпоряджатися ним. Відповідач
ухиляється від укладання письмового
договору про купівлю-продаж
автомобіля. Прохала визнати усний
договір купівлі-продажу дійсним та
визнати за нею право власності на
вказаний автомобіль.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 19 грудня 2013 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності задоволено.

Визнано дійсним усний договір
купівлі-продажу автомобіля марки «AUDI»
модель А 6, випуску 2006 року, колір білий
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Полтавським ВРЕВ 09.07.2011
року, свідоцтво про державну
реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 видане
Полтавським ВРЕВ 09.07.2011 року укладений
21 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки «AUDI» модель А 6,
випуску 2006 року, колір білий
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись з рішенням суду,
прокурор Ленінського району м. Полтави
подав апеляційну скаргу в інтересах
Управління Державтоінспекції УМВС
України в Полтавській області, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та процесуального
права, просить рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Вважають, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія судів приходить до висновку
про її задоволення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 21 жовтня 2011 року
ОСОБА_1 уклала із ОСОБА_2 усний договір
про придбання у нього спірного
автомобіля за 240000 грн., про що
відповідач написав розписку, в якій
зазначив, що отримав зазначені кошти за
автомобіль, претензій немає та видав на
ім»я позивачки нотаріально завірену
довіреність від 21.10.2011 року, надавши
право повністю розпоряджатися
вказаним автомобілем. Письмово договор
не укладався.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, суд першої
інстанції виходив із положень статті 218
ЦК України, а саме з того, що правочин,
для якого законом встановлена його
недійсність у разі недодержання вимоги
щодо письмової форми, укладений усно і
одна із сторін вчинила дію, а друга
сторона підтвердила її вчинення,
зокрема шляхом прийняття виконання,
такий правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Встановивши, вищенаведені
обставини та те, що позивачка
користувалася транспортним засобом у
своїх цілях, вважала його своєю
власністю, проводила ремонти, ТО, але
зареєструвати транспортний засіб в
органах Державтоінспекції не могла,
оскільки відсутній належно оформлений
документ, що підтверджує право
власності на автомобіль, місцевий суд
прийшов до висновків, що є всі підстави
для задоволення позовних вимог
позивачки.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Діючими в Україні Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок (у
редакції чинній на момент передачі у
володіння та користування позивачу
спірного автомобіля), затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року встановлено єдину
на території України процедуру
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку транспортних засобів (
п. 1 Правил), яка передбачає особливий
порядок відчуження транспортних
засобів, визначений цими Правилами, і
які є обов»язковими для всіх юридичних
та фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх ( п. 2 Правил).

Норми зазначених Правил підлягають
обов»язковому застосуванню до
правовідносин, пов»язаних з
відчудженням транспортних засобів,
зокрема купівлі-продажу транспортних
засобів.

Пунктами 7, 8 Правил (в редакції чинній
на момент передачі у володіння та
користування позивачу спірного
автомобіля) передбачено, що власники
транспортних засобів - юридичні та
фізичні особи або їх представники (далі
-власники) зобов2язані зареєструвати їх
протягом 10 діб після придбання або
митного оформлення, чи тимчасового
ввезення на територію України, або
виникнення обставин, що є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів. Реєстрація транспортних
засобів здійснюється на підставі заяви
власника, поданої особисто і
документів, що посвідчують його особу,
правомірність придбання ТЗ, оцінку
його вартості; правомірність придбання
ТЗ, вузлів та агрегатів , які мають
ідентифікаційні номери,
підтверджуються документами,
скріпленими підписом відповідної
посадової особи і печаткою, виданими
суб»єктами підприємницької
діяльності, які реалізують ТЗ та
видають довідки-рахунки, митними
органами, судами, нотаріусами, органами
соціального захисту населення,
підприємствами - виробниками ТЗ та
підрозділами ДАІ, а також угодами,
укладеними на товарних біржах.

Відповідно до абз. 11 п. 8 Правил, перед
відчуженням ТЗ повинен бути знятий з
обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно абз. 12 п. 8 Правил, реєстрація ТЗ
проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків та платежів.

Згідно п. 41 цих Правил, зняття з
реєстрації ТР здійснюється після їх
огляду в підрозділі ДАІ на підставі
заяви власника з поданням документа, що
посвідчує його особу.

Однак, суд на зазначені положення
закону уваги не звернув, не врахував,
що до вчинення вищезазначених дій
продавець ТЗ не вправі його відчужити,
а покупець набути право власності на
ТЗ, що є предметом купівлі-продажу.

На час розгляду справи власником
спірного автомобіля в органах ДАІ
зареєстрований відповідач, і вказаний
ТЗ, відповідачем з обліку не знімався.

Відповідно до ст..ст. 237, 244, 245 ЦК України,
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою інгій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов»язана або
має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

Фактична передача ТЗ у володіння
позивача на підставі виданої
відповідачем довіреності від 21.10.2011
року, не має наслідком набуття
позивачем права власності на спірний
автомобіль, оскільки видача
довіреності відповідачем не створює
для позивача будь-яких інших прав і
обов»язків, крім тих, що виникають з
правовідношення представництва
відповідно до Глави 17 Розділу IV ЦК
України.

Довіреність на відміну від договору, не
є правовим оформленням переходу права
власності на автомобіль. Видача
довіреності на ТЗ, що був в
експлуатації та має особливості
цивільного обороту, не може вважатися
договором, що укладений відповідно до
закону та допускає перехід права
власності до особи, на ім»я якої таку
довіреність видано.

Таким чином, позивач у встановленому
порядку не набула право власності на
спірний автомобіль, оскільки сторони у
справі не виконали наведені вище
вимоги, встановлені діючими в України
Правилами, які необхідно дотримуватися
при відчуженні ТЗ.

Крім того, з інформації Центру надання
послуг, пов»язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговуванням м. Полтава та
Полтавського району Управлінням ДАІ на
спірний автомобіль накладено
обмеження з відміткою про розшук
транспортного засобу.

21.11.2008 року Слідчим СВ Київського РВ ПМУ
УМВС України в Полтавській області
порушено кримінальну справу за заявою
ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України по факту
викрадення належного йому автомобіля
«AUDI» модель А 6, випуску 2006 року, колір
білий реєстраційний номер НОМЕР_1 та
дані про кримінальне правопорушення
внесено до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 000038368 від 05.02.2013
року.

Таким чином судом визнано право
власності за ОСОБА_1 на автомобіль, який
на даний час і на момент винесення
рішення перебував у розшуку та є
речовим доказом у кримінальному
провадженні.

Беручи до уваги викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для скасування
рішення місцевого суду та
постановлення по справі нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м. Полтави в
інтересах Управління
Державтоінспекції УМВС України в
Полтавській області задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 19 грудня 2013 року скасувати
та постановити по справі нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі - продажу дійсним та визнання
права власності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)
Винниченко Ю.М.

Судді: (підпис) Карпушин Г.Л.
(підпис) Абрамов П.С.

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області
_______ Ю.М. Винниченко