Справа № 555/577/14-ц
Номер провадження 2/555/268/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року

Березнівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Лисенко О. Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

її представника адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Березне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, відновлення межі
суміжних земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що
відповідно до рішення Березнівського
районного суду від 22 травня 2012 року за
нею в порядку спадкування за заповітом
визнано право власності на незавершене
будівництво житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1, який
належав її покійному батькові ОСОБА_5

Домоволодіння знаходиться на
успадкованій земельній ділянці, що
належало спадкодавцю відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 350343 від 23
червня 2009 року.

Отримавши у власність вказані об'єкти
нерухомого майна, позивач звернулася
до відповідача по питанню усунення
перешкод у користуванні своєю
земельною ділянкою і знесення наявних
на її частині земельної ділянки
тимчасових господарських споруд.

Як на доказ цієї обставини
покликається на акт державного
інспектора сільського господарства
про самовільне зайняття ним належної
їй земельної ділянки і притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності.

Не вважає спростуванням наведених нею
обставин послідуюче скасування судом
постанови про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності.
Адже постанову скасовано через помилку
в особі, яка вчинила адміністративне
правопорушення.

На підставі ст. ст. 103,106-107,152,158,160 ЗК
України, ст.16, частин 4-5 ст. 319 ЦК України
просить зобов'язати ОСОБА_3 відновити
межу суміжних земельних ділянок
відповідно до даних
земельно-кадастрової документації і на
підставі державних актів на право
приватної власності на суміжні
земельні ділянки, що на даний час
належать їй і відповідачу.

В судовому засіданні з підстав
наведених в заяві ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала. З її пояснень
слідує, що такі господарські будівлі як
літня кухня, льох, які виступають на її
територію відповідно до виготовленого
23 червня 2009 року державного акту на ім'я
її батька ОСОБА_5, були зведені ще до
вказаної дати, тодія як тимчасові
господарські споруди відповідачем
зводилися вже після цього, також після
виготовлення державного акту
обкладався цеглою льох відповідача.

Просить усунути перешкоди в
користуванні нею як спадкоємцем
земельною ділянкою площею 2500 м2 за
адресою по АДРЕСА_1, що належить їй
згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 21 лютого 2012 року після
смерті її батька ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме зобов'язати ОСОБА_3
звільнити земельну ділянку, яка
перебуває в користуванні позивача і
яку той привласнив шляхом самозахвату
та відновити межі їхніх суміжних
земельних ділянок відповідно до
земельно-кадастрової документації і на
підставі державних актів на право
приватної власності на належні йому та
відповідачу суміжні земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив проти
позову. Показав що не захоплював
земельної ділянки ОСОБА_5 Державний акт
на право власності на суміжну з батьком
позивачки ОСОБА_5 земельну ділянку його
батьком ОСОБА_6 було виготовлено ще 14
листопада 1996 року, спору про межу у них
не було, хоча протокол погодження меж
вони один одному не підписували.

Вказав, що після отримання батьком
ОСОБА_6 державного акту на земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування будинку по АДРЕСА_2 і
отримання ним її у власність, жодних
перебудов на цій земельній ділянці він
не проводив. Навпаки, відповідач
побудувала хлів в безпосередній
близькості біля межі їх земельних
ділянок, внаслідок чого між ними й
виник спір.

Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, їхніх
представників, допитавши свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
дослідивши письмові докази зі справи,
суд приходить до висновку, що позивачці
ОСОБА_1 має бути відмовлено в позові.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Покликаючись на самовільний захват
ОСОБА_3 її земельної ділянки, ОСОБА_1 не
навела жодних належних доказів цього
факту. Її пояснення і посилання на те,
що межа земельної ділянки згідно
державного акту ОСОБА_6, яка згідно
договору дарування від 8 грудня 2009 року
належить відповідачу по справі, не
відповідає межі її суміжної земельної
ділянки згідно державного акту на ім'я
ОСОБА_5 від 23 червня 2009 року, не може
слугувати доказом доведеності її
позовних вимог.

Адже вказаний державний акт був
виготовлений вже після отримання 14
листопада 1996 року державного акту
ОСОБА_6 Стороною позивача він оспорений
не був. Доказів існування спору між
батьками позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_3 з приводу межі
суміжних земельних ділянок, відведених
їм для будівництва і обслуговування
належних кожному з них будівель, в
судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, дійсні межі земельних
ділянок спадкодавців сторін по справі
були встановлені за фактичним
використанням кожним з них своєї
земельної ділянки при виготовленні
державного акту ОСОБА_6 14 листопада 1996
року.

Допитані судом свідки фактів
самовільного захвату земельної
ділянки ОСОБА_1 або її батька ОСОБА_5
батьком відповідача ОСОБА_6 або його
сином, відповідачем по справі ОСОБА_3 в
судовому засіданні також не
підтвердили.

Що стосується актів обстеження
земельної ділянки та перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 22 жовтня 2012 року,
припису і постанови про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за порушення вимог
ст. 53-1 КУпАП як доказів захоплення
відповідачем земельної ділянки батька
позивачки, то в цій частині покликання
позивача ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Державний інспектор обгрунтовуючи
наявність самовільного захвату
земельної ділянки ОСОБА_1 виходив з
наявного у неї державного акту на
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5 від 23
червня 2009 року, не взявши до уваги, що
вказаним актом не враховано межу, що
раніше склалася між земельними
ділянками для будівництва і
обслуговування будинків спадкодавців
та була закріплена в державному акті
ОСОБА_6 від 14 листопада 1996 року, а також
ту обставину, що державний акт батькові
позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 23 червня 2009
року видавався без погодження наявної
межі.

Крім цього, постанова про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за ст. 53-1 КУпАП
скасована судом.

Суд, визнаючи недоведеними заявлені
ОСОБА_1 вимоги, погоджується з
покликанням сторони відповідача на той
факт, що будівництво нових будівель
ОСОБА_3 після успадкування
домоволодіння батька ОСОБА_6
відповідачем не велося, протилежних
обставин вона не довела.

Бере до уваги той факт, що згідно
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок по
АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_6, а потім ОСОБА_3,
виготовленого 23 січня 2010 року, в графі
"Характеристика будинку, господарських
будівель та споруд" на вказану дату вже
містився перелік усіх спірних
господарських споруд, включаючи
навіси, літню кухню, погріб і гараж.

А згідно з ч.1 ст. 107 ЗК України основою
для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

У батька відповідача ОСОБА_3
спадкодавця ОСОБА_6 на момент
виготовлення державного ату батьком
позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 23 червня 2009
року державний акт та необхідна для
цього земельно-кадастрова
документація на належну йому земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку вже
були в наявності.

Відповідно ж до ч.2 ст. 319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого
майна буд-які дії, які не суперечать
закону.

На підставі встановленого суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними
та відмовляє їй в позові.

Керуючись ст. ст. 4-11,209,212-215,218 ЦПК
України, ст. ст.107,152-153,158 ЗК України, ч.5
ст. 319, ст. ст. 373-375 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, відновлення межі
суміжних земельних ділянок, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Березнівський
районний суд.

Суддя: Мельник В. Я.