Справа № 159/3304/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Лесик В.О. Провадження №
22-ц/773/1176/14 Категорія: 44 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання особи, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, за апеляційною скаргою
позивача на рішення Ковельського
міськрайонного суду від 18 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 18 червня 2014 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив оскаржуване
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Колегія суддів заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь в справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 в м. Ковелі, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 01.06.2005 року (а.с.7).

Судом також встановлено, що сторони по
справі перебували у зареєстрованому
шлюбі до 01.07.2013 року, з 2004 року
відповідач зареєстрована і проживає в
квартирі позивача як член його сім'ї, а
після розлучення - як колишній член
сім'ї. Вселення відповідача до вказаної
квартири відбулося у встановленому
порядку за згодою позивача.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 12 листопада 2013 року,
залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 20 грудня 2013 року, зобов'язано ОСОБА_1
не чинити перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 в м.
Ковелі та зобов'язано ОСОБА_1 надати
ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей до
вказаної квартири (а.с.27).

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_1 свої вимоги
обґрунтовував тим, що після розірвання
шлюбу із відповідачем ОСОБА_3, остання з
цього часу понад рік у вказаній
квартири не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно із ст. 156 ЖК України припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 не проживає в
належній позивачу на праві власності
квартирі, однак вона не втратила
інтересу до неї і не проживала в ній
протягом вказаного періоду з поважних
причин.

Вказані обставини підтверджуються:
згаданою ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 20 грудня 2013
року; заявою відповідача ОСОБА_3 до
Ковельського МВ УМВС України від 22.05.2014
року про ухилення позивача ОСОБА_1 від
виконання рішення суду щодо надання їй
ключів від квартири та недопущення до
неї і висловлювання на її адресу з боку
позивача погроз та образ; висновками
про результати розгляду звернень
ОСОБА_3 працівників міліції з приводу
неможливості останньої користуватися
квартирою разом із неповнолітньою
дочкою ОСОБА_4 через створення перешкод
у цьому позивачем та про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст. 173-2 КУпАП
(а.с.23-28).

Таким чином, на підставі встановлених у
справі обставин справи, які
підтверджуються належними доказами,
колегія суддів прийшла до висновку, що
відповідач ОСОБА_3 не проживає у
спірній квартирі понад рік з поважних
причин, оскільки позивачем ОСОБА_1
чиняться їй у цьому перешкоди, а тому
місцевий суд прийшов до правильного
висновку відмовивши позивачу у
задоволенні позову.

З часу набрання законної сили згаданим
рішенням суду про усунення перешкод в
користування спірним жилим
приміщенням (20 грудня 2013 року) і до
звернення в суд з розглядуваним
позовом (26 травня 2014 року) минуло менше
року (п'ять місяців), що вже саме по собі
не дає підстав для задоволення
розглядуваного позову за правилами ч. 2
ст. 405 ЦК України, оскільки для визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
необхідна її відсутність без поважних
причин понад один рік. До набрання цим
рішенням суду законної сили цим же
рішенням визнано, що відповідачка не
проживала в спірному житлі з поважних
причин.

Правила ст. ст. 71, 72 ЖК України до
спірних правовідносин не можуть
застосовуватись, оскільки вони
регулюють відносини житлового найму, а
відповідачка не була наймачем спірного
жилого приміщення і має статус
колишнього члена сім'ї його власника,
що виключає застосування до виниклих
між сторонами відносин наведених норм
права.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду від 18 червня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: