Справа № 2/489/2073/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

25.07.2014 р.

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Печерського районного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві про відшкодування
моральної шкоди. Вказував на те, що в
липні 2013 р. в м. Києві його було
затримано працівниками міліції,
доставлено до Печерського РУ ГУ МВСУ в
м. Києві та щодо нього працівниками РУ
було складено протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 185-1 КУпАП. В подальшому
адміністративний матеріал за вказаним
адміністративним правопорушенням було
направлено до Печерського районного
суду м. Києва, однак повернуто судом для
дооформлення. Позивач неодноразово
звертався до суду та до Печерського РУ
ГУ МВСУ в м. Києві з метою встановити,
на якій стадії знаходиться розгляд
справи про притягнення його до
адміністративної відповідальності,
проте протягом тривалого часу (більше
десяти місяців) його не викликали до
суду, оскільки справу не було передано
з районного управління. ОСОБА_1
зазначав, що тривале очікування
притягнення його до відповідальності,
неправомірне адміністративне
затримання, зволікання з передачею
справи до суду завдало йому сильних
душевних страждань, порушило звичний
уклад його життя.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просив суд стягнути з Печерського
районного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
на його користь компенсацію завданої
йому моральної шкоди в розмірі 15 000 грн.
00 коп.

Представник Печерського РУ ГУ МВСУ в м.
Києві в судове засідання не з`явився,
повідомлявся судом про розгляд справи
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний
розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

11.07.2013 р. позивач ОСОБА_1 проводив акцію
на території, прилеглій до Генеральної
прокуратури України, за адресою: м.
Київ, вул. Різницька, 13/15. Його було
затримано представниками Печерського
РУ ГУ МВС України в м. Києві та
доставлено до управління, де було
складено Протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 185-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності.

Згідно ст. 255 КУпАП протоколи про
правопорушення, передбачені ст. 185-1
КУпАП, мають право складати
уповноважені посадові особи органів
внутрішніх справ.

У відповідності до ч. 1 ст. 257 КУпАП
протокол надсилається органу
(посадовій особі), уповноваженому
розглядати справу про
адміністративне правопорушення.

Згідно Листа Печерського РУ ГУ МВСУ в
м. Києві від 13.08.2013 р. за вих. № 54/І-2049
вбачається, що адміністративний
матеріал про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
було направлено до Печерського
районного суду м. Києва 31.07.2013 р.

Проте відповідно до Повідомлення
Печерського районного суду м. Києва
встановлено, що згідно Постанови суду
від 05.09.2013 р. матеріали справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 направлено до
Печерського РУГУ МВС України в м. Києві
для дооформлення.

14.04.2014 р. Печерським районним судом м.
Києва було винесено Постанову,
відповідно до якої провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-1
КУпАП, відносно громадянина ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, закрито за відсутністю у
його діях складу зазначеного
правопорушення.

Згідно Постанови Апеляційного суду м.
Києва від 19.05.2014 р. постанову
Печерського районного суду м. Києва
змінено, виключивши зі вступної,
мотивувальної та резолютивної частин
постанови вказівку на по батькові
ОСОБА_1, та вказавши в мотивувальній
частині постанови дату постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва "13.05.2013 р.", у резолютивній частині
постанови рік народження ОСОБА_1 - "1954"; в
решті постанову залишено без змін.

За таких обставин позивача ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
порушення ч. 1 ст. 185-1 КУпАП притягнуто
не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КУпАП з метою
складення протоколу про
адміністративне правопорушення в разі
неможливості скласти його на місці
вчинення правопорушення, якщо
складення протоколу є обов'язковим,
порушника може бути доставлено в
міліцію. Проте доказів неможливості
вчинення вказаних дій на місці, та
необхідності в зв'язку з цим
затримання позивача, відповідач суду
не надав.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх
посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень.

Виходячи з принципу верховенства права
та гарантованого Конституцією України
судового захисту конституційних прав
і свобод, судова діяльність має бути
спрямована на захист цих прав і свобод
від будь-яких посягань шляхом
забезпечення своєчасного та якісного
розгляду конкретних справ.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97 №
475/97-ВР, гарантує кожної фізичній або
юридичній особі право на розгляд судом
упродовж розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
яких вона є стороною.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6
Конвенції тривалість провадження у
кримінальні справі для цілей цієї
статті розпочинається з моменту
винесення постанови про притягнення
особи як обвинуваченого, затримання
особи за підозрою у скоєнні злочину чи
допиту її як підозрюваного залежно від
того, яка з указаних подій сталася
раніше, і закінчується винесенням
остаточного рішення у справі.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок незаконної бездіяльності чи
незаконного рішення органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних підставах.

Відповідальність за шкоду, завдану
фізичній чи юридичній особі рішеннями,
діями або бездіяльністю працівника
під час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків, згідно зі ст. 1172
ЦК України покладається на юридичну
особу, з якою цей працівник перебуває у
трудових відносинах.

Отже, представниками відповідача було
неправомірно здійснено затримання
ОСОБА_1 та допущено зволікання при
передачі справи про адміністративне
правопорушення до суду, чим тривалий
час позивач вимушений був перебувати у
пригніченому стані через зазначені
події (в період з 11.07.2013 року п. 21.03.2014
року). Проте, суд вважає достатньою
компенсацією моральних страждань - 1000
грн.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 123, 212, 214,
226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
про відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Печерського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві на користь ОСОБА_1 - 1000
грн. в рахунок компенсації моральної
шкоди.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем шляхом подачі
апеляційної скарги апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: