АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2035/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2, 5 Іванов А. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
30 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В.суддівЄльцова
В. О. , Карпенко О. В. при
секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання
житлових будинків та земельних ділянок
приватною особистою власністю ,-
в с т а н о в и л а :
05 червня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
житлових будинків та земельних ділянок
приватною особистою власністю,
посилаючись на те, що 08 червня 2000 року
він розірвав шлюб із відповідачем.
Після розірвання шлюбу він залишився
проживати в будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_7
переїхала до будинку АДРЕСА_2, де
зареєстрована і проживає по даний час.
Позивач вказує у позові, що 01 листопада
2000 року у зв'язку з розірванням шлюбу з
ОСОБА_7 він змінив своє прізвище з
«ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» та отримав новий
паспорт громадянина України.
Позивач зазначає, що 03 вересня 2004 року
ним за власні кошти був придбаний
будинок АДРЕСА_3, що підтверджується
договором купівлі-продажу будинку
серії ВВК № 961036 від 03 вересня 2004 року.
03 лютого 2005 року у зв'язку з придбання
вищевказаного будинку ним за власні
кошти було здійснено приватизацію
земельної ділянки по АДРЕСА_3, на якій
знаходився будинок, про що він отримав
державний акт про право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 212894 від 03
лютого 2005 року на земельну ділянку
площею - 0,0502 га (для ведення особистого
селянського господарства) та державний
акт про право власності на земельну
ділянку серії ЯА № 212895 від 03 лютого 2005
року на земельну ділянку площею - 0,1000 га
(для обслуговування житлового будинку).
У 2011 році на земельній ділянці по
АДРЕСА_3 площею - 0,0502 га позивачем за
власні грошові кошти було збудовано ще
На підставі рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 06 червня 2011 року (справа №
2-1016-2011) він набув право власності на
самочинно збудований будинок на
земельній ділянці площею 0,0502 га по
АДРЕСА_4, якому присвоєно адреса -
Позивач вказує, що у двох вищевказаних
будинках відповідач ОСОБА_7 ніколи не
проживала та зареєстрована не була.
ОСОБА_6 вважає, що не дивлячись на це,
відповідач не визнає вказаний факт,
посилаючись, що ніби - то зазначене
майне належить їм як майно, що спільно
нажите подружжям під час шлюбу,
оскільки розірвання шлюбу на час
придбання ним будинків та приватизації
земельних ділянок не було
зареєстровано у відповідних державних
В зв'язку із цим позивач звернувся до
суду з даним позовом та просив визнати
за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
особистої власності на земельну
ділянку, площею - 0,0502 га, кадастровий
АДРЕСА_4; на земельну ділянку, площею -
що розташована по АДРЕСА_3, на житловий
будинок АДРЕСА_3, на житловий будинок
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 червня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання житлових будинків
та земельних ділянок приватною
особистою власністю - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення
незаконне, винесене з грубим
порушенням та неправильним
застосуванням норм процесуального
права. Просить скасувати рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 17 червня
2014 року і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явилися в судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами відсутній спір з приводу
зазначеного в позові майна, права
позивача відповідачем не порушуються,
не оспорюються і відповідачем
повністю визнаються.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції є обгрунтованими,
такими що відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано рішенням
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 08 червня 2000
року.

Однак, відповідно до діючого на той час
законодавства, а саме вимог ст. 44 КпШС
України шлюб вважається припиненим з
моменту реєстрації розлучення в
органах реєстрації актів
громадянського стану, яка була
здійснена однієї із сторін лише 10
січня 2014 року, відділом ДРАЦС по м.
Умані реєстраційної служби Уманського
МУЮ у Черкаській області та видано
свідоцтво про розірвання шлюбу.

01 листопада 2000 року позивач змінив своє
прізвище з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» та
отримав новий паспорт громадянина
України.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 212894 від 03 лютого 2005 року
ОСОБА_6 належить земельна ділянка по
АДРЕСА_3 для ведення особистого
селянського господарства.

Також ОСОБА_6 згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯА № 212895 від 03 лютого 2005 року
належить земельна ділянка по
АДРЕСА_3 для
обслуговування жилого будинку.

Згідно договору купівлі-продажу від 03
вересня 2004 року ОСОБА_6 належить
житловий будинок АДРЕСА_3.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 червня 2011
року визнано за ОСОБА_6 право власності
на самочинно збудований житловий
будинок по АДРЕСА_4.

Із матеріалів справи , а саме із даних
копій паспорту вбачається, що ОСОБА_6
з 07 травня 1997 року зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_7
зареєстрована з 13 березня 1993 року по
АДРЕСА_2, що також вбачається із довідок
виконавчого комітету Уманської
міської ради.

Отже, згідно наявних в матеріалах
справи правовстановлюючих документів
вбачається, що власником вищевказаного
майна є позивач ОСОБА_6

Відповідач під час розгляду справи
судом першої інстанції позов ОСОБА_6
визнала повністю та пояснювала, що
ніяких претензій майнового характеру
до позивача не має, оскільки дане
спірне майно належить йому.

Статтею 55 Конституції України
передбачено право кожного на захист
своїх прав і свобод від порушень і
протиправних посягань будь-якими не
забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є, зокрема, визнання
права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Права власника майна підлягають
захисту шляхом пред'явлення позову про
визнання права на належне йому майно за
умови, якщо власник не може належним
чином реалізувати свої правомочності у
зв'язку з наявністю щодо цього права
сумнівів або претензій з боку третіх
осіб.

Враховуючи, що судом не встановлено
порушення прав позивача з боку
відповідача, а захисту підлягають лише
порушені права, то за таких обставин
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом свої порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведеності перед
судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Обов'язок доказування та подання
доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України,
в якій зазначено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
по справі.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, тому
підстави для скасування оскаржуваного
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання житлових будинків
та земельних ділянок приватною
особистою власністю - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :