Справа № 716/54/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

18.07.2014 Заставнівський районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.

при секретарі - Климус Г.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

відповідача за зустрічним позовом -
ОСОБА_3,

третьої особи на стороні позивача без
самостійних вимог - ОСОБА_3,

представника третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог-
Пендюра В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Заставна
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог на стороні позивача ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача орган опіки та піклування
Заставнівської районної державної
адміністрації про позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_4 та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про відібрання малолітньої
дитини, -

в с т а н о в и в:

При ухвалені рішення, враховуючи, що
його виготовлення у повному обсязі
може зайняти тривалий час, суд вважає
за необхідне у відповідності до
вимог ч.3 ст.209 ЦПК України відкласти
складення повного рішення суду на
п'ять днів з дня закінчення розгляду
справи, проголосивши вступну і
резолютивну частину рішення. З повним
рішенням суду особи, які беруть участь
у справі зможуть ознайомитися 23.07.2014
року в канцелярії Заставнівського
районного суду Чернівецької області.

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про позбавлення ОСОБА_2 батьківських
прав відносно малолітнього сина
ОСОБА_4 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про відібрання малолітньої
дитини - задоволити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які
проживають за адресою АДРЕСА_2 та
передати його матері ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою
АДРЕСА_1.

Рішення суду в частині позовних вимог
про відібрання дитини та повернення її
матері підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили через 10
днів з часу проголошення, якщо сторони
не подадуть апеляційну скаргу на
рішення суду. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Чернівецької
області через Заставнівський районний
суд протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду.

Особи які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.Пухарєва

Справа №716/54/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2014 року Заставнівський районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.

при секретарі - Климус Г.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

відповідача за зустрічним позовом -
ОСОБА_3,

третьої особи на стороні позивача без
самостійних вимог - ОСОБА_3,

представника третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог-
Пендюра В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Заставна
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог на стороні позивача ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача орган опіки та піклування
Заставнівської районної державної
адміністрації про позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_4 та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про відібрання малолітньої
дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до
Заставнівського районного суду із
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав. Свої вимоги
мотивував тим, що 21.08.2008 р. між його
сином ОСОБА_3 та відповідачем - ОСОБА_2
було укладеного шлюб. 31.01.2011 року
рішенням Заставнівського районного
суду, яке набрало законної сили 11.02.2011 р.
даний шлюб було розірвано. В цьому
шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася
дитина - ОСОБА_4, якому на підставі
заочного рішення Заставнівського
районного суду від 14.04.2011 р. визначено
місце проживання разом з батьком
ОСОБА_3 На даний час дитина проживає
разом з позивачем - ОСОБА_1 і бабусею -
ОСОБА_3 та перебуває на повному
утриманні їхньої сім'ї, вони піклуються
про його здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батько дитини
ОСОБА_3 відмовився від батьківських
прав з виховання і утримання її, що
підтверджується нотаріально
посвідченою заявою від 11 грудня 2012 року
(копія додається). З січня 2011 року
відповідачка не проживає із сім'єю і не
бере жодної участі у вихованні сина. У
зв'язку з цим, в квітні 2013 року він
звернувся до Заставнівського
районного суду Чернівецької області із
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її
батьківських прав. Рішенням суду від 17
липня 2013 йому відмовлено у задоволенні
позовних вимог, а ОСОБА_2 попереджено
про необхідність змінити ставлення до
виховання сина ОСОБА_4. Але з моменту
винесення вищезазначеного рішення і до
цього часу відповідачка не відвідувала
сина і будь-яким іншим чином не
проявляла інтересу до його життя. В
липні 2013 року він звернувся до суду із
позов про стягнення аліментів із
Відповідачки. Заочним рішенням
Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 13.09.2013 p..
стягнуто з відповідачки на його
користь аліменти на отримання ОСОБА_4 в
твердій грошовій сумі в розмірі -500,00
грн. щомісячно. На підставі даного
рішення відділом виконавчої служби
Заставнівського районного управляння
юстиції Чернівецької області було
відкрите виконавче провадження про
примусове стягнення аліментів з ОСОБА_2
Однак, за період з 23.07.2013 р. по 31.12.2013 р.
він не отримував жодних аліментів на
утримання внука.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 про
позбавлення її батьків прав не визнала,
звернулася із зустрічним позовом до
позивача та його дружини ОСОБА_3 про
відібрання малолітньої дитини від
відповідачів. В обґрунтування позову
посилається на те, що з 21.07.2008 року по
11.02.2011 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_3,
сином відповідачів. Ча час шлюбу у них
народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Рішенням Заставнівського районного
суду від 31.01.2011 року шлюб розірвано.
Після розірвання шлюбу син проживав з
батьком. У зв'язку з життєвими
обставинами вона не мала можливості
забезпечити йому місце проживання
разом з нею, оскільки змушена була
залишити помешкання чоловіка та
переїхати в інший населений пункт. По
мірі можливості вона навідувала сина
надавала йому матеріальну допомогу.
Рішенням Заставнівського районного
суду від 17.07.2013 року у задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення
її батьківських прав відмовлено з
попередженням її про необхідність
зміни ставлення до виховання сина.
Після набрання законної сили даним
рішенням Заставнівського районного
суду вона неодноразово намагалася
провідувати сина за місцем його
проживання та в дитячому садочку.,
брати участь у його вихованні, однак
відповідач ОСОБА_1 їй у цьому
перешкоджав. На даний час її життєві
умови зазнали змін: вона проживає з
іншим чоловіком і у неї є можливість
забезпечити дитині нормальні умови
проживання, за місцем проживання
характеризується позитивно, вона
фізично здорова. Вважає, що підстави
для позбавлення її батьківських прав
відсутні, тому просить відібрати сина у
позивачів та повернути їй.

В судовому засіданні позивач за
первинним позовом ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримали, обґрунтувавши їх
вищенаведеними обставинами,
викладеними у позовній заяві, просили
суд задовольнити позов про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 Як
відповідачі за зустрічним позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позовні вимоги про
відібрання у них дитини не визнали.
Вважають що малолітній ОСОБА_4 проживає
з ними на законних підставах, вони
здійснюють за ним належний догляд та
виховання.

ОСОБА_3, залучений до участі у
даній справі як третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача,
в судовому засіданні позовну вимогу
підтримав. Просив позбавити
відповідача ОСОБА_2 батьківських прав
по відношенню до ОСОБА_4, оскільки вона
покинула сина і не виконує своїх
батьківських обов'язків по відношенню
до нього. Підтвердив, що тривалий час з
сином не проживає, оскільки живе з
іншою жінкою, у 2012 році він написав
нотаріально засвідчену заяву про
відмову від батьківських прав з
виховання і утримання свого
малолітнього сина ОСОБА_4 Син проживає
з його батьками та виховується ними.
Проте в даний час він змінив своє
відношення до сина та звернувся до суду
з письмовою заявою, в якій зазначив про
скасування свого рішення про відмову
від батьківських прав. Заперечував
проти відібрання сина у його батьків
по повернення матері.

Представник органу опіки та
піклування Заставнівської районної
державної адміністрації Чернівецької
області Пендюр В.І. в судовому
засіданні позовну вимогу про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
не підтримав, підтвердив висновок
органу опіки та піклування про
недоцільність матері позбавляти
батьківських по відношенню до її сина,
проте не заперечував з приводу
повернення сина матері, що буде
відповідатиме інтересам дитини.

Прокурор в судовому засіданні первинну
позовну вимогу не підтримав, вважає за
недоцільне позбавлення матері
батьківських прав через відсутність у
останньої наміру ухилятись від
виконання своїх батьківських
обов'язків по відношенню до дитини при
цьому погодився про необхідність
задоволення зустрічного позову ОСОБА_2
про відібрання дитини у позивачів та
повернення матері.

Вислухавши пояснення сторін, третьої
особи на стороні позивача,
представника органу опіки та
піклування, свідків, заслухавши думку
прокурора та дослідивши матерiали
справи, суд вважає, що первинний позов
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 не підлягає задоволенню,
а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про відібрання малолітньої
дитини підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Так, згідно свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і його батьками
зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 4).

Як вбачається із рішення
Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 31.01.2011 року,
розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
який зареєстровано 21.07.2008 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Заставнівського районного управління
юстиції Чернівецької області за
актовим записом №45 (а.с.46).

Заочним рішенням Заставнівського
районного суду від 14.04.2011 року
визначено місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
разом із його батьком - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, жителем с.Веренчанка
Заставнівського району Чернівецької
області (а.с.47).

Як вбачається із копії заяви
компетентним органам, засвідченої
приватним нотаріусом ОСОБА_8 11.12.2012
року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
відмовляється від батьківських прав з
виховання і утримання свого
малолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
а також не заперечує проти передачі
дитини на усиновлення (а.с.12).

Актом обстеження житлово-побутових
умов ОСОБА_1 від 11.12.2013 року
підтверджується, що малолітній ОСОБА_4
проживає разом із дідом ОСОБА_1 та
бабою ОСОБА_3 у власному будинку (а.с.11).

Рішенням Заставнівського районного
суду від 17.07.2013 року, яке набрало
законної сили, у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав відмовлено.
Попереджено ОСОБА_2 про необхідність
змінити ставлення до виховання сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6).

Згідно довідки Веренчанського ДНЗ №3
від 16.01.2014 р. ОСОБА_4 дійсно зарахований
та відвідує дитячу установу з 20.02.2011
року по даний час. Мати дитини ОСОБА_2
відвідувала свого сина в дитячому
садку 15.07.2013 р., з тих пір дитину в
дитячому садку не провідувала (а.с.7 ).

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, в судовому
засіданні показали, що проживають по
сусідству з позивачем, після
народження сина невістка ОСОБА_2
проживала в господарстві ОСОБА_1, проте
більше року покинула чоловіка та сина,
який залишився проживати із батьком. В
даний час тато дини з ним постійно не
проживає. Вихованням ОСОБА_4
займаються бабуся та дідусь. Мама за
останній час не з'являлася в селі, до
сина не приїзджала і не дзвонить, в
дитячому садочку також дитину не
відвідувала.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які працюють
вихователями у Веренчанському ДНЗ
показали суду, що ОСОБА_4 відвідує
старшу групу дитячого садочка,
проживає з бабою та дідом, які
займаються його вихованням та
утриманням. Мама ОСОБА_2 відвідувала
сина всього три рази за два останніх
роки, побачення з дитиною були
нетривалими. Мама приносила йому
подарунки.

Свідок ОСОБА_15 допитаний в судовому
засіданні показав, що його сестра
ОСОБА_2 в даний проживає в с.
Кострижівка, а її син ОСОБА_4 проживає в
с. Веренчанка разом з бабою та дідом.
Сестра йому повідомляла, що
відвідувала сина в садочку, а також
один раз передала через нього сину
машинку, яку він віддав ОСОБА_3

В судовому засіданні встановлено, що у
провадження відділу ДВС
Заставнівського РУЮ перебуває
виконавчий лист, виданий на підставі
рішення Заставнівського районного
суду від 13.09.2013 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання сина - ОСОБА_4 в розмірі по 500
грн. щомісячно до повноліття дитини
(а.с.59). Згідно довідки відділу ДВС
Заставнівського РУЮ від 17.01.2014 р. №196
ОСОБА_1 у період з 23.07.2013 р. по 31.12.2013 р. не
отримував аліменти з ОСОБА_2 ( а.с.13)

Разом з цим судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та
постійно проживає в АДРЕСА_1 разом із
ОСОБА_17, в будинку його батьків, ведуть
спільне господарство з батьками, що
підтверджується Актом обстеження
матеріально-побутових умов проживання
від 18.02.2014 р. ( а.с.49), довідкою виконкому
Кострижівської селищної ради №595 від
18.02.2014 року (а.с.51), копією паспорта
ОСОБА_2 з відміткою про реєстрацію
місця проживання (а.с.43). ОСОБА_2 є
фізично здоровою, не перебуває на
обліку у лікаря-психіатра та
лікаря-нарколога, про що свідчить
висновок про стан здоров'я від 11.02.2014 р. (
а.с.52)

Згідно характеристики, виданої
виконавчим комітетом Кострижівської
селищної ради Заставнівського району
Чернівецької області від 18.02.2014 р. №52
відповідач ОСОБА_2 позитивно
характеризуються за місцем проживання.
Підтримує хороші стосунки з сусідами
та жителями села. Порушень в
громадському житті та побуті не
відмічалося.

Також встановлено, що 30.05.2014 року ОСОБА_2
зареєструвала шлюб з ОСОБА_17, про що
складено відповідний актовий запис №32
. Після реєстрації шлюбу відповідач
отримала прізвище ОСОБА_2 (а.с.105).

З висновку органу опіки і піклування
Заставнівської районної державної
адміністрації Чернівецької області
від 26.03.2014 р. № 01-39/21-698 вбачається, що
ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в
АДРЕСА_1 в цивільному шлюбі з ОСОБА_17 та
намагається повернути собі сина.
Подружжя проживає в будинку батьків
ОСОБА_17, отримало двохкімнатне
помешкання в гуртожитку смт.
Кострижівка де проводять ремонтні
роботи. З метою захисту прав дитини
ОСОБА_4 вважає за недоцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню
до сина ОСОБА_4 (а.с.83).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
повідомила суд про часткове погашення
заборгованості в розмірі 1500 грн. по
сплаті аліментів на утримання її сина
за рішенням Заставнівського районного
суду від 13.09.2013 року, які вона 16.07.2014 року
перерахувала на депозитний рахунок
відділу ДВС Заставнівського районного
управління юстиції, що підтвердила
відповідною квитанцією ( а.с.127).

Аналізуючи всі досліджені в судовому
засіданні докази, суд дійшов висновку,
що обставини справи на, які посилався
позивач в позовній заяві, як підстави
задоволення позову, не знайшли в
повному обсязі свого підтвердження під
час судового розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо
ухиляються від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини.

Приписами ст.165 СК України передбачено
право особи, в сім'ї якої проживає
дитина, на звернення до суду з позовом
про позбавлення батьківських прав.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, які містяться в п. 15, в абзаці 2
п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
встановлено, що розглядаючи справи
даної категорії, судам слід мати на
увазі, що позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом впливу на
осіб, які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування вирішується лише
після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи та характеру ставлення
батьків до дітей. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

В судовому засіданні на підставі
пояснень сторін, досліджених
письмових доказів та показань свідків
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
протягом певного проміжку часу після
ухвалення рішення суду щодо
попередження її про необхідність
змінити ставлення до виховання сина, не
спілкувалася з дитиною в обсязі,
необхідному для його нормального
самоусвідомлення, не проявляла до
нього належної батьківської турботи, а
тому в її поведінці є ознаки
недостатнього виконання нею своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Разом з цим, враховуючи, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, при винесенні
рішення суд, з урахуванням інтересів
дитини, бере до уваги характер винної
поведінки відповідача, її особу,
позитивну характеристику по місцю
проживання, наявність певних перешкод
у спілкуванні з дитиною, те, що
відповідач умисно не ухилялася від
виконання батьківських обов'язків, а
також висловлений відповідачем
ОСОБА_2 намір в подальшому належно
виконувати свої обов'язки щодо
виховання дитини, який підтверджується
наявністю у неї на даний час постійного
місця на належних умов для проживання
її та дитини, створенням повноцінної
сім'ї в шлюбі з ОСОБА_17.

Крім цього встановлено, що на момент
прийняття даного рішення набрало
законної сили рішення Заставнівського
районного суду про визначення місця
проживання дитини ОСОБА_4 разом з
матір'ю ОСОБА_2, яке ухвалено судом за
позовною заявою ОСОБА_2 ( а.с.118-121)

Все викладене дає можливість зробити
висновок про те, що істотні зміни в
житті ОСОБА_2 свідчать про покращення
її ставлення до виконання
батьківських обов'язків по відношенню
до сина, та наявність можливостей для
їх реалізації, шляхом піклування,
виховання та належного його
забезпечення, що виключає та
унеможливлює прийняття рішення про
позбавлення її батьківських прав.

Ухвалюючи рішення за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
відібрання дитини суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або за місцем знаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоровя, в якому вона проживає.

Ч.1 ст. 151 СК України передбачено, що
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини.

Відповідно до ст. 163 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на те, щоб малолітня дитина
проживала з ними. Батьки мають право
вимагати відібрання малолітньої
дитини від будь-якої особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду. Суд може відмовити у
відібранні малолітньої дитини і
переданні її батькам або одному з них,
якщо буде встановлено, що це суперечить
її інтересам.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року, в
якій вказано, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків, малолітня дитина не повинна,
крім тих випадків, коли є виключні
обставини, бути розлучена зі своєю
матір'ю.

Судом встановлено, що рішенням
Заставнівського районного суду від
06.05.2014 року, залишеним в силі ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області від 11.06.2014 року,
визначено місце проживання ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, з його матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою смт.
Кострижівка, Заставнівського району
Чернівецької області ( а.с.118- 122).

Звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про
визначення місця проживання її сина
ОСОБА_4 з нею та позитивне вирішення
судом цього позову суд розцінює як
підтвердження того, що позивач за
зустрічним позовом бажає і має намір
особисто виховувати дитину за місцем
її проживання.

Встановлено, що відповідачі за
зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є
відповідно дідусем та бабусею дитини
ОСОБА_4 Відповідачі не є опікунами
дитини. Будь-яких судових рішень про
визначення місця проживання дитини з
відповідачами суду не надано. Тому суд
вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають
переважного права перед матір'ю на
особисте виховання і проживання з ними
внука та утримання його у себе без
законних підстав або рішення суду.
Проте, як встановлено судом,
відповідачі добровільно не віддають
малолітнього сина на проживання до
матері та продовжують його утримувати
за місцем свого проживання.

Всупереч ст.60 ч.1 ЦПК України, згідно
якої кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, відповідачі не довели
належними та допустимими доказами
наявність виключних обставин, які б
давали підстави суду розлучити сина з
мамою.

За таких обставин суд вважає, що
законні підстави для подальшого
проживання дитини з відповідачами
відсутні, а отже малолітнього ОСОБА_4
слід відібрати від відповідачів та
повернути матері.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні первинного позову та
задоволення зустрічного позову суд
критично оцінює надану в судовому
засіданні письмову заяву третьої особи
без самостійних вимог на стороні
позивача ОСОБА_3 - батька дитини про
скасування свого рішення про відмову
від батьківських прав, оскільки
останній фактично не проживає з
дитиною, створив іншу сім'ю, рішенням
Заставнівського районного суду
визначено місце проживання дитини з
матір'ю. Отже, зазначена заява не має
юридичних наслідків для ОСОБА_3 та його
батьків, не свідчить про його дійсний
намір виховувати сина ї не є перешкодою
для вирішення питання про відібрання
дитини у його батьків та повернення
матері.

На підставі викладеного, ч.4 ст. 29 ЦК
України , ч.1 ст. 151, ст. 163, п.2 ч.1 ст. 164,
ст.165 СК України, Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року,
керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 15, 57, 60, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про позбавлення ОСОБА_2 батьківських
прав відносно малолітнього сина
ОСОБА_4 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про відібрання малолітньої
дитини - задоволити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які
проживають за адресою АДРЕСА_2 та
передати його матері ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою
АДРЕСА_1.

Рішення суду в частині позовних вимог
про відібрання дитини та повернення її
матері підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили через 10
днів з часу проголошення, якщо сторони
не подадуть апеляційну скаргу на
рішення суду. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Чернівецької
області через Заставнівський районний
суд протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду.

Особи які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.Пухарєва