Справа № 747/349/14
Провадження № 2/747/91/14
РІШЕННЯ

іменем України

25.07.2014 року
смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючої судді
Тіщенко Л.В.

за участю секретаря
Зірки В.П.

представника позивача
ОСОБА_1

представника третьої особи
Чепіка Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Талалаївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Юрківцівської сільської ради,
Талалаївської районної державної
адміністрації, третя особа - відділ
Держземагенства в Талалаївському
районі, про визнання права на земельну
частку (пай) і видачу земельного
сертифікату, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Юрківцівської сільської
ради та Талалаївської районної
державної адміністрації, третя особа
відділ - Держземагенства в
Талалаївському районі про визнання
права на земельну частку (пай) та видачу
земельного сертифікату. В
обґрунтування позову зазначає, що його
бабуся ОСОБА_5 проживала разом з ним до
дня смерті в с. Довгалівка
Талалаївського району. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5 померла. Позивач являється
спадкоємцем її майна та її майнових
прав, поскільки на момент смерті
проживав разом із спадкодавцем та
фактично прийняв спадщину, яка
належала їй. За життя ОСОБА_5 працювала
в КСП «Шлях Ілліча» і була членом
колгоспу. Державний акт на право
колективної власності КСП «Шлях
Ілліча» зареєстрований 12.12.1995 року.
ОСОБА_5 на день видачі Державного акту
була членом КСП, тому вона мала право на
земельну частку (пай), і позивач, як
спадкоємець за законом, також має право
на земельну частку (пай) після її
смерті. Але при складанні списку осіб,
які мали право на земельну частку (пай),
прізвище його бабушки було пропущене з
невідомих причин. Про порушення його
права на спадкування на земельну
частку (пай) позивач дізнався в 2012 році,
коли звернувся до відділу Держкомзему
в Талалаївському районі, тому ним
пропущений строк позовної давності.
Тому позивач ОСОБА_3 просить суд
поновити йому строк звернення до суду,
як такий, що пропущений з поважних
причин, та визнати за ним право на
земельну частку (пай) колишнього КСП
«Шлях Ілліча».

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1 позов
підтримав і просив задовольнити,
поскільки позивач, як спадкоємець за
законом, має право на земельну частку
(пай) після смерті своєї бабусі ОСОБА_5,
яка з невідомих причин не була включена
до списку осіб, що мають право на
земельну частку (пай), хоча працювала в
колгоспі і відноситься до осіб, які
мають на це право.

Представник відповідача -
Талалаївської районної державної
адміністрації - в судове засідання не
з'явився, хоча були повідомлені
належним чином, надали до суду
заперечення на позов, в якому просять
суд у позові відмовити, так як
позивачем пропущено термін позовної
давності та не наведено причини цього,
крім того, Талалаївська районна
державна адміністрація не є належним
відповідачем по справі у зв'язку із
зміною земельного законодавства.

Представник відповідача -
Юрківцівської сільської ради - в судове
засідання не з'явився, надали до суду
заяву, в якій просять суд розглянути
справу без участі представника
сільської ради, позов ОСОБА_3 визнають і
не заперечують проти його задоволення.

Представник третьої особи - відділу
Держземагенства у Талалаївському
районі ОСОБА_2 - в судовому засіданні
позов ОСОБА_5 не визнав, поскільки
спадкодавець не була внесена до списку
осіб, які мають право на земельну
частку (пай), не отримала сертифікат про
право на земельну частку (пай), і тому не
набула такого права.

Суд, заслухавши сторони, розглянувши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
наступного висновку.

Вирішуючи позовну вимогу позивача
ОСОБА_3 про поновлення пропущеного
строку звернення до суду, суд виходить
з наступного. Спадкодавець ОСОБА_5
померла у 1996 році.

За ч.3 ст.5 ЦК України якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювались актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав і обов'язків, що
виникли з моменту набрання ним
чинності. На час смерті спадкодавця
ОСОБА_5 був чинним Цивільний кодекс
УРСР 1963 року. Згідно з п.2 ч.1 ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання, зокрема, чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності, тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження. Відповідно
до статті 71 ЦК УРСР загальний строк для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки. Згідно із
ст.75 ЦК УРСР 1963 р. позовна давність
застосовується судом, арбітражем або
третейським судом незалежно від заяви
сторін. Згідно зі статтею 76 ЦК УРСР
перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦК УРСР 1963 р.
закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові. З даною нормою
кореспондується ч.1 ст. 261 ЦК України,
якою передбачено, що перебіг строку
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Твердження позивача ОСОБА_3 про те, що
про порушення свого права він дізнався
у 2012 році, не підтверджене ніякими
належними і допустимими доказами.
Зокрема, батько позивача ОСОБА_1
звертався з аналогічним позовом до
суду у 2009 році, і йому було відмовлено.
Тобто, позивач мав би ще у 2009 році знати
про порушення свого права. Крім того,
про застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, а саме -
відповідачем Талалаївською РДА, що
відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у позові. Дане
положення законодавства
конкретизоване і у п. 11 Постанови
пленуму Верховного Суду України «Про
судове рішення у цивільній справі»,
яким передбачено, що встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (повторного) серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Позивач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2
року і в графі «Батько» зазначено -
ОСОБА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (повторного)
серії НОМЕР_2 від 27.03.2003 року (а.с.15). Той
факт, що спадкодавець ОСОБА_5 є бабою
позивача ОСОБА_3 підтверджується
копією свідоцтва про народження від
11.05.1962 року, згідно з яким ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року і в графі
«Мати» зазначено - ОСОБА_5 (а.с.28).
Рішенням Талалаївського районного
суду від 28 липня 2009 року, яке набрало
законної сили 02.10.2009 року, за позовом
ОСОБА_1 до Талалаївської районної
державної адміністрації,
Юрківцівської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно відмовлено, поскільки на день
смерті ОСОБА_5 не набула права на
земельну частку (пай), а отже позивач, як
її спадкоємець, не може успадкувати те,
що не належало спадкодавцю на день
смерті (а.с.17). Дане рішення суду у
відповідності до положень ч.3 ст. 61 ЦПК
України розглядається судом як та
обставина, що на момент смерті
спадкодавця ОСОБА_5 вона не набула
права на земельну частку пай, і
поскільки дана обставина вже
встановлена судовим рішенням, що
набрало законної сили, при розгляді
даної справи приймається судом як
належний і допустимий доказ того, що на
момент смерті ОСОБА_5 не набула права на
земельну частку (пай) і, тому не набуте
право не може бути ніким успадковане.

Інформаційним листом Вищого
спеціалізовано суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» роз'яснено, що
при вирішенні спору про право
власності на спадкове майно потрібно
розмежовувати час і підстави
виникнення права у спадкодавця, які
кваліфікуються відповідно до
законодавства України, чинного на час
виникнення права, та підстави
спадкування, що визначаються на час
відкриття спадщини та згідно із п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
За змістом пунктів 4 і 5 Прикінцевих і
перехідних положень ЦК України
Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
тобто відносини спадкування
регулюються його нормами, якщо
спадщина відкрилась не раніше 01 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати, до таких відносин
застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Як встановлено в судовому засіданні, на
час смерті спадкодавця ОСОБА_5 у 1996 році
був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р.
Згідно з ст. 524 даного кодексу
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Згідно з ст. 529 цього
ж кодексу - при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. Онуки і правнуки
спадкодавця є спадкоємцями за законом,
якщо на час відкриття спадщини немає в
живих того з їх батьків, хто був би
спадкоємцем; вони успадковують порівну
в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю. Поскільки, як встановлено в
судовому засіданні, позивач являється
внуком спадкодавця, але на момент
відкриття спадщини був живий його
батько, тому в силу положень ЦК УРСР
позивач ОСОБА_3 не являється
спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, і тому
не має права на пред'явлення позову як
спадкоємець, право якого порушене.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правоустановчим документом. Поскільки
право спадкодавця ОСОБА_5
документально не підтверджене ніяким
правоустановчим документом, то воно
відсутнє як таке взагалі, і тому не
підлягає переходу до будь-яких
спадкоємців за правилами спадкування.

Таким чином, поскільки матеріалами
справи не підтверджено той факт, що
спадкодавець ОСОБА_5 у встановленому
законом порядку за життя набула право
на земельну частку (пай), поскільки не
отримала сертифікат про право на
земельну частку (пай), суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову за недоведеністю позовних
вимог, що відповідає положенням
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», коли при
вирішенні спору про спадкування права
на земельну частку (пай) основним
документом, що посвідчує таке право, є
сертифікат про право на земельну
частку (пай).

Розглядаючи визнання позову
відповідачем - Юрківцівською сільською
радою - суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову, суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання позову
відповідачем суперечить закону, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову. Визнання позову Юрківцівською
сільською радою суперечить закону,
поскільки, як встановлено в судовому
засіданні, спадкодавець ОСОБА_5 за
життя не набула права на земельну
частку (пай), тому законні підстави для
визнання позову відповідачем відсутні,
тому суд не приймає визнання
відповідачем позову.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні Талалаївська РДА не є
належним відповідачем по справі,
поскільки відповідно до чинних на
момент розгляду справи положень ст. 122
Земельного кодексу України, до
повноважень районних державних
адміністрацій не відноситься
передання земельних ділянок
сільськогосподарського призначення у
власність або користування. Даними
повноваженнями наділені центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальні органи.

Положенням ст. 33 ЦПК України
передбачено право суду за клопотанням
позивача замінити первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом. У
судовому засіданні представником
позивача клопотань про заміну
первісного відповідача подано не було,
суд позбавлений можливості самостійно
проводити заміну первісного
відповідача. Тому на підставі
наведеного суд приходить до висновку
про безпідставність позовних вимог
ОСОБА_3 до відповідача - Талалаївської
районної державної адміністрації.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Виходячи з встановлених в судовому
засіданні фактів, наданих сторонами
доказів та вимог закону, суд приходить
до висновку, що позивач ОСОБА_3
пропустив строк звернення до суду без
поважних причин, не довів своє право на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, у зв'язку з цим його право на
спадкове майно жодним чином не
порушується, за життя спадкодавець
ОСОБА_5 не набула право на земельну
частку (пай) і воно не входить до складу
спадщини і тому не може бути
успадковане, позов подано до
неналежного відповідача, клопотань про
заміну первісного відповідача під час
судового розгляду подано не було, а
тому пред'явлені позовні вимоги є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 75, 76, 80, 254, 529 ЦК УРСР, ст.ст. 257, 267 ЦК
України, ст.ст.10, 60, 33, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до Юрківцівської
сільської ради, Талалаївської районної
державної адміністрації, третя особа -
відділ Держземагенства в
Талалаївському районі, про визнання
права на земельну частку (пай) і видачу
земельного сертифікату - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
Талалаївський районний суд протягом 10
днів з дня проголошення.

Суддя
Л.В.Тіщенко