УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/10347/14-ц

Пров. №2/668/2418/14

24.07.2014 року суддя Суворовського
районного суду м. Херсона Булах Є.М.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «АвтоФінанс» про
захист прав споживача, визнання
договору фінансового лізінгу
недійсним та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
вище позовом до відповідача, у якому
просить визнати договір фінансового
лізінгу №010302 з додатками від 24.06.2014
року недійсним, стягнути з ТОВ
«АвтоФінанс» сплачений реєстраційний
платіж в сумі 13500, 00 грн., судові витрати
стягнути з відповідача.

Відповідно до ЗУ «Про захист прав
споживачів» від 12.05.1991р. №1023-ХІІ
відносини які виникають між споживачем
і виробником, виконавцем, продавцями
під час продажу товарів(виконанні
робіт, наданні послуг) регулюються цим
Законом та встановлює права споживачів
на придбання товарів(робіт, послуг)
належної якості та безпечних для життя
і здоров'я, а також визначає механізм
захисту та основи реалізації державної
політики.

Відповідно до ЗУ «Про Фінансовий
лізінг»» фінансовий лізінг - це вид
цивільно-правових відносин що
виникають із договору Лізингу. Ст. 806 ЦК
України визначає, що за договором
лізингу, одна сторона(лізіногодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні(лізінгоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізінгодавцю на праві власності і було
набуто ним без попередньої
домовленості із лізінгоодержувачем,
або майно, спеціально придбане
лізінгодавцем у
продавця(постачальника) відповідно до
встановлених лізінгоодержувачем
специфікацій та умов на певний строк і
за встановлену плату.

Предметом спору із яким звернувся
позивач до суду є визнання договору
фінансового лізингу недійсним з
підстав ч. 2 ст. 215 ЦК України.

Із наведеного встановлюється, що
відносини, які виникають в момент
вчинення правочину фінансового
лізінгу, не підпадають під предмет
регулювання Закону України «Про захист
прав споживачів».

Таким чином, встановивши, що дія ЗУ «Про
захист прав споживачів» не
розповсюджується на заявлений
позивачем позов, вважаю за необхідне
застосувати до позову правила
загальної підсудності, відповідно до
яких позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви відповідач - юридична особа,
знаходиться за адресою: м. Київ, вул..
Аніщенка, 3-А, офіс 310, що за місцем
розташування за правилами
територіальної підсудності не
відноситься до Суворовського
районного суду м. Херсона..

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала. Ухвала суду разом із заявою та
всіма додатками до неї надсилаються
позивачеві.

За таких обставин, суддя вважає що
справа не підсудна Суворовському
районному суду м. Херсона, а тому
матеріали позову мають бути повернуті
позивачу для подання до належного суду.

Керуючись ст.ст. 109, 115, 121 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«АвтоФінанс» про захист прав
споживача, визнання договору
фінансового лізінгу недійсним та
стягнення коштів, разом з доданими до
неї матеріалами, повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу його право
звертатися з вказаним позовом до
належного суду.

На ухвалу суду протягом п'яти днів з дня
отримання її копії, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Херсонської області через суд першої
інстанції.

СуддяБулах Є. М.