Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2107/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що виникають із договорів найму,
оренди Доповідач Кодрул М. А.
УХВАЛА

Іменем України

19.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула
М.А.

суддів: Потапенка В.І.,
Чорнобривець О.С.

за участю секретаря:
Животовської С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 24
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Дослідного господарства
«АНДІ», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» про
розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася у
суд з позовом до Дослідного
господарства „АНДІ" (далі ДГ „АНДІ"),
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Аграрний
науково-дослідний інститут „АНДІ"
(далі ТОВ Агарний науково-дослідний
інститут „АНДІ") про розірвання
договору оренди землі. Позовні вимоги
мотивувала тим, що відповідно до
Державного акту на право приватної
власності на землю вона є власником
земельної ділянки площею 11,48 га,
розташованої на території
Мар'янівської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області. 04 грудня 2000
року вона з ДГ „АНДІ" уклала договір
оренди землі строком на 15 років.
Посилаючись на невиконання умов
договору щодо сплати орендної плати
протягом 2012-2013 років, передачу без її
згоди земельної ділянки третій особі
для господарювання, просила розірвати
укладений договір з підстав
передбачених ст.ст. 24, 25, 32 Закону
України «Про оренду землі». Крім того
зазначила, що оскільки ДГ „АНДІ" не є
юридичною особою, а входить до складу
ТОВ „Аграрний науково-дослідний
інститут „АНДІ", останній є належним
відповідачем.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 24
червня 2014 року у задоволені позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції у зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права. Зокрема
зазначається, що суд першої інстанції
не з'ясував вартість грошової оцінки
земельної ділянки, яка перебуває в
оренді на час нарахування та
виплати орендної плати, не звернув
уваги на наявну заборгованість за 2012-2013
роки. А також не дав належної оцінки
Договору спільної діяльності від 22.03.2010
року укладеного між відповідачем та
СФГ «Іллічівське», про те, що даний
договір укладено без погодження з
позивачем і є підставою для розірвання
договору оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися для участі у
розгляді справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно ст.303
ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
встановленого, що ДГ „АНДІ" не є
юридичною особою в розумінні ст. 80 ЦК
України, оскільки є структурним
підрозділом ТОВ Агарний
науково-дослідний інститут „АНДІ", а
тому не може бути відповідачем по
справі.

Вирішуючи питання в частині
вимог до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог виходячи з
того, що судом не встановлено наявність
належних і допустимих доказів
систематичної несплати відповідачем
орендної плати та припинення орендарем
господарської діяльності з
безпосереднього цільового
використання орендованої земельної
ділянки та передачі її обробітку
третім особам.

Такі висновки суду є правильними та
обгрунтованими, вони відповідають
встановленим судом обставинам,
матеріалам справи та нормам чинного
законодавства, що регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Крім того відповідно до ст.21 Закону
України «Про оренду землі» розмір та
умови орендної плати, що зазначені в
договорі оренди, не можуть суперечити
чинному законодавству на час укладання
договору оренди.

За приписами ч.1 ст.32 Закону України
«Про оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням
суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених ст.21, ст. 25
Закону України «Про оренду землі» та
умовами договору, а також на підставах,
визначених ЗК України та іншими
законами України.

Підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати,
що передбачено п. «д» ч.1 ст.141 ЗК
України.

В постанові Верховного Суду України
від 12.12.2012 року по цивільній справі №
6-146цс12 висловлено правову позицію, яка
в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою
для всіх судів України, про те, що
систематична несплата орендної плати є
підставою для розірвання договору
оренди.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та Дослідним
господарством «АНДІ» 04 грудня 2000 року
укладено договір оренди земельної
ділянки розміром 11,48 га, розташованої
на території Мар'янівської сільської
ради Маловисківського району
Кіровоградської області, яка належать
позивачу відповідно до Державного акту
на право приватної власності на землю,
з терміном дії договору 15 років, який у
цей же день був зареєстрований
Мар'янівською сільською радою народних
депутатів Маловисківського району
Кіровоградської області у Книзі
записів реєстрації договорів оренди
земельних часток (паїв) за № 1034.

Відповідно до п. 2.2 зазначеного
договору розмір орендної плати на рік
за використання земельної ділянки
орендодавця становить не менше 1%
кадастрової вартості землі, або 1 тонни
зерна та виплачується до 31 грудня
поточного року.

Судом також встановлено, що обробіток
земельної ділянки позивача проводився
працівниками Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ», що
підтверджується нарядами на виконання
польових робіт.

В 2012 році Дослідне господарство «АНДІ»,
яке є структурним підрозділом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ»,
виплатило ОСОБА_2 орендну плату: грішми
в сумі 75 грн., насінням соняшника в
кількості 325 кг. на загальну суму 650 грн.,
зерна ячменю в кількості 1000 кг. на суму
1200 грн., зерна пшениці в кількості 1000 кг.
на суму 1200 грн., а всього на суму 3125 грн.,
що підтверджено копіями списків та
платіжної відомості (а.с. 64-72).

У 2013 році ОСОБА_2 відмовляється від
отримання орендної плати, про що
складено акти виїзду керівника та
працівників ТОВ «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ».

Отже, судом не встановлено наявність
систематичної несплати відповідачем
орендної плати та припинення орендарем
господарської діяльності з
безпосереднього цільового
використання орендованої земельної
ділянки та передачі її обробітку
третім особам.

Не можна погодитися з доводами
апеляційної скарги, що отримана
позивачем орендна плата не відповідає
умовам договору та є меншою. Зокрема
зазначається, що суд першої інстанції
не з'ясував належним чином
вартість грошової оцінки
земельної ділянки, яка перебуває в
оренді на час нарахування та
виплати орендної плати.

Так, п.2.2 договору визначено, що
розмір орендної плати за рік становить
не менше 1% кадастрової вартості землі,
або 1 тонни зерна.

З уточненого розрахунку
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки ОСОБА_2 вбачається, що станом на
01.01.2013 року іі вартість становить 209647
грн., і 1 відсоток від цієї суми
становить 2096,47 грн.

Як встановлено, орендна плата
отримана позивачем в розмірі 3125 грн., що
доводить безпідставність доводів
позивача щодо невиконання зобов'язань
визначених договором.

Укази Президента України, на які
позивач посилається в позові, в яких
зазначено, що розмір орендної плати не
може бути меншим ніж три відсотки,
носять рекомендаційний характер і
можуть бути лише підставою для
внесення змін до договору оренди за
згодою обох сторін, що оформлюється
додатковою угодою в тому ж порядку, що і
договір оренди.

Недоведеними є доводи позову
щодо передачі відповідачем
орендованої земельної ділянки
позивача у користування СФГ
«Іллічівське» на підставі укладеного
між ним та відповідачем договору про
спільну діяльність, за яким товариство
зобов'язалося надати землю для
здійснення її обробітку господарством.

Доказів, що саме СФГ
«Іллічівське» здійснює обробітку
належної позивачки земельної ділянки,
в матеріалах справи немає. Між тим, є
доведеним, що відповідач не припинив
свою господарську діяльність за
укладеними договорами та саме ним
сплачується орендна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених
вимог та на підставі наданих доказів.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що відповідачами не
порушувались умови договору,
передбачені ст.ст. 24, 25, 32 Закону України
«Про оренду землі», а підстави, на які
посилається позивачка, не знайшли
свого підтвердження в суді.
Колегія суддів, приймаючи до уваги
встановлені обставини, дійшла
висновку, що суд першої інстанції
розглянув справу в межах доводів
позовної заяви, та наданих сторонами
доказів.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки не
підтверджуються належними доказами,
суперечать фактичним обставинам
справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або
зміни рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню, рішення суду першої
інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК
України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 24
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: