Справа № 473/1739/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області у складі:

головуючої - судді Висоцької
Г.А.

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю представника
позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вознесенська
із застосуванням звукозаписувальної
техніки цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Вознесенської районної
державної адміністрації Миколаївської
області про визнання права на
земельну ділянку (пай) та зобов'язання
видати сертифікат на земельну ділянку
(пай),

В С Т А Н
О В И В:

17.04.2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до Вознесенської
районної державної адміністрації
Миколаївської області про визнання
права на земельну ділянку (пай) та
зобов'язання видати сертифікат на
земельну ділянку (пай).

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з
17.05.1983 року по 16.04.1987 рік, та з 14.06.1990 року
по 16.12.1995 рік працювала в колгоспі ім.
Димитрова ( в подальшому КСП
«Білоусівське») Вознесенського району
Миколаївської області, відповідно була
прийнята в члени СПСО, однак коли в 1995
році проходило розпаювання земель її
не внесли в списки осіб, що мали право
на отримання земельного паю, тому не
отримала сертифікат на право на
земельну частку( пай).

Посилаючись на те, що вона
пропустила строк звернення до суду з
поважних причин, так як була введена в
оману керівництвом КСП «Білоусівське»,
що вже всі землі розпайовані і вільних
земель вже немає, а також є інвалідом ІІ
групи, що змушувало її постійно
лікуватися.

Враховуючи вищевикладене просила
поновити строк на звернення до суду із
даним позовом, визнати за нею право на
земельну частку ( пай) розміром 8,12
умовних кадастрових гектарів в порядку
розпаювання земель КСП «Білоусівське»
Вознесенського району Миколаївської
області та зобов'язати Вознесенську
РДА оформити на її ім'я сертифікат на
земельну частку ( пай) відповідного
розміру в межах території
Білоусівської сільської ради.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, в судовому засіданні її
представник - ОСОБА_1 позов підтримав,
просив задовольнити в повному обсязі,
зазначив, що у 2001-2002 роках неодноразово
зверталася до керівництва КСП
«Білоусівське», але отримувала
відмови і тільки в кінці 2013 року
дізналася про наявність земель запасу
в межах території Білоусівської
сільської ради Вознесенського району
Миколаївської області.

Представник відповідачки вказує, що
ОСОБА_2 має другу групу інвалідності,
так як хворіє на цукровий діабет,
гіпертонію, онкозахворювання,
перенесла кілька операцій, постійно
погано почувається, що в цілому
позбавило її можливості протягом
передбаченого законом строку
звернутися до суду за захистом своїх
прав, тому просить визнати зазначені
причини поважними та поновити строк
звернення до суду і задовольнити позов,
оскільки відповідач проти вимог
позивачки не заперечує, а в межах
території Білоусівської сільської
ради є не витребувані паї площею 160 га
ріллі.

Представник відповідача
Вознесенської райдержадміністрації
Миколаївської області в судове
засідання не з'явився, суду надав заяву
про розгляд справи без його участі, не
заперечував проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення свідка
ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по
справі, вважає що позов не підлягає
задоволенню зважаючи на наступне.

Згідно наданої суду копії трудової
книжки ОСОБА_2 у 17.05.1983 році прийнята в
члени колгоспу ім. Димитрова в якості
телятниці, де працювала до 16.04.1987 року,
в подальшому з 14.06.1990 року по 18.12.1995
року працювала продавцем ларька ( а.с.
6-7).

Відповідно до зазначеної трудової
книжки Колективне
сільськогосподарське підприємство
«Білоусівське» Вознесенського району
Миколаївської області є
правонаступником колгоспу імені
Димитрова.

З матеріалів справи вбачається, що
Державний акт на право колективної
власності на землю МК № 10 від 29.11.1995
року, за реєстровим № 1, виданий для
ведення сільськогосподарського
виробництва на 4617,6 га. землі,
колективному сільськогосподарському
підприємству «Білоусівське» на
підставі рішення Білоусівської
сільської ради від 22.11.1995 року за № 3 (
а.с. 30-31).

Відповідно до інформації
управління Держземагенства у
Вознесенському районі Миколаївської
області від 16.04.2014 року ОСОБА_2
включена до списку доданого до
державного акту на право колективної
власності на землю КСП «Білоусівське»
(а.с.4), що також підтверджується
списками, доданими до зазначеного
Державного акту, де позивачка
зазначена під порядковим номером 77 (
а.с. 35-37).

Питання розпаювання земель
сільськогосподарських підприємств до
прийняття Закону України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)» від 05.06.2003 року були
врегульовані Указом Президента
України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам
та організаціям » № 720/95 від 8 серпня 1995
року.

Пунктом 1 вказаного Указу Президента
України встановлено, що паюванню
підлягають сільськогосподарські
угіддя, передані у колективну
власність колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам, у тому числі створеним на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель радгоспів та інших
державних сільськогосподарських
підприємств здійснюється після
перетворення їх на колективні
сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу право на
земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в
ньому і залишаються членами
зазначеного підприємства, кооперативу,
товариства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю.

Отже, право громадян, як
співвласників колективної власності
на землю, набувається з дня видачі в
установленому порядку державного акту.

Частиною першою статті 15 ЦК України,
статтею 3 ЦПК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення.

Частиною другою статті 9 Закону
України "Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)"
розподіл земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв) у
межах одного сільськогосподарського
підприємства проводиться за згодою не
менш як двох третин власників
земельних часток (паїв), а за
відсутності шляхом жеребкування.

Зазначеною нормою закону
передбачено проведення розподілу
земельних ділянок виключно власниками
паїв (співвласників земельних ділянок),
будь які інші організації не мають
права здійснювати розподіл земельних
ділянок, які знаходяться у
співвласності членів КСП.

Статтею 12 ЗК України визначено
повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст,
до яких належать, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад, підготовка висновків щодо
вилучення (викупу) та надання земельних
ділянок відповідно до цього Кодексу,
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок та
інші.

Пунктом 12 розділу Х "Перехідні
положення" ЗК України визначено, що до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

4617.6 га. земельної ділянки(пай),
виділені для ведення
сільськогосподарського виробництва в
колективному сільськогосподарському
підприємству «Білоусівське».

Відповідно до інформації сільського
голови Білоусівської сільської ради
Вознесенського району від 05.06.2014 року
за № 79/04-08 в межах території сільської
ради земель запасу немає, але є не
витребувані паї площею 160 га ріллі ( а.с.
47.)

Таким чином, частина земель
зарезервованих в спеціальному
земельному фонді в тому числі
і за позивачем, є в наявності.
Розмір земельної частки (паю)
членів КСП «Білоусівське»
Вознесенського району району
Миколаївської області, відповідно до
довідки управління Держземагенства у
Вознесенському районі Миколаївської
області від 16.04.2014 року за № 89415-31,
становить 8.12 умовних кадастрових
гектарів (а.с. 4).

Наведені обставини, свідчать про
порушення земельних прав
позивача щодо відновлення права
на земельну частку (пай).

Відносно обраного позивачем
способу відновлення такого права,
як покладення зобов'язання на
Вознесенської РДА, оформити (видати )
на його ім'я відповідний сертифікат
належить відмовити, оскільки
діючим на даний час законодавством
видача вказаного сертифікату
не передбачена.

Проте відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За захистом свого порушеного права
позивач звернувся більше ніж через
вісімнадцять років (звернення до суду -
квітень 2014 року) після надання
підприємству Державного акту та
складання до нього списку осіб, що
мають право на земельний пай, тобто ним
пропущено встановлений ст. 71 ЦК УРСР,
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, строк позовної
давності.

При цьому перебіг цього строку
починається з 1995 року (ст. 257 ЦК України),
оскільки, як зазначив позивач вона
знала про те, що є членом колгоспу,
тобто дізналася про порушення свого
права, оскільки зверталася з приводу
оформлення документів на земельну
частку (пай) до керівництва ще у 1998-1999
роках.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4, яка працює в Білоусівській
амбулаторії медсестрою, пояснила, що
ОСОБА_2 постійно хворіє з 1985 року, а
починаючи з 1995 року стан її значно
погіршився, оскільки має кілька
хронічних захворювань, постійно
викликає лікаря та швидку допомогу
через тяжкий перебіг та кризові стани
цукрового діабету, гіпертонії,
онкозахворювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
інвалідом другої групи загального
захворювання з 08.09.2000 року та перебуває
на «Д» обліку з 1996 року, що
підтверджується також Довідкою МСЕК №
003270 та довідкою головного лікаря
Вознесенського районного центру
первинної медико-санітарної допомоги
від 16.06.2014 року ( а.с.8-9, 23).

В силу ч 4 ст. 267 ЦК України сплив
строк позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.
Якщо суд визнає поважною причину
пропуску строку позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Згідно роз'яснень, що надані в пункті
11 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 р. «Про
судове рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк звернення з
позовом порушено без поважної причини,
суд у рішенні зазначає про відмову у
позові з цих підстав крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Стан здоров'я позивачки на даний час
значно погіршився у порівнянні із
дев'яностими роками минулого століття,
але позивачка знайшла можливість
звернутись до суду (подати позов через
свого представника, який також
приймав участь при розгляді справи в
суді).

Виходячи з викладеного та
враховуючи, що ОСОБА_2 та її
представник не надали суду належних
доказів поважності причин такого
тривалого пропуску, встановленого
законом строку для захисту свого
порушеного права, суд вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити саме з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 в задоволенні позову до
Вознесенської районної державної
адміністрації Миколаївської області
про визнання права на земельну
ділянку (пай) та зобов'язання видати
сертифікат на земельну ділянку (пай) -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Висоцька Г.А.