Справа № 502/2667/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого - судді Балана М.В.,

при секретарі Кас?яненко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Кілія справу за
позовом

ОСОБА_1 до

Вилківської міської ради Кілійського
району

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Кілійського
районного суду Одеської області з
позовом до Вилківської міської ради
про визнання права власності на
спадкове майно, а саме: на житловий
будинок, що розташований по АДРЕСА_1,
який залишився після смерті батьків
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 28.02.2014 року позивач
надала уточнення до позовної заяви та
зазначила, що після смерті ОСОБА_3
залишився дерев'яний човен «Каюк» та
недоотримана пенсія, які також входять
до спадщини.

З позовної та уточнюючої заяв
вбачається, що померли батьки
позивачки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, які за життя
побудували житловий будинок,
реєстрацію права власності на нього не
провели, позивачка не має можливості у
позасудовому порядку оформити
спадщину на нього. Також батько
позивачки, за життя володів на праві
приватної власності човном «Каюк»
НОМЕР_6, відповідно до суднового білету.
Після його смерті також залишилась
недоотримана пенсія в розмірі 1056,37
гривень, яка відповідно до діючого
законодавства входить до спадщини.

Позивач у судове засідання не
з`явилась, однак надала заяву про те, що
позов підтримує у повному обсязі,
просить справу розглядати за її
відсутності.

Представник Вилківської міської ради,
у судове засідання не з`явився, однак
від нього надійшла заява про те, що
відносно позову заперечень не мають та
просять розглянути справу без участі
їх представника.

На підставі письмових заяв позивача та
відповідача суд ухвалює рішення за
відсутності сторін, на підставі
наявних в матеріалах справи письмових
доказів, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку, передбаченому
ст.ст.169, 197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог, судом достовірно
встановлено такі факти та відповідні
їм правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом
Вилківської міської ради Кілійського
району Одеської області 04.03.2009 року,
актовий запис № 33;

- ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2, видане виконавчим комітетом
Вилківської міської ради Кілійського
району Одеської області 13.09.2012 року,
актовий запис № 107;

- 25.01.1962 року виконавчим комітетом
Вилківської міської ради
зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, прізвище дружини після
укладення шлюбу - ОСОБА_3, актовий запис
№12;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась ОСОБА_1,
що підтверджується повторним
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, виданим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Кілійського
районного управління юстиції Одеській
області 16.08.2013 року, актовий запис №119,
батьками якої зазначені ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

- 11.08.1996 року позивач зареєструвала шлюб
з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище на
ОСОБА_1, актовий запис №26, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження, виданим Вилківською міською
радою народних депутатів Кілійського
району 11.08.1996 року.

Відповідно до довідки №126 від 11.02.2014
року, виданої виконавчим комітетом
Вилківської міської ради ОСОБА_3,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 року проживав на
день смерті ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1, таким чином
фактично прийняв після неї спадщину.

З відомостей наданих Кілійською
районною державною нотаріальною
конторою 17.04.2014 року №329/01-16 вбачається,
що після смерті ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкова справа не
заводилась, в передбачений законом
термін до Кілійської районної
державної нотаріальної контори ніхто
не звертався; після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, спадкова
справа №93/2013 була заведена 05.03.2013 року
за заявами про відмову від прийняття
спадщини від імені дітей спадкодавця
ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Інших заяв не
надходило.

В паспорті громадянина України серія
НОМЕР_5, виданого 12 липня 2006 року
Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській
області на стор.12 зазначено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 з 24.03.2004 року.

За життя, у 1965 році, батьки позивачки
збудували будинок, розташований
АДРЕСА_1, який відповідно до технічного
паспорту, складеного КП «Кілійське
РБТІ та РОН», в цілому складається з:
літ.А - житловий будинок, літ. а -
прибудова літ.Б - літня кухня; літ.б -
веранда, навіс; літ.В, Г, Д - сарай; літ.г -
навіс; літ.Е - убиральня; 1-2, І - надвірні
споруди.

Листом від 15.08.2013 року КП «Кілійське
РБТІ та РОН» повідомило, що станом на
31.12.2012 року право власності на житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 не
зареєстровано.

21 серпня 2013 року державний нотаріус
Кілійської районної державної
нотаріальної контори надало позивачці
роз'яснення, щодо неможливості видати
свідоцтво про право на спадщину на
житловий будинок, оскільки право
власності на нього не зареєстровано, не
проведена державна реєстрація
нерухомого майна.

Відповідно до суднового білету НОМЕР_4,
виданого Державною інспекцією
судноплавного нагляду 18.02.2000 року
ОСОБА_3 належало судно НОМЕР_6, тип
«Каюк», призначення - рибалка, город, 1980
року побудови, матеріал корпусу -
дерево.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті після
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що позивачка є
спадкоємцем за законом, що передбачено
ст.1261 ЦК України та прийняла спадщину
після батька, ОСОБА_3, в порядку ч.3 ст.1268
ЦКУкраїни.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, з правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ виготовлену
(створену) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором чи
законом. Право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Як зазначено у роз'ясненнях
Міністерства юстиції України № 19-32/319
від 21.02.2005 року, у випадку смерті
власника нерухомого майна, реєстрацію
якого належним чином проведено не було
і правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
цього майна померлому та спадкоємцю
повинно вирішуватись в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК
України, у судовому порядку можуть бути
встановлені факти від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
їх встановлення.

Зважаючи на вищезазначене суд вважає
за можливе задовольнити позов
частково, встановити факт належності
житлового будинку в АДРЕСА_1, - ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в тому
числі на ? частину за законом та на ?
частину в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року та визнати за позивачкою права
власності на вказаний житловий будинок
та на човен НОМЕР_6 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В частині визнання права власності в
порядку спадкування на недоотримані
грошови кошти - пенсію, суд відмовляє,
оскільки позивачем не підтверджено
належними доказами наявність
недоотриманої пенсії в розмірі 1056,37
гривень, яка залишилась після смерті
ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, ч. 2 ст. 256
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в
тому числі на ? частину за законом та на
? частину в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на дерев?яний човен НОМЕР_6,
тип «Каюк», 1980 року побудови, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан