Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2014 Справа №607/5935/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області

в складі:

головуючого Ромазана
В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
суб»єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та видачі
трудової книжки, зобов»язання видати
трудову книжку та змінити дату
звільнення, а також стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною
заявою до суб»єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_2 про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
видачі трудової книжки, зобов»язання
видати трудову книжку та змінити дату
звільнення, а також стягнення
моральної шкоди посилаючись на те,
позивач 17 серпня 2011 року був прийнятий
на роботу до відповідача на посаді
водія-експедитора, уклавши трудову
угоду у письмовій формі. 02.09.2011 року
позивача було звільнено із посади
водія за власним бажанням на підставі
ст.38 КЗпП України. При звільнені
позивачу не було видано трудову книжку,
відповідач відмовився її видавати.
Крім цього, зазначив, що йому не було
виплачено кошти при звільненні.
Враховуючи наведені обставини,
збільшивши позовні вимоги просить
зобов»язати відповідача видати
належно оформлену трудову книжку,
змінити дату його звільнення на
фактичний день видачі трудової книжки.
Крім цього, просить стягнути із
відповідача заборгованість по
заробітній платі на суму 3388,14 гривень з
яких 2713,14 нарахована заробітна плата та
675 гривень добові за службові
відрядження. Також, просить стягнути із
відповідача на підставі ст.117 КЗпП
України середній заробіток за весь час
затримки виплати заборгованості по
заробітній платі з 10 вересня 2011 року в
сумі 106123,95 гривень та на підставі ч.4
ст.235 КЗпП України середній заробіток
за час затримки видачі йому трудової
книжки за вказаний період в сумі 106123,95
гривень, а також 5000 гривень завданої
моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просять суд їх задовольни, пояснивши,
що позивачу у день його звільнення,
тобто 02.09.2011 року відповідачем не було
видано трудову книжку та не проведено
повний розрахунок з мотивів вчинення
ним дорожньо-транспортної пригоди.
Крім цього, зазначили, що порушенням
трудових прав ОСОБА_1 йому було
заподіяно маральну шкоду, яка полягала
у вигляді моральних та фізичних
страждань, через тривалу затримку у
виплаті зароблених коштів, своєчасного
отримання трудової книжки, внаслідок
чого був позбавлення можливості
влаштуватись на іншу роботу.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнав,
суду пояснив, що позивач працював в СПД
ОСОБА_2 на посаді водія експедитора з 11
серпня по 09 вересня 2011 року на підставі
укладеного строкового трудового
договору. 17.08.2011 року позивач виїхав в
рейс для проведення якого йому було
ввірено транспортний засіб та грошові
кошти. 29.08.2011 року ОСОБА_1 самовільно
покинув транспортний засіб у
понівеченому стані, не відповідав на
телефонні дзвінки. 02 вересня 2011 року
ОСОБА_1 з»явився на роботу та подав
заяву про звільнення за власним
бажанням. Директором підприємства
ОСОБА_4 було погодженно його звільнення
за умови складання ним звіту по рейсу
та підзвітних коштах. Оскільки, звіт
ОСОБА_1 у бухгалтерію підприємства
здано не було, тому і звільнення
позивача проведено не було. 07.09.2011 року
ОСОБА_1 було направлено повідомлення
про необхідність з»явитись за місцем
працевлаштування для вирішення
трудових відносин. 09 вересня 2011 року
ОСОБА_1 було звільнено наказом
керівника на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП
України, тобто у зв»язку із закінченням
строкового трудового договору. У
позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд встановив.

11 серпня 2011 року ОСОБА_1 подав заяву
відповідачеві із проханням прийняти
його на роботу водієм із
випробувальним терміном один місяць.

Як вбачається із трудової угоди,
укладеної між суб»єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_2 та ОСОБА_1, останнього
прийнято на посаду водія-експедитора
для вантажів автомобільним
транспортом по Україні. Вказану
трудову угоду укладено на 30 днів з 11
серпня 2011 року по 09 вересня 2011 року.

02 вересня 2011 року ОСОБА_1 подав заяву
про звільнення його з роботи за власним
бажанням з 01.09.2011 року.

Як вбачається із наказу СПД ОСОБА_2 від
09.09.2011 року №12, ОСОБА_1
водія-експедитора вантажів
автомобільним транспортом по Україні
звільнено з 09 вересня 2011 року на
підставі закінчення строкового
трудового договору (п.2 ч.1 ст.36 КЗпП
України).

Відповідно до представлених в судовому
засіданні відповідачем копії листів
СПД ОСОБА_2 від 07.09.2011 року №11 та від
07.11.2011 року №12 адресованих ОСОБА_1, СПД
ОСОБА_2 повідомив, що згідно поданої
позивачем заяви про звільнення з
роботи, необхідно провести повний
розрахунок, що є неможливим без здачі
ОСОБА_1 звіту по рейсу, звіту по
підзвітних коштах і передачу
підприємцю транспортних засобів, а
тому просить прибути позивача для
здачі звіту та вирішення подальших
трудових відносин.

Як вбачається із представленого в
судовому засіданні відповідачем
табеля робочого часу СПД ОСОБА_2 за
вересень 2011 року, з 01 по 08 вересня 2011
року ОСОБА_1 поставлено відмітку
«прогул». За 09 вересня 2011 року, тобто
останній день роботи позивача, у
зазначеному табелі відмітка щодо
ОСОБА_1 відсутня.

Будучи допитаним в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5, який працював на посаді
головного бухгалтера у відповідача,
суду пояснив, що оскільки позивач не
представив звіту по ввірених йому
коштах на відрядження, тому із ним не
було проведено своєчасно розрахунок
при звільненні та видано трудову
книжку у день його звільнення.

Згідно із представленою довідкою СПД
ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі перед позивачем складає 2713,14
гривень, 675 гривень добових, а всього на
суму 3388,14 гривень.

У відповідності до вимог ч.1 ст.116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належить йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред»явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

В силу ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП
України, власник або уповноважений ним
орган, зобов»язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести із ним
розрахунок у строки, зазначені у статті
116 цього Кодексу.

Згідно із п.4.2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року
№58, якщо працівник відсутній на роботі
в день звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки.

Згідно із ч.4 ст.235 КЗпП України, у
разі затримки видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв»язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно із ст.10, 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що відповідачем СПД
ОСОБА_2 не виконано обов»язку,
передбаченого ч.1 ст.47 КЗпП України щодо
видачі позивачеві у день звільнення
належно оформленої трудової книжки та
не вжито заходів, передбачених п.4.2
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, щодо
повідомлення працівника про
необхідність отримання ним трудової
книжки. Представлені відповідачем
листи від 07.09.2011 року №11 та від 07.11.2011
року №12, адресовані ОСОБА_1, як доказ
виконання такого обов»язку працедавця,
не містять такої вказівки про
необхідність отримання ОСОБА_1
трудової книжки, а лише повідомляють
про необхідність проведення із ним
повного розрахунку та прибуття
позивача для здачі звіту та вирішення
подальших трудових відносин.

Відповідно до п.32 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06 листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів», у
випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи.

Суд вважає, що за весь час
затримки видачі трудової книжки
позивачу, що становить 1017 днів, з
відповідача підлягає стягненню сума в
розмірі 106123,95 грн., із розрахунку :
104,35х1017=106123,95, де 104,35 середньоденний
заробіток позивача згідно довідки СПД
ОСОБА_6

Таким чином, проаналізувавши
докази в їх сукупності суд вважає, що в
даному випадку мають місце порушення
відповідачем трудових прав позивача,
які підлягають захисту шляхом
зобов»язання відповідача видати
ОСОБА_1 належним чином оформлену
трудову книжку. Крім цього, суд вважає,
що слід стягнути із відповідача
заборгованість по заробітній платі в
сумі 3 388,14 гривень, що підтверджено
довідкою виданою відповідачем, а також
106 123 грн. 95 коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, внаслідок
затримки видачі працедавцем трудової
книжки. При цьому, суд вважає, що
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
в розмірі 106123,95 гривень не підлягають
до задоволення, оскільки відповідачем
надсилалось повідомлення ОСОБА_1 за
його місцем реєстрації від 07.09.2011 року
№11 та від 07.11.2011 року №12 про
необхідність прибуття на роботу для
проведення розрахунку при звільненні,
а тому суд вважає, що вина відповідача у
несвоєчасній виплаті розрахункових
позивачу відсутня. ОСОБА_1 вимоги про
повний розрахунок не представлялось.

Також, суд вважає, що діями
відповідача внаслідок порушень
трудових прав позивача, які полягали у
невидачі йому трудової книжки, йому
заподіяно моральну шкоду. При цьому,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині відшкодування моральної шкоди,
суд, виходячи із вимог розумності і
справедливості, враховуючи завдані у
зв"язку із цим моральні страждання
через позбавлення останнього
працевлаштуватись із відображенням
цього у трудовій книжці, вважає, що
останній зазнав моральної шкоди, яку
суд визначає у розмірі 1000 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в
частині зобов»язання відповідача
змінити дату звільнення, суд вважає, що
вони також не підлягають до
задоволення, оскільки відповідачем
правомірно звільнено позивача у
зв»язку із закінченням строку
трудового договору, укладеного на
визначений строк.

Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК
України, слід стягнути з СПД ОСОБА_2 в
користь держави 243 грн. 60 коп. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 47, 116, 117, 235, 237-1 КЗпП
України, ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 212-215, 367 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до суб»єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_2 про стягнення
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та видачі
трудової книжки, зобов»язання видати
трудову книжку та змінити дату
звільнення, а також стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Зобов»язати суб»єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_2
видати ОСОБА_1 належним чином оформлену
трудову книжку.

Стягнути із суб»єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в сумі 3 388 (три тисячі
триста вісімдесят вісім) грн. 14 коп.

Стягнути із суб»єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 106 123 (сто шість тисяч сто
двадцять три) грн. 95 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
внаслідок затримки видачі трудової
книжки, а також 1000 (одну тисячу) гривень
моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення
суду на підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України
в частині стягнення на користь ОСОБА_1
заборгованості по заробітній платі за
один місяць

Стягнути з суб»єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_2 в
користь держави 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
В.В.Ромазан