АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/149/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2095/14
Головуючий у 1-й інстанції Білецька В. І.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника банку -
Іваненко І.С., представника ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» та
ОСОБА_2

на рішення Великобагачанського
районного суду Полтавської області
від 06 травня 2014 року

по справі за позовом ПАТ «ВТБ БАНК»» в
особі відділення «Полтавська
регіональна дирекція ПАТ «ВТБ БАНК» до
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета позову
- відділ ВДВС Великобагачанського
районного управління юстиції, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,- про виселення із
житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ПАТ «ВТБ БАНК»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про
виселення її з усіма мешканцями із
АДРЕСА_1, посилаючись на
заборгованість перед банком по
кредитному договору №22.60-13/08-СК від
18.02.2008р. та невиконання рішення суду про
звернення стягнення на вказаний
будинок, який є предметом іпотеки.
Вимога банку від 28.11.2013р. до ОСОБА_2 про
добровільне звільнення іпотечного
будинку останньою не виконана.

Рішенням Великорбагачанського
районного суду Полтавської області від
06 травня 2014 року позов Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ БАНК» судовий збір в сумі 243 грн.60
коп.

В іншій частині позовних вимог
публічного акціонерного товариства
«ВТБ БАНК» відмовлено.

Із вказаним рішенням не
погодилися сторони, які подали
апеляційні скарги.

ПАТ «ВТБ БАНК» у своїй апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
прохав рішення змінити, задовольнивши
позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, банк вважає, що
уточненням представником банку в
судовому засіданні 06 травня 2014 року
позовних вимог щодо виселення зі
спірного будинку разом із
відповідачкою ОСОБА_2 інших членів її
сім»ї - ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
неповнолітнього ОСОБА_6 - є реалізацією
передбаченого ст.31 ЦПК права на
збільшення розміру позовних вимог
протягом всього розгляду справи. Однак,
на думку банку, місцевий суд
безпідставно, володіючи інформацією
щодо всіх проживаючих та
зареєстрованих у спірному будинку,
прийняв рішення про виселення лише
відносно ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, прохала рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Вважала, що суд порушив норми ст.18
Закону «Про охорону дитинства» щодо
права дітей - членів сім»ї наймача або
власника житлового приміщення
користуватися цим житлом та ч.3 ст.29 ЦК
України , яка визначає місцем
проживання фізичної особи у віці до
чотирнадцяти років місце проживання її
батьків (усиновлювачів) або одного з
них.

На її думку, районний суд не
врахував, що у процесі виконання
судового рішення щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки орган
опіки відмовив у наданні згоди на
реалізацію іпотечного будинку, в якому
проживає неповнолітній син.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як убачається з позовної заяви ВАТ
«ВТБ БАНК», яка надійшла до суду 05.02.2014
року, позов про виселення заявлений до
відповідачки ОСОБА_2.

Місцевим судом вірно встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що в забезпечення кредитних
зобов'язань ОСОБА_5 перед ВАТ «ВТБ
БАНК» між банком та відповідачкою
ОСОБА_2 18.02.2008 року укладено договір
іпотеки №22.60-13/08-ДІ будинку з
надвірними будівлями, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, який належить
іпотекодавцю на підставі договору
купівлі-продажу від 22.06.2006 року./а.с.12-13/

Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
07.03.2013 року звернуто стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитними ми
договорами №22.60-13/08-СК від 19.02.2008 року в
сумі 554 900 грн. 80 коп. та за Договором про
відкриття кредитної лінії №22.61-13/08-КЛ
від 19.02.2008 року в сумі 58 603 грн. 29 коп., на
загальну суму 613 504 грн. 09 коп., шляхом
продажу на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого
провадження./а.с.108-118/.

Згідно повідомлення ВДВС
Великобагачанського РУЮ зазначене
судове рішення не виконано, оскільки в
будинку разом з ОСОБА_2 проживає її
неповнолітній син, тому орган опіки та
піклування Великобагачанської
райдержадміністрації відмовив у
наданні дозволу на відчуження спірного
будинку.

28.11.2013 року ПАТ «ВТБ БАНК»
звернувся до ОСОБА_2 з вимогою
добровільно звільнити житлове
приміщення за вказаною адресою на
протязі 30 днів з моменту отримання
такої вимоги./а.с.24-25/ Однак
відповідачка добровільно вказане
житло не звільнила.

Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України
та ч.ч.1,2 ст.40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Вірно встановивши фактичні
обставини та застосувавши відповідні
правові норми, суд першої інстанції
зробив обґрунтований висновок про
задоволення позову в частині
виселення ОСОБА_2 з іпотечного будинку.

При цьому місцевий суд правомірно
виходив з того, що, оскільки банк у
передбачений цивільним процесуальним
законом спосіб позовних вимог до інших
членів сім»ї ОСОБА_2 не пред'явив, його
безособова вимога про виселення усіх
мешканців вказаного будинку без
залучення їх до участі у справі в
якості відповідачів - задоволенню не
підлягає.

Доводи банку щодо необхідності
вирішення вимог про виселення щодо
інших осіб, - є неспроможними з огляду
на наступне.

. З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою суду від 03.03.2014 року на
підставі ч.2 ст.35 ЦПК України залучені
до участі в справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
які є відповідно чоловіком та дітьми
відповідачки./а.с.76/

Таким чином, позивач на час розгляду
справи був обізнаний з колом осіб, які
проживають у спірному будинку, а тому
протягом розгляду справи мав уточнити
та доповнити позовні вимоги шляхом
подання до суду відповідної додаткової
позовної заяви до інших членів сім»ї
іпотекодержателя, яка за формою та
змістом повинна відповідати вимогам
ст.119 ЦПК України.

Стаття 33 ЦПК України передбачає
можливість залучення співвідповідачів
лише за клопотанням позивача.

Оскільки матеріали справи такого
клопотання не містять та банк не
дотримався встановленого ЦПК порядку
доповнення позовних вимог до інших
відповідачів, місцевий суд дійшов
правильного висновку, що усна заява
представника банку в судовому
засіданні щодо виселення осіб, які
мали процесуальний статус третіх осіб,
- не є підставою для вирішення судом
витання про їх виселення в даній
справі.

В той же час, колегія суддів
вважає за необхідне звернути увагу
місцевого суду на те, що розглядаючи і
вирішуючи цивільну справу на засадах
змагальності та диспозитивності, суд
відповідно до положень статей 10,11 ЦПК
повинен був роз'яснити особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попередити про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій, зокрема щодо пред'явлення
додаткового позову, і сприяти
здійсненню їхніх прав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
зводяться до власного тлумачення норм
права, які декларують право дітей -
членів сім»ї наймача користуватися
займаним жилим приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Місцевий суд вірно зазначив у
своєму рішення, що діти відповідачки не
мали права власності на предмет
іпотеки чи права користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки 18.02.2008 року, про що
ОСОБА_2 підтвердила у договорі іпотеки,
а були зареєстровані у спірному
будинку після укладення вказаного
договору. Вказані обставини не
впливають на правильність висновку
суду про виселення відповідачки із
житла на підставі ст.40 Закону України
«Про іпотеку» та ст.109 ЖК України.

Неспроможними є також доводи
відповідачки щодо неврахування
місцевим судом відмови органу опіки і
піклування у наданні згоди на
реалізацію спірного будинку при
виконанні рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Зі змісту
ст.ст.52, 54,62 Закону України «Про
виконавче провадження» вбачається, що
реалізація майна за рішенням суду з
прилюдних торгів не є правочином, а є
виконанням рішення суду, а тому згода
органу опіки та піклування на
реалізацію будинку в процесі виконання
рішення суду не потрібна. За таких
обставин не залучення до участі у
справі участі в якості третьої особи
органу опіки та піклування - не впливає
на законність рішення районного суду.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
підстави для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції -
відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» та
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
06 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - суддя
/підпис/ Л.І.Пилипчук

Судді:
/підпис/ Ю.В.Дряниця

/підпис/ Т.О.Кривчун

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
_______ Л.І. Пилипчук