Єдиний унікальний номер 230/2732/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5687/2014
Єдиний унікальний номер 230/2732/14-ц
Номер провадження 22ц/775/5687/14
Головуючий у 1-ій інстанції: Мелещенко
Доповідач: Груіцька Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого судді:
Груіцької Л.О.

суддів:
Санікової О.С., Канурної О.Д.,

при секретарі:
Баранчикові Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Єнакіївського
міського суду Донецької області від 3
червня 2014 року за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_3 про
повернення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

21.03.2014 року Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» звернулось до суду з позовом
ОСОБА_3 про повернення страхового
відшкодування.

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 3 червня 2014 року
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» задоволено у
повному обсязі. З ОСОБА_3 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
стягнуто у відшкодування шкоди 35 111, 60
грн. та судовий збір 351 грн.12 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення суду скасувати. Вважає, що
рішення винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Також зазначає, що при винесенні
рішення не взята до уваги та обставина,
що відповідно до Довідки №9144016 про
дорожньо-транспортну пригоду розділом
IV вказано що причиною порушення ПРД є
порушення правил переїзду перехрестя
за п.8.7.3 і встановлено винною особою
ОСОБА_4, що є доказом відсутні вини в
скоєнні ДТП - ОСОБА_5 Окрім того вважає
що суд зробив невірний висновок про те,
що ОСОБА_3 є неправомірним набувачем
страхового відшкодування. Відсутність
у діях відповідача складу
адміністративного правопорушення не
свідчить про відсутність підстав для
цивільно-правової відповідальності за
завдану шкоду.

Судом першої інстанції встановлено
наступне:

30 січня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 був
укладений Договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/1694322,
забезпечений транспортний засіб Nissan
Almera, державний номерний ВС 7019 ВТ.

17.01.2013 року о 15 годині 50 хвилин у місті
Києві на перехресті вулиць Богдана
Хмельницького та Володимирської
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю транспортних засобів
Мercedes-Benz, державний номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та Nissan
Almera, державний номерний знак НОМЕР_2.,
під керуванням ОСОБА_5./а.с. 11-12/.

18.01.2013 року ОСОБА_5 подав заяву до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» про
настання страхового випадку /а.с. 6-10/.

Згідно звіту № 2969 про визначення
вартості матеріального збитку від
22.01.2013 року, вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
транспортного засобу Мercedes-Benz,
державний номерний знак НОМЕР_1 складає
42 131,35 грн. /а.с. 13-23/.05.02.2013 року складений
страховий акт № UA016/L01/01.

Відповідно до розрахунку страхового
відшкодування до страхового акту
№ UA016/L01/01, розмір
збитку складає 35 111,60 грн. /а.с. 25/.

06.02.2013 року відповідачу ОСОБА_3 сплачено
страхове відшкодування у сумі 35 111,60
грн., про що свідчить платіжне
доручення № 9890 від 06.02.2013 року /а.с. 26/.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 20.08.2013 року, що
набрало чинності 30.08.2013 року,
провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_4 за ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення закрито у зв'язку з
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення /а.с.
27-28/.

Згідно постанови Шевченківського
районного суду міста Києва від 16.07.2013
року, що набрало чинності 14.08.2013 року,
провадження по справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_5 за ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
закрито за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення /а.с. 67/.

Постановою Апеляційного суду міста
Києва від 14 серпня 2013 року постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 16.07.2013 року залишено без змін,
а апеляційну скаргу ОСОБА_4- без
задоволення /а.с. 68/.

Задовольняючи позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» суд
виходив з тих підстав, що ОСОБА_4 не
визнана винною особою у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди від
17.01.2013 року, тому цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 не настала, а
отже не виникає обов'язку у позивача
щодо відшкодування шкоди, також
представником відповідача не доведено,
що сплачене відповідачу страхове
відшкодування не підлягає поверненню.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15
ЦК України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 1212 Цивільного
кодексу України передбачено, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 1215 Цивільного кодексу України
передбачає, що не підлягає поверненню
безпідставно набуті: 1) заробітна плата
і платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача; 2) інше майно, якщо це
встановлено законом.

Згідно ст. 6 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

П. 22.1 ст. 22 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлює, що у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частин 16-17 статті 9 Закону
України „Про страхування", страхове
відшкодування - страхова виплата, яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування. У
разі коли страхова сума становить
певну частку вартості застрахованого
предмета договору страхування,
страхове відшкодування виплачується у
такій же частці від визначених по
страховій події збитків, якщо інше не
передбачено умовами страхування.

Апеляційним судом встановлене, що 30
січня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 був
укладений Договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/1694322,
забезпечений транспортний засіб Nissan
Almera, державний номерний ВС 7019 ВТ.

17.01.2013 року о 15 годині 50 хвилин у місті
Києві на перехресті вулиць Богдана
Хмельницького та Володимирської
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю транспортних засобів
Мercedes-Benz, державний номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та Nissan
Almera, державний номерний знак НОМЕР_2.,
під керуванням ОСОБА_5./а.с. 11-12/.

18.01.2013 року ОСОБА_5 подав заяву до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» про
настання страхового випадку /а.с. 6-10/.

Згідно звіту № 2969 про визначення
вартості матеріального збитку від
22.01.2013 року, вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
транспортного засобу Мercedes-Benz,
державний номерний знак НОМЕР_1 складає
42 131,35 грн. /а.с. 13-23/.05.02.2013 року складений
страховий акт № UA016/L01/01.

Відповідно до розрахунку страхового
відшкодування до страхового акту
№ UA016/L01/01, розмір
збитку складає 35 111,60 грн. /а.с. 25/.

06.02.2013 року відповідачу ОСОБА_3 сплачено
страхове відшкодування у сумі 35 111,60
грн., про що свідчить платіжне
доручення № 9890 від 06.02.2013 року /а.с. 26/.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 20.08.2013 року, що
набрало чинності 30.08.2013 року,
провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_4 за ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення закрито у зв'язку з
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення /а.с.
27-28/.

Згідно постанови Шевченківського
районного суду міста Києва від 16.07.2013
року, що набрало чинності 14.08.2013 року,
провадження по справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_5 за ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
закрито за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення /а.с. 67/.

Постановою Апеляційного суду міста
Києва від 14 серпня 2013 року постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва від 16.07.2013 року залишено без змін,
а апеляційну скаргу ОСОБА_4- без
задоволення /а.с. 68/.

Тобто апеляційним судом встановлено,
що позивач на законних підставах,
відповідно до Закону України України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" перерахував відповідачу
страхове відшкодування у сумі 35 111,60
грн., на підставі Договору страхування
АВ 1694322, укладеного між ОСОБА_4, яка була
учасником ДТП 17 січня 2013 року та
позивачем. У подальшому законна
підстава для перерахування
відшкодування відпала у зв'язку з
прийняттям Постанови Шевченківським
районним судом міста Києва від 20.08.2013
року, що набрала чинності 30.08.2013
року,відповідно до якої провадження по
адміністративній справі відносно
ОСОБА_4 за ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
закрито у зв'язку з відсутністю в її
діях складу адміністративного
правопорушення.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції прийшов до правильно
висновку, посилаючись на ст.. 1212 ЦК
України про стягнення з відповідача на
користь пози- вача 35111,60 грн. у зв'язку з
тим, що підстава, відповідно до якої
гроші були набуті відповідачем
відпала.

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом не було
порушено норм процесуального права та
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, висновки суду вони не
спростовують.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303-315 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 3 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: