АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4368/13 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Лаченкова
О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

16 червня 2014 року колегія
суддів судової палати по цивільним
справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Григорченко Е.І., Городничої В.С.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року по справі за заявою
ОСОБА_2 про забезпечення позову в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Скайран», про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 у задоволені заяви ОСОБА_2
про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвала -
залишенню без змін з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22.12.2006 року №9,
згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього чи і в інших осіб.

Суд пересвідчився, що між
сторонами дійсно існує спір, який
підтверджується позицією сторін у
судовому процесі та небажанням цих
сторін вирішити його шляхом
переговорів і примирення у справі за
позовом ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, що має
немайновий характер.

Твердження заявника про те,
що на час його звернення до суду з
заявою про забезпечення позову
нежитлова будівля АДРЕСА_1 належить
саме ОСОБА_4, не підтвержено доказами, а
суд самостійно не має можливості
здійснити відповідну перевірку.

За викладених обставин,
беручи до уваги те, що на час розгляду
заяви про забезпечення позову
оспорюваний договір купівлі-продажу
нежитлової будівлі, який укладений
20.07.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не
визнаний судом недійсним, а також те, що
згідно пункту 1 частини першої статті 152
ЦПК України та пункту 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22.12.2006 року №9
у спосіб накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві, або знаходяться у нього
чи в інших осіб, може забезпечуватися
лише позов майнового характеру, суд
змушений відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні заяви про забезпечення
позову про визнання договору
купівлі-продажу недійсним.

Заходи забезпечення позову, на яких
наполягав ОСОБА_2 не є такими, невжиття
яких може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення по даному
спору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що суд неповно з'ясував обставини,
що мають значення по справі, дійшов
висновків, які не відповідають
обставинам справи, а також порушив
норми процесуального права, що
призвели до неправильного вирішення
питання є необґрунтованими, а тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді