Ухвала

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Журавель В.І., Ситнік
О.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк», ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання недійсними кредитного
договору та договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ПАТ «Родовід Банк», ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання недійсними кредитного
договору та договору іпотеки,
посилаючись на те, що вони з
відповідачем з 21 квітня 1989 року
перебувають у шлюбі.

У березні 2013 року їй стало відомо, що 26
січня 2007 року між її чоловіком ОСОБА_2
та ПАТ «Родовід Банк» було укладено
кредитний договір № 34.2/СЖ-002.07.2. З метою
забезпечення виконання зобов'язань за
цим кредитним договором між ОСОБА_2 та
ПАТ «Родовід Банк» також було укладено
договір іпотеки, зі змінами та
доповненнями, внесеними додатковим
договором від 01 лютого 2010 року № 1.

Предметом договору іпотеки стала
квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка була
придбана на ім'я відповідача за спільні
кошти подружжя під час перебування їх в
шлюбі.

Письмової згоди на укладення
кредитного договору та договору
іпотеки вона не надавала.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 19 березня 2014 року позов
задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №
34.2/СЖ-002.07.2 від 26 січня 2007 року,
укладений між ПАТ «Родовід Банк» та
ОСОБА_2

Визнано недійсним договір іпотеки від
26 січня 2007 року, укладений між ПАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_2, зі змінами та
доповненнями, внесеними додатковим
договором від 01 лютого 2010 року № 1.

Припинено запис про іпотеку у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та знято заборону
відчуження на речові права відносно
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 29 квітня 2014
року зазначене судове рішення
скасовано в частині визнання недійсним
кредитного договору № 34.2/СЖ-002.07.2 від 26
січня 2007 року, укладеного між ПАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_2, та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким у
задоволенні вказаних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ
«Родовід Банк» просить ухвалені в
справі рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
і процесуального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції керувався ст. 65 СК України,
ст. ст. 31, 203, 215 ЦК України та виходив із
того, що до матеріалів справи жодною із
сторін не надано письмового
підтвердження того, що позивач
надавала свою згоду на укладення
відповідачем - її чоловіком кредитного
та іпотечного договорів, про які
позивачу стало відоме лише після
ухвалення рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя 01 березня
2013 року.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення,
зазначав, що кредитний договір не є
угодою щодо розпорядження
позичальником майном, набутим під час
шлюбу на праві спільної сумісної
власності.

Таким чином, відповідач, беручі у
кредит грошові кошти, не здійснював
розпорядження майном, набутим ним на
праві спільної сумісної власності з
позивачем, тому положення ст. 65 СК
України до спірних правовідносин не
застосовуються, правові підстави для
визнання недійним кредитного договору
відсутні.

Разом із тим рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
договору іпотеки від 26 січня 2007 року зі
змінами та доповненнями, внесеними
додатковим договором від 01 лютого 2010
року № 1, припинення запису про іпотеку
у Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, зняття заборони
відчуження на речові права відносно
квартири та стягнення з банку на
користь позивача судових витрат є
законним та обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційних скаргах доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 29 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
В.І. Журавель

О.М. Ситнік