АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3577/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Башмаков Є. А. Доповідач -
Дерев'янко О.Г.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Дерев'янка О.Г.

суддів -
Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю.

при секретарі -
Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна»

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором; -

встановила:

У серпні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернувся до суду із
зазначеним позовом до відповідачів. В
обґрунтування позову зазначив, що
28.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №
СМ-SМЕ302/088/2008 відповідно до якого
відповідачу наданий кредит в сумі 65 000,00
доларів США зі сплатою за користування
кредитними коштами встановлена
плаваюча процентна ставка 10,99 % + FIDR*.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № СМ-SМЕ302/088/2008,
між банком та ОСОБА_3 28.02.2008 року
укладено договір поруки № SR - SМЕ302/088/2008
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язується перед банком
відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх
зобов'язань в повному обсязі, що
виникли з кредитного договору перед
Банком.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за кредитним
договором, виникла заборгованість, яку
відповідач добровільно не погашає,
тому позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, як солідарних боржників
заборгованість за кредитним договором
станом на 01.08.2013 року в розмірі 3 176 261,66
грн., судові витрати 3441,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у
задоволенні позову відмовлено. (
а.с.176-180)

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» вказує на те, що
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати,
постановити нове рішення по суті
позовних вимог.(а.с.193-195)

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних пiдстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ
«ОТП Факторинг Україна», суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
ОСОБА_2 за кредитним договором останній
платіж коштів здійснив 27.11.2008 року,
тобто з пропуском трирічного строку,
позивачем пропущено строк позовної
давності, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Проте з такими висновками суду
першої інстанції повністю погодитись
не можна.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
28.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_2 був укладений
Кредитний договір № СМ-SМЕ302/088/2008
відповідно до якого відповідачу
наданий кредит в сумі 65 000,00 дол.США із
встановленням для сплати плаваючої
процентної ставки 10,99 % річних + FIDR*.
(а.с.6-16)

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № СМ-SМЕ302/088/2008,
між банком та ОСОБА_3 укладено 28.02.2008
року договір поруки № SR - SМЕ302/088/2008
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язується перед банком
відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх
зобов'язань перед Банком.

Пунктом 4.1 договору поруки дія
договору поширюється до повного
виконання зобов'язання боргових
зобов'язань за кредитним договором,
тому не можна прийняти також доводи
апелянта щодо припинення поруки в
наслідок закінчення строку,
встановленого в договору поруки,
оскільки як встановлено судом
зобов'язання за кредитним договором не
виконано. (а.с.17-19)

12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфеля, за умовами якого ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло право
вимоги за кредитним договором по всім
платежам, в тому числі основного боргу,
процентам, а також пенні. (а.с.22-45)

Таки чином до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» перейшло право вимоги до
відповідачів.

Відповідно до вимог п.1 ст.. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Тобто, відступлення права вимоги є
правочином (договором), на підставі
якого старий кредитор передає свої
права новому кредитору, а новий
кредитор приймає ці права і
зобов'язується або не зобов'язується їх
оплатити. Договір відступлення права
вимоги також називається «договором
цесії», а його суб'єкти відповідно
«цементом» (старий кредитор) та
"цесіонарієм" (новий кредитор).
Наслідком укладення договору
відступлення права вимоги є втрата
старим кредитором прав та обов'язків за
зобов'язанням, права та вимоги за яким
були відступлені новому кредитору у
визначеному сторонами обсязі
(повністю/часктово).

Згідно до вимог ст.. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його в строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

За ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший процент
не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст..1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.9.1. частини № 2
Кредитного договору , Банк має право
вимагати дострокового виконання
боргових зобов'язань в цілому або у
визначеній Банком частині у випадку
невиконання Позичальником та/або
поручителем, та/або майновим
поручителем своїх боргових зобов'язань
за цим Договором та умов Договору
поруки.

Відповідно до п. 4.1.1 кредитного
договору за порушення прийнятих на
себе зобов'язань стосовно повернення
кредитних коштів, сплатити процентів
за користування кредитними коштами у
визначенні цим договором строки,
позичальник зобов'язується сплатити
банку пеню у розмірі 1% від суми
несвоєчасно виконаного зобов'язання за
кожен день прострочки.

Судом першої інстанції залишено поза
увагою те, що відповідно до частини 1
пункту 2 Кредитного договору, дата
остаточного повернення кредиту - 26.02.2018
року, тобто договір не є припиненим.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором та
останній платіж здійснив 27.11.2008 року, а
не 14.11.2011 року, як про це вказує позивач,
що по суті на розмір його
відповідальності не впливає. (а.с.125)

У зв'язку з неналежним невиконанням
відповідачем зобов'язань виникла
заборгованість, яка станом на 01.08.2013
року згідно розрахунку складає:
заборгованість по кредиту 62410,61 дол.
США, що за курсом НБУ на 02.08.2013 року 7,993
становить - 498 848,01 грн., заборгованість
по відсоткам за вказаний період 8018,17
дол. США, що за курсом НБУ на 02.08.2013 року
7,993 становить - 64 089,23 грн.,
заборгованість по пені 257 065,03 дол. США.
що за курсом НБУ на 02.08.2013 року 7,993
становить - 2 054 720,78 грн. (т. 2 а.с.31)

Колегія суддів вважає, що розмір
нарахованої позивачем пені 2 054 720,78 грн.
значно перевищує розмір
заборгованості по тілу кредиту та
процентам, яка підлягає стягненню з
відповідачів та становить - 562937,23 грн.,
тому зважаючи на те, що таке стягнення
поставить відповідачів у дуже скрутне
становище, що заслуговує на увагу,
колегія суддів вважає за необхідне на
підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити
розмір пені до 50 000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
помилково відмовив у стягненні з
відповідачів солідарно заборгованості
за кредитним договором, тому вважає за
необхідне рішення суду першої
інстанції скасувати з ухваленням
нового рішення, яким позовні вимоги
задовольнити частково, стягнути з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором № СМ-SME302/088/2008 від 28.02.2008 року,
а саме: залишок заборгованості за
кредитом - 62 410,61 дол. США, що становить 498
848,00 грн., заборгованість по відсоткам
за користування кредитом - 8018,17 дол. США,
що становить 64089,23 грн., пеню в розмірі 50
00,00 грн., а всього 612 937,23 грн.

Керуючись ст.209,218,303,307,309,316 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року
скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором № СМ-SME302/088/2008 від 28.02.2008 року
в розмірі 612 937,23 грн., яка складається з
залишку заборгованості за кредитом - 62
410,61 дол. США, що становить 498 848,00 грн.,
відсотків за користування кредитом -
8018,17 дол. США, що становить 64089,23 грн.,
заборгованість по пені - 50 000 грн..

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: