№ 2/679/162/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
Нетішинський міський суд
Хмельницької області у складі:
головуючої судді Фурсевич О.В.,

при
секретарі Лисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Нетішин
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, за позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору - Нетішинська
міська рада Хмельницької області,
комунальне підприємство Нетішинської
міської ради "Житлово - комунальне
об'єднання", орган опіки та піклування
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, визнання права
користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В
И В:

Згідно позовної заяви, позивач та
відповідачка уклали шлюб 07.08.1999 року,
який було розірвано 27.04.2010 року. На
підставі ордера № 280 від 23.11.2001 року
сторони вселилися в АДРЕСА_1. В даній
квартирі відповідачка та їх спільний
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживають з
2008 року, їх особисті речі там відсутні.
Оплату за квартиру та комунальні
послуги здійснюються позивачем,
відповідачка участі в її утриманні не
приймає, хоча розмір платежів залежить
від кількості зареєстрованих осіб.
Відповідачка проживає в сусідній
квартирі АДРЕСА_2 Позивач також
зазначив, що він створив іншу сім'ю, з 2010
року в АДРЕСА_1. разом з ним проживає
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 року в них народися
дочка ОСОБА_5, а 24.09.2013 року вони
зареєстрували шлюб.

Оскільки відповідачка не проживає в
квартирі більше шести місяців,
посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України,
позивач просить визнати ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням - АДРЕСА_1.

Згідно позовної заяви третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_3, остання в 2010
році вселилася в квартиру АДРЕСА_1 як
член сім'ї, уклала шлюб з позивачем
ОСОБА_1 і в них народилася дитина, вони
мають спільні права та обов'язки,
пов'язані спільним побутом, оскільки
ведуть спільне господарство. ОСОБА_3
вважає, що ОСОБА_6 не є членом сім'ї
позивача, оскільки шлюб між ними
розірвано, з 2008 року вона не проживає в
квартирі, свої речі забрала та
виселилася, тобто спільного побуту між
ними не існує. Рішенням Нетішинського
міського суду від 23.12.2010 року
відповідачці відмовлено у вселенні в
спірну квартиру. Крім того ОСОБА_2 не
має прав та обов'язків наймача,
оскільки таким є позивач.

ОСОБА_3 вважає, що набула права члена
сім'ї наймача, тобто права користування
АДРЕСА_1, а відповідачка втратила
статус члена сім'ї наймача та особи, яка
має права і обов'язки члена сім'ї
наймача, оскільки без поважних причин
не проживає у вказаній квартирі з 2008
року, тобто більше 6 місяців.

На підставі наведеного, третя особи,
яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_3 просить визнати
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
АДРЕСА_1 та визнати за нею право
користування даним жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_3 та
їх представник підтримали вимоги
позовних заяв, посилаючись на
обставини викладені в них. Просили
позови задоволити. Позивач та ОСОБА_3
пояснили, що в 2010 році відповідачка
намагалася вселитися в квартиру,
внесла туди свої речі і при цьому
зламала замок в дверях, тому вони
змушені були його замінити. Внесені нею
речі позивач виніс з кімнати. Після
цього ОСОБА_2 не зверталася до них з
проханням надати їй ключ від кімнати,
доступу до квартири вона немає. Позивач
та третя особа також пояснили, що не
зверталися до ОСОБА_2 з проханням
надати згоду на вселення та реєстрацію
ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
позови не визнали, просили відмовити в
їх задоволенні. Відповідачка пояснила,
що після розірвання шлюбу з позивачем
змушена була виїхати з сином з
квартири, оскільки він часто вживав
алкогольні напої, влаштовував сварки
та намагався покінчити життя
самогубством і все це відбувалася при
дитині. У 2010 році вона намагалася
вселитися в квартиру, занесла туди свої
речі, але позивач виніс їх в загальний
коридор, ключі від спірного житла в неї
відсутні. На даний час вона проживає в
сусідній кімнаті АДРЕСА_2 в своїх
знайомих, іншого житла крім спірної
квартири немає. Позивач та третя особа
не зверталися до неї з проханням надати
згоду на вселення та реєстрацію ОСОБА_3
в квартирі і такої згоди вона не давала.

Представник відповідачки пояснив, що
підстави для задоволення позовів
відсутні, оскільки відповідачка з
сином змушена була залишити спірну
квартиру через непристойну та
аморальну поведінку позивача, а не
через втрату інтересу до даного житла.
Неодноразово вчиняла марні спроби
вселитися, але через відсутність
ключів від житла не може це зробити.
Вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не вправі
ставити питання про втрату
відповідачкою права користування
спірною квартирою, оскільки це
відноситься до прав власника житла або
балансоутримувача. ОСОБА_3 не набула
права члена сім'ї наймача, оскільки
мешканці гуртожитку не являються
наймачами, з ними не укладається
договір житлового найму. Крім того,
вона вселилася в спірну квартиру в
гуртожитку з порушенням встановленого
чинним законодавством порядку
вселення.

Представник Нетішинської міської ради
Хмельницької області в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_3 не
зверталася до міської ради щодо
вирішення питання вселення її в спірну
квартиру. Пояснила, що заперечує проти
задоволення позовних вимог про
визнання відповідачки такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням через їх безпідставність.
Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_3
про визнання за нею права користування
спірним житлом покладається на думку
суду.

Представник комунального підприємства
Нетішинської міської ради "Житлово -
комунальне об'єднання" пояснила, що
ОСОБА_3 не зверталася до них з приводу
надання дозволу на проживання в
спірній квартирі, самовільно вселилася
в неї, тому на даний час відсутні
будь-які підстави для її проживання в
цій квартирі. Просила в задоволенні
позовів відмовити.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог про визнання
відповідачки такою, що втратила право
користування жилим приміщенням. Щодо
вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання за нею права користування
спірним житлом покладається на думку
суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, прийшов до висновку, що в
задоволенні позовів слід відмовити з
наступних підстав.

З ордера № 280 від 23 жовтня 2001 року
вбачається, що ОСОБА_1 та члену його
сім'ї - дружині ОСОБА_7 надано право
зняття кімнати житловою площею 12 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
та свідоцтва про шлюб, 27.04.2010 року
розірвано шлюб між позивачем та
відповідачкою, а 24.09.2013 року укладено
шлюб між позивачем та третьою особою
ОСОБА_3

З свідоцтв про народження вбачається,
що в позивача та відповідачки є син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ІНФОРМАЦІЯ_5 року
в позивача та третьої особи ОСОБА_3
народилася дочка ОСОБА_8

Згідно довідки комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Житлово - комунальне об'єднання" №
1037 від 09.04.2014 року, в АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається з довідки комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Житлово - комунальне об'єднання" №
01-09/476 від 19.03.2014 року, гуртожиток
АДРЕСА_1 є типовим малосімейним
гуртожитком і знаходиться на балансі
комунального підприємства
Нетішинської міської ради "Житлово -
комунальне об'єднання" з вересня 2001
року.

Як вбачається з заяв ОСОБА_2 від 10.10.2013
року, від 27.12.2013 року, відповідачка
зверталася до комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Житлово - комунальне об'єднання" з
проханням не виписувати її та сина з
АДРЕСА_1, оскільки вона немає іншого
житла, а проживати у вказаній квартирі
їй перешкоджає колишній чоловік.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 04.10.2013
року та заяви ОСОБА_3 від 25.09.2013 року та
відповідей на них, останні зверталися
до комунального підприємства
Нетішинської міської ради "Житлово -
комунальне об'єднання" з проханням
зареєструвати ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, але їм
було роз'яснено, що реєстрація
здійснюється за згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, а саме: ОСОБА_2

Порядок надання жилої площі в
гуртожитках, користування нею,
виселення із гуртожитків, їх утримання
регулюються главою 4 розділу ІІІ
Житлового кодексу України та Примірним
положенням про гуртожитки,
затвердженим постановою Ради
Міністрів Української РСР від 03 червня
1986 року № 208.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено, що гуртожиток
АДРЕСА_1 є типовим малосімейним
гуртожитком, перебуває у комунальній
власності територіальної громади
м.Нетішина на балансі комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Житлово-комунальне об'єднання".
Особи, які мешкають у ньому, зокрема
позивач і відповідачка, що
зареєстровані в кімнаті НОМЕР_1, мають
право на зайняття кімнати і не наділені
самостійним правом на звернення до
суду з вимогами про втрату право
користування житлом іншими особами.
ОСОБА_3, яка не зареєстрована в кімнаті
НОМЕР_1, але проживає там також не
наділена таким правом.

Особа, яка наділена таким правом, до
суду не зверталась.

Оскільки до суду з позовними вимогами
про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням у
гуртожитку звернулися неналежні
позивачі, тому в задоволенні таких
позовних вимог мешканців гуртожитку
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЖК України для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно ст.129 ЖК України, на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний
ордер, який є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу.

Згідно п.17 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів Української РСР від 03
червня 1986 року № 208, громадяни, які
проживають у приміщеннях, що
перебувають у їх відособленому
користуванні, вправі вселити в займані
приміщення своїх неповнолітніх дітей.
Вселення інших членів сім'ї в указані
приміщення допускається лише з дозволу
адміністрації, профспілкового
комітету і комітету комсомолу
підприємства, установи, організації та
письмової згоди членів сім'ї
громадянина, які проживають разом з
ним.

Як вбачається з роз'яснень, викладених
в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, чи дотриманий
встановлений порядок при їх вселенні,
зокрема: чи була письмова згода на це
всіх членів сім'ї наймача, чи приписані
вони в даному жилому приміщенні, чи
було це приміщення постійним місцем
їх проживання, чи вели вони з
наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 в 2010 році самовільно вселилася в
АДРЕСА_1, без згоди на це
балансоутримувача - комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Житлово-комунальне об'єднання" та
всіх повнолітніх членів сім'ї ОСОБА_1,
які були зареєстровані в квартирі, а
саме: - ОСОБА_2

Суд вважає, що набуття ОСОБА_3 прав
члена сім'ї ОСОБА_1 не є підставою для
визнання за нею права користування
АДРЕСА_1, оскільки нею був порушений
порядок вселення у вказане житлове
приміщення.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права
користування АДРЕСА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.127, 129 ЖК України, п.17
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів Української РСР від 03 червня
1986 року № 208, ст.ст.3, 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

В задоволенні позову третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору - Нетішинська
міська рада Хмельницької області,
комунальне підприємство Нетішинської
міської ради "Житлово - комунальне
об'єднання", орган опіки та піклування
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, визнання права
користування жилим приміщенням -
відмовити.

Судові витрати залишити на сторонах в
розмірах, які вони понесли.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Хмельницької області через
Нетішинський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: