Справа № 132/2076/14-ц
Провадження № 2/132/790/14
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2014 року

Калинівський
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленка І.В.

при секретарі Жовтій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Калинівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою, в якій вказує, що
перебувала з відповідачем у шлюбних
відносинах, починаючи з 26.01.2008 року, на
даний час шлюб розірвано згідно
рішення Калинівського районного суду.

За час спільного проживання у сторін
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З січня 2013 року сторони фактично
припинили шлюбні відносини, при тому
відповідач самоусунувся від виконання
свого батьківського обов'язку по
утриманню та вихованню дитини,
позивачці ж важко самотужки її
утримувати, оскільки її матеріальне
становище скрутне. Тому вона
звернулась з позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, але, відповідно до письмової
заяви, датованої 14.07.2014 року, просить
заслухати справу за її відсутності,
зауваживши, що підтримує позовні
вимоги, нею заявлені та просить
задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, але, відповідно до
письмової заяви від 14.07.2014 року, просить
заслухати справу за його відсутності,
не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звкузаписувального
технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити з таких підстав. Так,
судом достовірно встановлено, що
сторони по справі, починаючи з 26.01.2008
року, проживали у шлюбних відносинах.

За час спільного проживання у сторін
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(згідно свідоцтва про народження
дитини (а.с. 6).

Спільне сімейне життя сторін не
склалось, згідно рішення Калинівського
районного суду від 26.02.2013 р. шлюб сторін
розірвано, при цьому відповідач ОСОБА_2
не виконує своїх батьківських
обов'язків по відношенню до сина
ОСОБА_3, не цікавиться його здоров'ям,
умовами життя, внутрішнім світом, не
надає жодних коштів на утримання.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону
дитинства» кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК
України).

Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам
надано право укласти договір про
сплату аліментів на дитину, умови якого
(про розмір аліментів, строки їх
виплати, тощо) не повинні порушувати її
права. При цьому, розмір аліментів
сторони визначають за домовленістю між
собою, але за жодних обставин він не
може бути меншим від передбаченого у
ст. 182 СК України. Договір має бути
укладено письмово та підлягає
нотаріальному посвідченню. За
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає , вправі
звернутись до суду з відповідним
позовом.

Позивачці ОСОБА_1 важко самотужки
утримувати дитину, оскільки її
матеріальне становище скрутне, вона не
може в достатній мірі забезпечити
побутові потреби дитини.

Відповідач ОСОБА_2 являється
працездатним, так, працює на посаді
вантажника у ПрАТ «КОМКЗ», розмір його
заробітної плати за період з жовтня 2013
р. по березень 2014 р. становив 11170,28 грн.,
інших аліментних зобов'язань не має, а
тому є фінансово - спроможним та має
можливість надавати кошти для
утримання своєї дитини. Угоди про
сплату відповідачем аліментів в
добровільному порядку між сторонами не
досягнуто.

Даних про те, що відповідач не в змозі
надавати матеріальну допомогу на
утримання дитини, судом не встановлено,
відповідачем не доведено, тому суд
визнає, що вимоги позивачки про
стягнення з відповідача аліментів є
обгрунованими та доведеними.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Згідно статті 183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України з відповідача підлягають до
стягнення на користь держави судові
витрати, які складаються з суми
судового збору, від сплати якого
звільнено позивачку.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 180, 181, 183, 191 СК України, ст.ст.10, 60, 88,
158, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягувати з ОСОБА_2,
жителя АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1 аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини його заробітку щомісяця, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісяця,
починаючи з дня подання позовної заяви
до суду, тобто з 02.07.2014 року, до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1, ІПН:
НОМЕР_1 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення
суду в межах суми платежу за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: