Ухвала

Іменем України

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької
В.С. Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Стрийської
міської ради Львівської області,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації Львівської області,
відділ житлово-комунального
господарства Стрийської міської ради
Львівської області, про визнання
рішення міської ради та свідоцтва про
право власності на квартиру
незаконними та їх скасування, визнання
договору дарування недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 16 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що він є власником квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_5, яка є власницею квартири
АДРЕСА_2 самовільно та з порушенням
будівельних норм і правил здійснила
перебудову житлового будинку, чим
порушила його право власності на
горище. В подальшому, 21 червня 2012 року,
виконком Стрийської міської ради
Львівської області ухвалив рішення про
визнання за нею права власності на
реконструйовану квартиру в порядку
приватизації, хоча вона вже була
власником, а не наймачем квартири. 17
серпня 2012 року вона подарувала
зазначену квартиру ОСОБА_6 Враховуючи
викладене, позивач просив: скасувати
зазначене рішення виконкому; визнати
незаконним і скасувати свідоцтво про
право власності відповідача на
квартиру; визнати договір дарування
спірної квартири від 17 серпня 2012 року
недійсним.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 05 вересня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 16 травня 2014 року рішення
місцевого суду скасовано. Позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано незаконним і
скасовано рішення виконавчого
комітету Стрийської міської ради
Львівської області від 21 червня 2012 року
в частині оформлення права власності
ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 загальною
площею, 214,6 кв.м, житловою площею 106,6
кв.м, та видачі їй свідоцтва про право
власності на вказану квартиру. Визнано
свідоцтво про право власності на
зазначену квартиру, видане ОСОБА_5,
незаконним і скасовано. Визнано
договір дарування цієї квартири від 17
серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, недійсним.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просять скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, й залишити
рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд, правильно
застосувавши норми матеріального
права, які регламентують спірні
правовідносини, на підставі поданих
сторонами доказів, які належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що ОСОБА_5,
яка неодноразово притягувалася до
адміністративної відповідальності за
самочинну реконструкцію спірного
будинку і щодо якої інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю Стрийської міської ради
Львівської області виносила приписи
про зупинення реконструкції та
припинення влаштування додаткового
перекриття даху над будинком, виконала
реконструкцію та перепланування
квартири з використанням площі горища
будинку, яке призначено для
обслуговування будинку і належить на
праві спільної власності їй та
позивачу, добудувала мансарду. Таким
чином ОСОБА_5 здійснила самочинне
будівництво, що не може бути визнане
об'єктом права власності. Проте
виконавчий комітет Стрийської міської
ради Львівської області ухвалив
рішення і видав їй свідоцтво про право
власності в порядку приватизації.

Посилання у касаційній скарзі на те, що
суд визнав недійсним договір
дарування, а позивач не був стороною
цього договору, не є підставою для
скасування рішення апеляційного суду,
оскільки в силу ч. 3 ст. 212 ЦК України він
є заінтересованою особою -
співвласником горища і має право на
оспорення такого договору. При цьому
вимоги ОСОБА_4 стосувалися не
повернення майна, а приведення сторін
договору у стан, що існував до
порушення його прав.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 16 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Кафідова О.В.