УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Наумчука М.І.,
Савченко В.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «ЯТЕСС», приватного
підприємства «ЯТЕСС» про визнання
правочинів недійсними, стягнення
коштів та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що 11
липня 2013 року між ним та ТОВ «ЯТЕСС»
було укладено договір № 017272 про
отримання позики на умовах діяльності
програми «Ренесанс». Позивачу було
роз'яснено умови, необхідні для
отримання коштів, а саме: він повинен
був укласти з ПП «ЯТЕСС» договір про
надання інформаційних послуг на суму
5705 грн та сплатити на рахунок ТОВ
«ЯТЕСС» платіж за юридичний супровід і
платіж до фонду учасників на загальну
суму 1701 грн 39 грн. Обумовлену суму у
розмірі 125000 грн він мав отримати як
безвідсоткову позику одразу ж після
сплати цих платежів. На виконання
вказаних умов договору позивач 11 липня
2013 року уклав з ПП «ЯТЕСС» договір про
надання інформаційних послуг № 017272,
здійснив оплату послуг ПП «ЯТЕСС» у
розмірі 5705 грн. та комісію банку у
розмірі 45 грн 64 коп. за переказ коштів.
Після звернення позивача до
представника ТОВ «ЯТЕСС» йому
повідомили, що грошові кошти він одразу
не отримає, а розподіл коштів з фонду
учасників відбудеться лише 29 серпня 2013
року. Вважає, що при укладенні вказаних
договорів з відповідачами його було
введено в оману, оскільки він сплатив
усі необхідні платежі, але позику йому
не надали. ТОВ «ЯТЕСС» здійснює нечесну
підприємницьку діяльність, останнім
утворена пірамідальна схема, ліцензії
на право надання фінансових послуг
товариство не має. Посилаючись на
викладене, просив суд визнати
недійсними договори № 017272 від 11 липня
2013 року, укладені з відповідачами,
стягнути з відповідачів шкоду у
подвійному розмірі понесених ним
витрат, а саме: з ТОВ «ЯТЕСС» 85305 грн 50
коп. та моральну шкоду у розмірі 50 000
грн.; з ПП «ЯТЕСС» - 11501 грн 28 коп.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 9 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
недійсним договір № 017272 від 11 липня 2013
року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«ЯТЕСС». Визнано недійсним договір про
надання інформаційних послуг № 017272 від
11 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та
ПП «ЯТЕСС». Стягнуто з ТОВ «ЯТЕСС» на
користь ОСОБА_3 42534 грн 25 коп.
безпідставно отриманих коштів, комісію
банку у розмірі 118 грн, моральну шкоду у
розмірі 10 000 грн, та судовий збір у
розмірі 114 грн 71 коп., а всього 52 766 грн 96
коп. Стягнуто з ПП «ЯТЕСС» на користь
ОСОБА_3 5705 грн. безпідставно отриманих
коштів, та комісію банку у розмірі 45 грн
64 коп.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 лютого 2014
року рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 9 грудня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що позивачем
не надано доказів, що відповідачами
надаються фінансові послуги, а договір
з ПП «ЯТЕСС» передбачав взагалі
надання інформаційно-консультативних
послуг.

Однак повністю з такими висновками
апеляційного суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що 11 липня 2013 року
між ОСОБА_3 та ТОВ «ЯТЕСС» укладено
договір № 017/72 про отримання позики на
умовах діяльності програми «Ренесанс»
та укладено договір з ПП «ЯТЕСС» про
надання інформаційних послуг № 017272.

На виконання умов цих договорів ОСОБА_3
сплатив: на рахунок TOB «ЯТЕСС» платежі
на загальну суму 42 534 грн 25 коп.; на
рахунок ПП «ЯТЕСС» платіж на суму 5 705
грн.

Згідно п. 1.1 договору товариство за
згодою учасника зобов'язується вчинити
від імені та за рахунок учасника певні
дії спрямовані на надання
безвідсоткової позики, зазначеної у
додатку № 1 до даного договору, на
умовах діяльності програми «Ренесанс»,
що міститься в додатку №2 до даного
договору і які є невід'ємними частинами
цього договору, у тому числі:
забезпечити обслуговування учасника
за умовами договору; повідомити
учаснику програми про реєстрацію
договору; організовувати та проводити
розподіл Фонду учасників, здійснити
надання безвідсоткової позики на
користь учасника за рахунок Фонду
учасників; надавати інші послуги і
здійснювати інші правочини, погоджені
сторонами у порядку та в строки,
передбачені цим договором та додатками
до нього.

Відповідно до п. п. 2.1.1, 2.1.2 договору
учасник системи зобов'язується
своєчасно, не пізніше 15 (п'ятнадцятого)
числа кожного місяця, сплачувати
загальний платіж, який включає у себе
платіж до Фонду учасників, за рахунок
якого товариство надає відповідні суми
у безвідсоткову позику та платіж за
юридичний супровід за програмою
«Ренесанс» та суворо дотримуватися
усіх умов даного договору та Додатків
до нього.

Із умов програми "Ренесанс" (додаток № 2
до договору) вбачається, що програма
базується на створенні реєстрів
Учасників, метою яких є надання
безвідсоткової позики на термін, у
порядку та на умовах, передбачених
договором та додатками до нього.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
посилався і на те, що діяльність
відповідачів пов'язана з наданням
фінансових послуг, оскільки має
характерні для таких послуг ознаки, але
здійснюється ними без відповідної
ліцензії.

Так, згідно із п. 5.1 додатку № 2 до
укладеного позивачем з TOB «ЯТЕСС»
договору товариство надає позику на
розрахунковий рахунок наданий
учасником програми.

Відповідно до п. 4.1 цього додатку
товариство організовує захід з
розподілу Фонду учасників, коли Фонд
учасників є достатнім. Захід
проводиться не рідше одного разу на два
місяці. Для проведення заходу
товариство створює координаційний
комітет.

Для отримання безвідсоткової позики
учасник зобов'язується підписати
додаток № 3 до договору та договір
безвідсоткової позики на умовах,
визначених товариством (п.п. б п. 5.2
вказаного додатку).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг",
в редакції чинній на час укладення
спірних договорів, фінансовими
вважаються такі послуги: 1) випуск
платіжних документів, платіжних
карток, дорожніх чеків та (або) їх
обслуговування, кліринг, інші форми
забезпечення розрахунків; 2) довірче
управління фінансовими активами; 3)
діяльність з обміну валют; 4) залучення
фінансових активів із зобов'язанням
щодо наступного їх повернення; 5)
фінансовий лізинг; 6) надання коштів у
позику, в тому числі і на умовах
фінансового кредиту; 7) надання
гарантій та поручительств; 8) переказ
грошей; 9) послуги у сфері страхування
та накопичувального пенсійного
забезпечення; 10) професійна діяльність
на ринку цінних паперів, що підлягає
ліцензуванню; 11) факторинг; 11-1)
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах; 12) інші
операції, які відповідають критеріям,
визначеним у пункті 5 частини першої
статті 1 цього Закону.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 указаного Закону
визначено, що фінансова послуга - це
операції з фінансовими активами, що
здійснюються в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Водночас відповідно до ст. 34 Закону
України "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг" діяльність з
надання будь-яких фінансових послуг, що
передбачають пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб, може здійснюватися лише
фінансовими установами після
отримання відповідної ліцензії.

Частиною 1 ст. 227 ЦК України визначено,
що правочин юридичної особи, вчинений
нею без відповідного дозволу
(ліцензії), може бути визнаний судом
недійсним.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України
суд апеляційної інстанції на
зазначені вимоги закону та обставини
справи уваги не звернув, не врахував що
за умовами укладеного між ОСОБА_3 та TOB
«ЯТЕСС» договору, який позивач просив
визнати недійсним, товариство здійснює
діяльність по наданню коштів у позику,
тобто таку, яка визначена зазначеними
нормами Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг", доводів позивача в
цій частині не перевірив, не дав
належної оцінки поданим доказам.

Допущені апеляційним судом порушення
норм процесуального права (ст. ст. 10, 60,
179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи у частині вимог до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЯТЕСС», тому судове
рішення в цій частині не може вважатись
законним і обґрунтованим, у зв'язку з
чим воно підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Що ж стосується вирішення вимог до
приватного підприємства «ЯТЕСС», то
предметом договору, що укладений між
ним та позивачем, було передбачено
надання інформаційно-консультаційних
послуг, які підприємство надало, що
підтверджується долученим до справи
актом здачі-прийняття виконаних робіт,
в якому зазначено, що ОСОБА_3 жодних
претензій до приватного підприємства
немає.

Останнє фінансових послуг позивачу не
надавало, підстави вважати, що договір
позивачем з ПП «ЯТЕСС» був укладений
внаслідок обману чи нечесної
підприємницької діяльності відсутні,
доказів на підтвердження позову в цій
частині не подано.

Тому в цій частині рішення
апеляційного суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального права,
підстави для його скасування в цій
частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 12 лютого 2014 року в частині
вирішення вимог до товариства з
обмеженою відповідальністю «ЯТЕСС»,
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до цього
суду.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: В.І. Амелін Т.П.
Дербенцева М.І. Наумчук
В.О. Савченко