Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2373/14-ц
Провадження №: 2/332/721/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 липня 2014 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: районна
адміністрація Запорізької міської
ради по Заводському району м.Запоріжжя,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції, про
визнання права власності на частку
нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, в якому
вказано, що йому та відповідачам на
праві власності належить по 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1. Правовстановлюючий
документ на квартиру знаходиться у
ОСОБА_2 Позивач неодноразово звертався
до неї з проханням надати тимчасово
оригінал правовстановлюючих
документів на спірну квартиру, але
ОСОБА_2 у задоволенні цих прохань
відмовляла та створює будь-які умови
для обмеження здійснення позивачем
свого права власності та висловлює
свою незгоду із правом власності
позивача на квартиру. Просить визнати
за ним право власності на 1/3 спірну
квартиру та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позов підтримав і
пояснив, що відповідачі не надають
позивачу оригінал правовстановлюючого
документу на спірну квартиру,
оспорюють та не визнають його право
власності на цю квартиру, дублікати
отримати не можливо, оскільки
необхідний підпис всіх співвласників.
Відмову відповідачів надати оригінали
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру вважає оспоренням
права власності позивача на квартиру
та фактом, який підтверджує втрату
правовстановлюючого документу, що є
підставою згідно ст.392 ЦК України для
визнання права власності. Просив позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, що діяла від себе
особисто та від імені ОСОБА_3, в
судовому засіданні позов не визнала і
пояснила, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
праві спільної часткової власності по
1/3 частки кожному належить квартира
АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване
у відповідних реєстраційних органах.
Відповідачі повністю згодні, що ОСОБА_1
на праві власності належить 1/3 частка
спірної квартири, його право власності
ніхто не оспорює, будь-яких перешкод у
здійсненні позивачу його права
власності ніхто не чинив, з проханням
надати йому оригінал
правовстановлюючого документу позивач
до них не звертався, правовстановлюючі
документи на квартиру не втрачені та
знаходяться у відповідачів, тому позов
не обґрунтований та викликаний
неприязними відносинами колишнього
подружжя. Подібна позиція викладена у
письмових запереченнях відповідача
(а.с.38). Просила в позові відмовити.

Аналогічні пояснення надав
представник відповідача ОСОБА_5

Треті особи до судового засідання не
з'явились, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином, про
причини неявки суду не повідомили,
заперечень на позов не надали.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, встановивши фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності по 1/3 частки кожному належить
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право на житло № 1579 від
14.01.2009р., виданим Заводською районною
адміністрацією м.Запоріжжя (а.с.19).
Право власності на спірну квартиру
зареєстровано за сторонами по 1/3 частки
за кожним, що підтверджується витягом
ОП ЗМБТІ № 26071415 від 11.05.2010р. (а.с.16).

Відповідно до ст.392 ЦК України, на яку
посилається позивач та якою
обґрунтовує свої позовні вимоги,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2, пояснила, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності по 1/3 частки кожному належить
квартира АДРЕСА_1. Право власності
зареєстроване у відповідних
реєстраційних органах. Вона повністю
згодна, що ОСОБА_1 на праві власності
належить 1/3 частка спірної квартири,
його право власності ніхто не оспорює,
будь-яких перешкод у здійсненні
позивачу його права власності ніхто не
чинив, правовстановлюючі документи на
квартиру не втрачені та знаходяться у
відповідачів, з проханням надати йому
оригінал правовстановлюючого
документу позивач до них не звертався.

Рішенням Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 18.02.2014р. по справі №
332/141/14 визначений порядок користування
спірною квартирою. (а.с.34). Відповідачка
ОСОБА_2 пояснила суду, що доступ до
спірної квартири ОСОБА_1 забезпечений
відповідно до вказаного рішення суду.

Окрім того, рішенням Заводського
районного суду м.Запоріжжя від 01.03.2014р.
по справі № 332/462/14 розглянуто позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у здійсненні права власності і
витребування правовстановлюючих
документів, де предметом спору є
квартира АДРЕСА_1. Зазначеним рішенням
суду ОСОБА_1 у задоволенні позову
відмовлено, оскільки суду не надані
були докази того, що ОСОБА_2
перешкоджала ОСОБА_1 у здійсненні права
власності (а.с.32-33).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Але будь-яких доказів того, що
відповідачі оспорюють або не визнають
право власності ОСОБА_1, а також того, що
втрачений документ, який засвідчує
право власності позивача на спірну
квартиру, як того вимагає ст.392 ЦК
України, суду надано не було, а тому
відсутні підстави для захисту права
власності позивача в порядку ст.392 ЦК
України, оскільки судом не встановлені
обставини, передбачені зазначеною
нормою закону, а також не встановлено
інших обставин, які б вказували на
перешкоджання з боку відповідачів у
здійсненні позивачем свого права
власності на спірну квартиру.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не
засновані на законі, а тому не
підлягають задоволенню повному
обсязі.

Оскільки в задоволенні позовних вимог
відмовлено, суд в силу ст.88 ЦПК України
не знаходить підстав для стягнення
судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Запорізької
області через Заводський районний суд
м. Запоріжжя.

Повний текст рішення виготовлено 25
липня 2014 року.

Суддя
Р.В. Сінєльнік