Справа № 667/1103/14-ц
26 червня 2014 року Комсомольський
районний суд м.Херсона у складі:
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -
12.02.2014р. позивач звернувся до суду із
вказаним позовом до відповідача про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, мотивуючи тим, що
26.10.2012 року будучи в нетверезому стані
та керуючи автомобілем, який належить
відповідачу ОСОБА_2, гр.ОСОБА_3 скоїв
ДТП, внаслідок якого він отримав
численні переломи правої голені зі
зміщеннями та травми голови. На час ДТП,
зазначає позивач, в автомашині
знаходився і її господар - ОСОБА_2, який
перебував в стані сильного
алкогольного сп'яніння. Як вказує
позивач, йому була зроблена операція,
після якої було тривале лікування. На
першій стадії лікування ним особисто
та членами його родини, були витрачені
значні кошти на придбання ліків та
грн. З вересня 2013 року він продовжив
курс лікування травмованої ноги, йому
знову зробили операцію, окрім цього
зробили операцію по пересадці шкіри. На
повторне лікування позивачем було
витрачено 5487,50 грн., а загалом сума
коштів в наявності у його сім'ї не було,
тому позивач заборгував значні суми
родичам, знайомим. Які наслідки травми
ноги будуть в подальшому житті він не
знає, а тому оцінює свій моральний стан
у 100 тисяч грн. Позивач вважає, що
цивільна відповідальність за
матеріальну та моральну шкоду від ДТП
покладається на власника автомобіля
ОСОБА_2, який передав автомобіль особі
без прав і в нетверезому стані. На
підставі вищевикладеного, просить суд
стягнути з ОСОБА_2, що мешкає: АДРЕСА_1,
моральну та матеріальну шкоду в сумі
121448,27 грн.; судові витрати по справі
покласти на Відповідача.
Позивач в судовому засіданні 16.05.2014 р.,
збільшуючи розмір позовних вимог,
просив стягнути з відповідача на його
відповідно до наданих суду квитанцій,
100000 грн. моральної шкоди, а також
покласти всі судові витрати на
відповідача, в тому числі витрати
пов'язані з опублікуванням оголошень у
пресі. Окрім цього, мотивуючи заявлену
моральну шкоду, позивач зазначив, що в
той період він втратив роботу, повинен
був брати грошові кошти в борг,
оскільки його дружина на той момент не
працювала, при цьому повинен був
утримувати сім'ю. Через отриману травму
ноги та голови у нього постійно
паморочиться в голові, він приймає
обезболюючі ліки, не спить, змушений
постійно проходити курси лікування. В
судове засідання, призначене на 26.06.2014р.
позивач не з'явився, про розгляд справи
був повідомлений належним чином, надав
на адресу суду заяву, якою просив
розгляд справи здійснити за його
відсутності, уточнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про місце та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що свідчить оголошення, розміщене у
пресі, причина неявки суду невідома,
заяв про розгляд справи за його
відсутності на адресу суду не
надходило. Зі згоди позивача, вказаної
в заяві, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши позивача, свідків, суд
встановив, що 26.10.2012 року о 22.00 год.
ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом
марки «Лексус ЕС-300», номерний знак
НОМЕР_1, в м. Херсоні на перехресті
вулиці Маяковського та проспекту
Ушакова, не зменшивши швидкість та не
зупинившись перед пішохідним
переходом, здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_1, в результаті чого останній
отримав тілесні ушкодження середньої
тяжкості у вигляді закритого
осколкового перелому кісток правої
голені, забійну рану голови, яка
відноситься до легких тілесних
ушкоджень, які спричинили довгочасний
розлад його здоров'я. Вищевказані
обставини були встановлені вироком
Суворовського районного суду м.
Херсона від 28.03.2013 року.
За вироком Суворовського районного
суду м. Херсона від 28.03.2013 року, ОСОБА_3
було визнано винним у скоєні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
при вище зазначених обставинах та
призначено покарання у вигляді 3 років
обмеження волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на 2
роки, на підставі ст. 75 КК України його
звільнено від основного призначеного
покарання з випробуванням, призначено
іспитовий строк 2 роки. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 584 грн. -
Зважаючи на виписку з історії хвороби
за № 011346/12, ОСОБА_1 знаходився на
лікуванні в травматологічному
відділенні КЗ «Міська клінічна лікарня
ім.А. та О. Тропіних» м.Херсона з 27.10.2012
року по 13.11.2012 року з діагнозом закритий
осколковий перелом кісток правої
голені, забійна рана голови. За даною
випискою рекомендовано амбулаторне
лікування у травматолога у лікарні за
місцем проживання з продовженням
лікарняного листа, іммобілізація 8-10
тижнів з м/операції, остеотропна
терапія, етапна Ро-графія, ЛФК,
санаторно-курортне лікування.
Комунальним закладом «Херсонський
обласний госпіталь інвалідів та
ветеранів війни» Херсонської обласної
ради від 19.09.2013 року, вбачається, що
ОСОБА_1 була проведена операція 19.09.2013р.
- ФСНЕ правої гомілки з видалення
металоконструкції, цефаксон, ллизин,
цибок, кето рол, перев'язки. В
результаті лікування стан хворого
покращився, рана гоїлась вторинним
натягом; рекомендовано в амбулаторних
умовах спостереження у хірурга,
уникати переохолодження та
травмування правої гомілки.
виданий опіковим відділенням
Херсонської обласної клінічної
лікарні, ОСОБА_1 проходив лікування в
опіковому відділенні та йому було
проведено інфузійно-трансфузійну
терапію, анальгетики, антибіотики,
еубіотики, симптоматичну терапію.
Встановлено ліжковий режим, дієтичне
харчування, знеболення, зміна пов'язок
з офлокаіном, проведено операцію
28.11.2013р. - аутодермопластика, щеплення.
Визначені лікувальні рекомендації:
продовження лікування, нагляд у
хірурга по місцю мешкання, перев'язки з
розчином бета діну, офлокаіном,
лікувально-гігієнічні ванни з
відварами трав, еластичне бинтування.
За трудовими рекомендаціями, епікризом
встановлено: знижену працездатність,
до повного зміцнення аутошкіри, щадний
Судом встановлено, що витрати позивача
на лікування та придбання необхідних
лікарських засобів, підтверджуються
копіями квитанцій та чеків на загальну
90), а також копіями чеків, наданих на
адресу суду 24.06.2014 року на суму 132,84 грн.
Витрати позивача на поїздки до
лікарень під час амбулаторного
лікування становили 1980,00 грн., що в свою
чергу підтвердив допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_4, який показав,
що до нього звертався ОСОБА_1 з
проханням возити його на лікування до
лікарні в смт.Білозерка, Білозерського
району, Херсонської області за 180 грн.
за поїздку, оскільки дуже велика
відстань від місця його проживання до
лікарні, що в свою чергу, набагато
дешевше ніж якби він користувався
послугами таксі. Загальна кількість
поїздок становила 11 разів.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від
01.03.2013р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» визначено, що особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, не відповідає за
шкоду, завдану цим джерелом, якщо
доведе, що воно вибуло з його володіння
внаслідок протиправних дій інших осіб
(наприклад, у разі незаконного
заволодіння транспортним засобом),
внаслідок непереборної сили
(наприклад, у разі стихійного лиха), а не
з його вини. Особи, які вчинили ці
протиправні дії (неправомірно
заволоділи транспортним засобом,
механізмом або іншим об'єктом),
відшкодовують шкоду на загальних
підставах цивільно-правової
відповідальності особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки. Коли цьому сприяла
недбалість її власника або володільця
(не була забезпечена належна охорона
тощо), відповідальність за шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
може бути покладено на особу, яка
неправомірно заволоділа цим джерелом,
і на його власника або володільця у
частці відповідно до ступеня вини
кожного з них, з урахуванням обставин,
що мають істотне значення (частина
четверта статті 1187 ЦК).
Оскільки вироком Суворовського
районного суду м.Херсона від 28.03.2013р.
було встановлено керування ОСОБА_3
транспортним засобом «Lexus ES-300» за
відсутності належних правових підстав
для того, суд, з'ясовуючи питання
відповідальності при цьому власника
транспортного засобу встановив
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України -
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Зі змісту вказаного вище вироку суду
вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3,
даючи пояснення в суді, зазначив, що він
керував автомобілем свого знайомого
ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння,
оскільки власник автомобіля був ще
більше п'яний.

За даними УДАІ УМВС України в
Херсонській області від 23.05.2014р. за №
6/12-6019 станом на 20.05.2014р. автомобіль Lexus
ES-300, д/н НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2,
він же був власником транспортного
засобу і на момент ДТП, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2 від 31.05.2012р.

За клопотанням позивача в судовому
засіданні були допитані свідки
обставин ДТП, які також були свідками у
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_3 за фактом ДТП. Так, свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, зазначили, що
26.10.2012р., коли сталась
дорожньо-транспортна пригода, за
кермом автомобіля знаходився водій на
ім'я ОСОБА_3. При цьому зазначили, що
ОСОБА_2, як власник автомобіля не
заперечував проти того, щоб ОСОБА_3,
який перебував в стані алкогольного
сп'яніння, керував його автомобілем.

Таким чином суд приходить до висновку,
що на момент ДТП ОСОБА_3 керував
транспортним засобом Lexus ES-300, за
відсутності належних правових підстав
для того, також з причини недбалості
самого власника транспортного засобу -
ОСОБА_2, який, знаходячись у своєму
власному автомобілі, з власної волі
передав керування своїм транспортним
засобом особі, яка в порушення вимог
п.п.2.1, 2.9 ПДР України перебувала в стані
алкогольного сп'яніння та не мала при
собі водійського посвідчення водія,
про що володільцю автомобіля було
достеменно відомо.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що
позов в частині відшкодування
матеріальної шкоди підлягає
задоволенню в повному обсязі, оскільки
обставини, зазначені позивачем
повністю підтверджуються наданими
суду належними доказами, за
результатами вивчення та дослідження
яких суд приходить до переконання, що в
даному випадку має наступити
відповідальність власника
транспортного засобу, за участю якого
відбулось ДТП, в якому зазнав тілесних
ушкоджень позивач, оскільки передача
відповідачем автомобіля особі, яка не
мала на те правових підстав та
перебувала у стані алкогольного
сп'яніння, стала однією з причин
настання ДТП.

В частині позовних вимог по
відшкодуванню моральної шкоди, суд
вважає їх такими, що підлягають
частковому задоволенню.

Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Вирішуючи питання про позовні вимоги в
частині стягнення моральної шкоди, суд
враховує, що статтею 23 Цивільного
Кодексу України передбачено - особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до Постанови пленуму ВС
України від 31.03.1995р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди", врахувавши суть
позовних вимог, характер та суть
моральних страждань позивача,
істотність вимушених змін в житті
позивача, ступінь вини відповідача -
позовна вимога в цій частині підлягає
частковому задоволенню в розмірі 3000
грн. При визначенні розміру
відшкодування даної моральної шкоди,
суд враховує глибину душевних
страждань позивача, ступінь вини
відповідача, вимоги розумності і
справедливості. При цьому, суд приймає
до уваги доводи ОСОБА_1 стосовно того,
що він через отриману травму ноги та
голови постійно приймає обезболюючі
ліки, змушений до теперішнього часу
постійно проходити курси лікування.
При цьому він також повинен утримувати
сім'ю, у зв'язку з чим у нього виникають
проблеми, оскільки травма ноги, яка не
загоюється вже тривалий час не
дозволяє йому витримувати звичні
фізичні навантаження притаманні його
професії кухаря.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України - якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Так, з відповідача підлягають
стягненню понесені позивачем судові
витрати по сплаті судового збору за
розгляд заяви про забезпечення позову
в розмірі 121,80грн. В порядку ст.88 ЦПК
України, витрати, пов'язані з
публікацією оголошень у пресі в
розмірі 234,00 грн. за квитанціями КП
«Газета «Наддніпрянська правда Плюс»
від 04.04.2014 р., від 08.04.2014 р., від 19.06.2014 р.,
також підлягають відшкодуванню на
користь позивача. Окрім цього, з
відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню
на користь держави судовий збір в
розмірі 243,60грн. з урахуванням
задоволеної позовної вимоги про
відшкодування з нього матеріальної
шкоди, а також з відповідача підлягає
стягненню на користь держави судовий
збір в розмірі 243,60грн. з урахуванням
задоволеної позовної вимоги про
стягнення з нього моральної шкоди в
сумі 3000,00грн. Судовий збір при цьому
розраховувався із розміру 0,2%
мінімальної заробітної плати по
Україні на день пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 61, 88, 208, 209, 213-215,
224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 22,23,1167,1187 ЦК
України, суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
23226,11 грн. (двадцять три тисячі двісті
двадцять шість грн. одинадцять коп.) в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3
000,00грн. (три тисячі грн. 00 коп.) - в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 355,80
грн. (триста п'ятдесят п'ять грн.
вісімдесят коп.) - в рахунок
відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн.
двадцять коп.) в рахунок сплати
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана позивачем протягом 10 днів з
моменту його проголошення. Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Н.К.Іванцова