АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6174/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Католікян М. О. Доповідач -
Дерев'янко О.Г. Категорія 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Гасановій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 21 квітня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа-
ОСОБА_4 про визнання договору
недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» із позовом про
захист прав споживача, визнання
недійсним кредитного договору №
012/42-1/300 від 12.10.2011 року, який був
укладений між ним та
відповідачем.(а.с.2-5)

Ухвалою Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 21 квітня 2014
року позовну заяву повернуто позивачу
з підстав п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, тобто
для подачі до Жовтневого районного
суджу м. Дніпропетровська за місцем
знаходження відповідача.(а.с.20)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на
те, що ухвала постановлена з
порушеннями норм процесуального та
матеріального права, тому просив її
скасувати, направити справу до суду
першої інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем ОСОБА_2 подано позов до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська до відповідача
ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», який
знаходиться м. Дніпропетровськ, пр..
Карла Маркса (Жовтневий район) щодо
захисту прав споживача, визнання
недійсним кредитного договору, зокрема
керуючись ст. п.7 абз. 4 ч. 4 ст. 11 Законом
України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.п. 22,23 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника; споживчий кредит
- кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Таким чином, споживачем, права якого
захищаються на підставі Закону, є лише
громадянин (фізична особа), котрий
придбаває, замовляє, використовує або
має намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб.

Позивачем в позові не зазначено, проте
із тексту кредитного договору № 012/42-1/300
(далі за текстом Договір), а також
заперечень ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
вбачається, що цей договір було
укладено між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» 12.10.2011 року в рамках
Генеральної кредитної угоди № 01/15-20/27
від 10 вересня 2008 року, яка позивачем
суду першої інстанції не надана.

Із частини № 2 Договору вбачається, що
цільове використання Кредиту
зазначено в частині № 1 цього Договору,
яка позивачем суду також не надана.

Пунктом 2 ч. 1 Договору зазначено
цільове використання Кредиту -
рефінансування залишку існуючої
заборгованості по кредитному договору
№ 014/15-20/27/2 від 10.09.2008 року, укладеному в
рамках Генеральної кредитної угоди №
01/15-20/27 від 10 вересня 2008 року. (а.с.6)

Із заперечень ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» також вбачається, що ОСОБА_2
01.08.2008 року звертався до Банку з
проханням щодо отримання кредиту - 300
000,00 дол. США для розвитку бізнесу, тому
даний кредит підпадав під банківську
програму «Відновлювальна кредитна
лінія суб'єкта малого бізнесу для
поповнення оборотних коштів». Після
надання позивачем фінансової
звітності як суб'єкт підприємницької
діяльності та проведення додаткового
аналізу його господарської діяльності,
приймалось рішення щодо надання
кредиту, кошти за яким перераховано
Банком на підставі листа позивача
перераховано для придбання асфальту,
цементу, будівельно-оздоблювальних
матеріалів, кабельної продукції,
металу.

Відповідно до наданої суду копії
анкети-заяви на отримання кредиту
суб'єкта малого та мікробізнесу
(фізична особа- суб'єкт підприємницької
діяльності) від 02.08.2008 року, ОСОБА_2
зазначив мету отримання кредиту - на
розвиток бізнесу, що виключає
можливість застосування до спірних
правовідносин Закону України "Про
захист прав споживачів". (а.с.42-59)

Колегія суддів вважає, що позивачем
зазначені обставини не спростовано, не
надано суду першої інстанції
підтверджень того, що оспорюваний
кредит є споживчим. В апеляційній
інстанції представником цих обставин
також не доведено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив в ухвалі про те,
що посилання позивача на Закон України
«Про захист прав споживачів» є
помилковим, та за цих обставин повернув
позов ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу судді Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 21 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :