Справа № 203/3964/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі: Величко О.М.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
Литвиненко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах недієздатної ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», треті
особи - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
договорів недійсними, скасування
обтяження нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2014 року ОСОБА_1 діючи в інтересах
недієздатної ОСОБА_3 звернувся до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи -
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
договорів недійсними, скасування
обтяження нерухомого майна (а.с. 2-4).

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що між ОСОБА_3 та
відповідачем 13.07.2007 року було укладено
кредитний договір № DNI0GA00000115 від 13
липня 2007 року, який в подальшому
рішщенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області був
визнаний недійсним, оскільки ОСОБА_3 не
розуміла значення своїх дій під час
підписання вказаного договору.
Враховуючи, що в забезпечення
кредитного договору також було
укладено ще договір іпотеки № DNI0GA00000115
від 13.07.2007 року, договір про задоволення
вимог іпотекодержателя від 13.07.2007 року
та договір поруки № DNI0GA00000115 від 13.07.2007
року укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_1, а тому просив суд визнати
вказані договори також недійсними та
зняти заборону відчуження предмета
іпотеки за договором іпотеки № DNI0GA00000115
від 13.07.2007 року, а саме квартири АДРЕСА_1,
що належить на праві власності
ОСОБА_3(а.с. 2-4).

У судовому засіданні представник
відповідача заперечувала проти
задоволення позову, так як вони є
безпідставним та не обґрунтованим.

Треті особи до суду не з'явились, про
час та дату судового засідання
повідомлялись належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційним банком «Приватбанк», яке
змінило свою організаційно-правову
форму на Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № DNIGA00000115, згідно з
яким банк надав останній грошові кошти
у сумі 64 000 доларів США, а вона тим самим
зобов'язалася повернути кредит у
розмірах та у строки згідно з Графіком
погашення заборгованості по кредиту,
що підтверджується поясненнями сторін
та письмовими доказами наявними в
матеріалах справи (а.с.33-34)

У судовому засіданні було встановлено,
що 13.07.2007 року в рахунок забезпечення
зобов'язань по кредитному договору №
DNI0GA00000115 від 13.07.2007 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3 також було
укладено договір іпотеки № DNI0GA00000115 від
13.07.2007 року та договір про задоволення
вимог іпотекодержателя від 13.07.2007 року,
що підтверджується копіями вказаних
договорів(а.с.7-11)

Також, судом було встановлено, що між
ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» (ПАТ КБ
«Приватбанк») було укладено договір
поруки № DNI0GA00000115 від 13.07.2007 року, за
умовами якого поручитель зобов'язався
солідарно відповідати перед
кредитором за виконання боржником
своїх обов'язків за кредитними
договором № DNI0GA00000115 від 13.07.2007 року, в
тому ж розмірі, що і боржник, включаючи
сплату кредиту, процентів, нарахованих
за користування кредитом, пені та інших
штрафних санкцій, що підтверджується
копією зазначеного договору (а.с. 12).

Встановлено, що рішенням Апеляційного
суду Дніпропетровської області від
26.05.2014 року кредитний договір № DNIGA00000115,
укладений 13.07.2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3 визнано
недійсним, вказане рішення набрало
чинності. Крім того, даним рішенням
встановлено, що згідно акту
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи комунального закладу
«Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня
Дніпропетровської обласної ради» № 46
від 01.04.2014 року, ОСОБА_3 в період
складання кредитного договору від
13.07.2007 року страждала та на теперішній
час страждає хронічним стійким
психічним розладом у формі органічного
шизофреноподібного розладу. За своїм
психічним станом в період складання
кредитного договору 13.07.2007 р. не могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними, що підтверджуєься
копією вказаного рішення(а.с.33-34)

Також, рішенням Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 20.07.2010
року, ОСОБА_3 визнано недієздатною.
ОСОБА_1 призначено опікуном над ОСОБА_3
(а.с.19-20)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України та умовами
укладених між сторонами договорів.

Відповідно до ст.. 203 ЦК України
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України передбачає, що
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи. У разі наступного визнання
фізичної особи, яка вчинила правочин,
недієздатною позов про визнання
правочину недійсним може пред'явити її
опікун.

Згідно ст.. 236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення. Якщо за недійсним правочином
права та обов'язки передбачалися лише
на майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

Відповідно до п.2 ст. 548 ЦК України
недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на
підставі таких доказів фактичні
обставини в контексті викладених норм
законодавства, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог.

Суд при розгляді позовних вимог
позивача виходить з того, що основне
зобов'язання, а саме кредитний договір
№ DNIGA00000115, укладений 13.07.2007 року між
ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 визнано
рішенням суду недійсним, а враховуючи,
що недійсність основного зобов'язання
(вимоги) спричиняє недійсність
правочину щодо його забезпечення, то
суд вважає за необхідне визнати
недійсними: договір іпотеки № DNI0GA00000115
від 13.07.2007 року, договір про задоволення
вимог іпотекодержателя від 13.07.2007 року
та договір поруки № DNI0GA00000115 від 13.07.2007
року.

Щодо позовної вимоги про зняття
заборони відчуження предмета іпотеки
за договором іпотеки № DNI0GA00000115 від
13.07.2007 року, а саме квартири АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3, то
суд вважає за можливе задовольнити
вказані вимоги, оскільки згідно умов
договору іпотеки заборона
накладається до припинення чи
розірвання договору іпотеки, тому
нотаріус який накладав заборону буде
позбавлений можливості її зняти, так як
договір визнаний недійсним.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, суд вважає за
необхідне стягнути з ПАТ КБ
«Приватбанк» на користь позивача у
рахунок повернення судових витрат 487,20
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 215, 216, 225, 236, 548 ЦК України, ст.ст.
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Визнати недійсним договір іпотеки №
DNI0GA00000115 від 13 липня 2007 року укладений
між Публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» та
ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
від 13 липня 2007 року укладений між
Публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» та
ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір поруки №
DNI0GA00000115 від 13 липня 2007 року укладений
між Публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» та
ОСОБА_1.

Зняти заборону відчуження предмета
іпотеки за договором іпотеки № DNI0GA00000115
від 13 липня 2007 року, а саме квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1)

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 у
рахунок повернення судових витрат - 487,20
грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ф.Ф. Маймур