АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2957/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2509/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 26 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Автокразбанк" про стягнення грошових
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду із вказаним позовом
та, остаточно визначившись у позовних
вимогах відповідно до заяви від 26
червня 2014 року (а.с. 46), просила стягнути
з ПАТ «Автокразбанк» на її користь суму
внесених грошових коштів згідно
договору банківського вкладу
(депозиту) № 170820 від 28.02.2014 року в
розмірі 30000 грн., проценти нараховані
згідно п. 2.1 договору в сумі 1452,48 грн.,
суму нарахованих відсотків за
користування грошовими коштами у
розмірі 1222,79 грн., 3 % річних - 150,16 грн. та
індекс інфляції - 1523,12 грн.

В обґрунтування вимог вказувала,
що 28.02.2014 року між нею та ПАТ
«Автокразбанк» було укладено договір
банківського вкладу (депозиту) № 170820,
відповідно до якого банк відкрив їй
депозитний рахунок НОМЕР_1 та прийняв
від неї 80000 грн. зі сплатою відсотків за
користування вкладом в розмірі 24,5 %
річних та строком користування до
28.03.2014 року. Відповідач своїх
зобов'язань за договором належним
чином не виконав та по закінченню
строку договору не повернув їй в
повному обсязі вклад та нараховані
відсотки за користування ним. На
звернення від 02.04.2014 року їй було
повернуто частину депозитних коштів в
сумі 50000 грн.

Рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 26 червня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Дане рішення в апеляційному
порядку оскаржила ОСОБА_1 та просила
скасувати його та ухвалити нове, яким
її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що полягає у
тому, що суд першої інстанції
безпідставно не врахував правову
позицію ВСУ, викладену в постанові від
25 грудня 2013 року по справі №6-140цс13, а
саме: у випадку перерахування коштів на
поточний банківський рахунок
вкладника в цьому ж банку, однак не
надання вкладнику можливості
використання цих коштів зобов'язання
банку з повернення вкладу не є
виконаним і до банку слід застосувати
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, передбачену ч. 2
ст. 625 ЦК України

Заслухавши доповідь судді
доповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно
встановив, що 28 лютого 2014 року між
ОСОБА_1 та ПАТ «Автокразбанк» було
укладено договір банківського вкладу
(депозиту) № 170820.

Відповідно до п. 1.1 договору, в
порядку та на умовах визначених цим
договором, банк відкрив позивачу
депозитний рахунок НОМЕР_1 та прийняв
від позивача кошти в сумі 80000 грн. Строк
вкладу з 28.лютого 2014 року по 28 березня
2014 року.

Пунктами 2.1, 2.4, 2.5 договору
визначено, що за користування вкладом
банк нараховує та сплачує
вкладнику в валюті вкладу плату в
розмірі 24,5 % річних.

Нараховані проценти виплачуються
вкладнику в дату повернення вкладу
визначену п.1.1 цього договору або в день
повернення вкладу з інших підстав,
передбачених цим договором та/або
законодавством України, шляхом
безготівкового перерахування банком
суми нарахованих процентів на
рахунок вкладника, визначений в п. 2.5
цього договору.

Вклад повертається в дату
повернення вкладу, визначену п. 1.1 цього
договору або в день повернення вкладу
вкладнику з інших підстав,
передбачених цим договором та або
законодавством України шляхом
безготівкового перерахування на
поточний рахунок вкладника для
проведення операцій з використанням
електронного платіжного засобу
відкритий у ПАТ «Автокразбанк».

Відповідно до п. 3.1.4 договору, банк
зобов'язується повернути вклад та
нараховані проценти вкладнику в дату
повернення, зазначеному у п.1.1 цього
договору, підтвердивши повернення
вкладу та нарахованих відсотків
видачею належним чином оформленої
квитанції банку та/або виписки з
рахунку.

12 вересня 2007 року між ПАТ
«Автокразбанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір № 3903 про відкриття та
обслуговування банківської платіжної
картки, відповідно до умов якого банк
відкрив позивачу поточний рахунок
НОМЕР_2 у гривні для обліку операцій з
банківською платіжною картою.

Пунктом 6.1 даного договору
передбачено, що договір може бути
розірваний за бажанням однієї із
сторін з письмовим повідомленням
іншої сторони за умови виконання
сторонами зобов'язань за цим договором
у повному обсязі.

Після закінчення строку дії
договору банківського вкладу, банком
на виконання п. 2.5 договору
банківського вкладу (депозиту), вклад
та нараховані відсотки були
перераховані на поточний рахунок
позивача НОМЕР_2, відкритий у ПАТ
«Автокразбанк». Вказане
підтверджується випискою по особовим
рахункам ОСОБА_1 з 28 лютого 2014 року по 31
березня 2014 року та випискою по
поточному рахунку за операціями з
використанням електронного платіжного
засобу.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
належним чином виконав свої
зобов'язання за договором банківського
вкладу (депозиту) № 170820 від 28.02.2014 року.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України
за договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів
справи, 28 березня 2014 року ПАТ
«Автокразбанк» здійснив перерахунок
належних позивачеві грошових коштів у
сумі 80 000 грн та нараховані відсотки у
розмірі 1371,64 грн. на рахунок НОМЕР_2.

Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 Договору
№170820, який був особисто підписаний
ОСОБА_1, вклад та нараховані по ньому
проценти повертаються шляхом
безготівкового перерахування на
поточний рахунок вкладника.

Таким чином, дії відповідача є
правомірними та узгоджуються зі
змістом укладеного договору та нормами
ст. 1058 ЦК України щодо необхідності
виплати вкладникові суми та процентів
за вкладом.

Посилання апелянта на
необхідність застосування правової
позиції Верховного Суду України
викладеної в постанові від 25 грудня 2013
року по справі №6-140цс13 до спірних
правовідносин є помилковим.

Так, відповідно до вказаної
правової позиції у випадку
перерахування коштів на поточний
банківський рахунок вкладника в цьому
ж банку, однак не надання вкладнику
можливості використання цих коштів
зобов'язання банку з повернення вкладу
не є виконаним і до банку слід
застосувати відповідальність за
порушення грошового зобов'язання,
передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, апелянтом не було надано
обґрунтованих доказів неможливості
отримання належних їй коштів через
касу Банку.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи (а.с. 22), апелянтом
було знято зі свого поточного рахунку
НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 50 000
грн., що суперечить її твердженню про
неможливість розпорядження коштами, що
знаходяться на вказаному рахунку.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
судового рішення спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права, які
передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування або зміни
рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308,
314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 26 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль