Справа № 500/4223/14-ц
Провадження № 2/500/2105/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представника
позивача:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання права власності на
спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про визнання за нею, як спадкоємицею за
законом першої черги, права власності
на спадкове майно, яке залишилося після
смерті чоловіка ОСОБА_6 та складається
із: 1/2 частини незакінченого
будівництвом житлового будинку
АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,0903
га, розташованої за вказаною адресою,
переданої для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії ЯЛ
№535248, зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю 11.01.2012 року за
№00435. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що нотаріальною конторою їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, яка залишилася після
смерті 06.05.2012 року ОСОБА_6, за тих
підстав, що відсутні правовстановлюючі
документи на спадковий житловий
будинок.

Сторони, будучи своєчасно та належним
чином повідомленими про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися. Позивач
направила представника з належним
чином посвідченими повноваженнями.
Відповідачі звернулися із заявою про
визнання позову та розгляд справи у їх
відсутності (а.с.34, 42).

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
наполягала на їх задоволенні.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши і дослідивши матеріали
справи, суд, на підставі фактів,
встановлених у судовому засіданні,
дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 30.09.1983 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_8, з
одного боку, та ОСОБА_9 і ОСОБА_6, з
іншого боку, укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, який зареєстровано
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою за №2/5369 (а.с.11, 12, 79, 80).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
депутатів трудящих за №340 від 30.05.1984
року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 надано дозвіл на
будівництво нового житлового будинку
замість старого, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14, 82).

Новий житловий будинок замість старого
був побудований ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у 1990
році, у зв'язку з чим, у відповідності до
Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення I
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України за №95 від 19.03.2013 року, не
підлягає прийняттю в експлуатацію, що
підтверджується листом КП
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації» за вих.№844 від 21.07.2014
року та довідкою КП «Ізмаїльське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» за вих.№844 від 21.07.2014
року (а.с.59, 60).

Також, ОСОБА_6 належала земельна
ділянка площею 0,0903 га, розташована по
вул. Ломоносова, б.97 «а» в м.Ізмаїл
Одеської області, передана для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ЯЛ №535248, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю 11.01.2012
року за №00435 (а.с.16, 84).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
06.05.2012 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.6, 64).

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
вищезазначене спадкове майно.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_6 стали дружина ОСОБА_3,
дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_5

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено копією
спадкової справи №169/2014 від 30.04.2014 року
та Витягом із спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) №37625066 від
13.06.2014 року, згідно якого інформація про
заповіт, складений та посвідчений від
імені ОСОБА_6, відсутня (а.с.23, 61-87).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з будинкової книги та
копії паспорту серії КК 607476, виданого
Ізмаїльським МВ УМВ України 16.03.2001 року,
ОСОБА_3 на час відкриття спадщини
проживала разом із спадкодавцем
ОСОБА_6, тобто вважається такою, яка
фактично прийняла спадщину.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на час
відкриття спадщини разом із
спадкодавцем не проживали, до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини не зверталися.

Інших спадкоємців, які заявили свої
права на спадкове майно, немає (а.с.25, 26).

Письмовою відповіддю Ізмаїльської
державної нотаріальної контори за
№1371/02-14 від 13.06.2014 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, у
зв'язку з тим, що відсутні
правовстановлюючі документи на
спадковий житловий будинок (а.с.24).

Приймаючи до уваги, що іншої форми
захисту права на спадкове майно, окрім
визнання права власності на нього,
позивач не має, а також ту обставину, що
відповідачі безумовно визнали позов їх
визнання не суперечить закону й не
порушує права свободи чи інтереси
інших осіб, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті 06.05.2012 року ОСОБА_10, та
складається із:

1/2 частини незакінченого будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1;

земельної ділянки площею 0,0903 га,
розташованої по АДРЕСА_1, переданої для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ЯЛ №535248, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі 11.01.2012 року за
№00435.

Копію рішення надіслати для відома
сторонам.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: