АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/2770/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2332/14
Головуючий у 1-й інстанції Водолага А. В.
Доповідач Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі -
ПАТ КБ "ПриватБанк")

на заочне рішення Зіньківського
районного суду Полтавської області від
29 квітня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в
якому прохав стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 22227,46 грн. за
кредитним договором № б/н від 29.01.2007
року та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
посилаються на те, що 29.01.2007 року між ЗАТ
КБ "ПриватБанк" (правонаступник - ПАТ КБ
"ПриватБанк") та ОСОБА_2 було укладено
договір №б/н про надання кредиту у
розмірі 250,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
у місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

За умовами зазначеного договору
боржник зобов'язувався щомісячно
здійснювати погашення заборгованості
за кредитом, яка складається з
заборгованості за кредитом, відсотками
та комісії та інших витрат, згідно з
умовами договору. Проте зобов'язання по
кредитному договору ОСОБА_2 не виконує,
внаслідок чого станом на 30.09.2013р.
утворилася заборгованість за
кредитним договором у сумі 22227,46 грн., що
складається з 6464,30грн. заборгованості
за кредитом, 8467,04 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом;
5761,48 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом та штрафи
відповідно до п.8.6. Умов та Правил
надання банківських послуг у розмірі
500,00 грн. (фіксована частина) та 1034,64 грн.
(процентна складова).

Заочним рішенням Зіньківського
районного суду Полтавської області від
29 квітня 2014 року позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк", (рахунок для погашення
заборгованості №3111) кошти у сумі
3155,39 грн. (три тисячі сто п'ятдесят п'ять
гривень 39 копійок) заборгованості та на
р/р №0001, МФО 305299 для відшкодування
судових витрат кошти в сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
в частині зменшення позовних вимог
щодо стягнення відсотків, комісії та
штрафів змінити та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовольнити в повному
обсязі та покласти на відповідача
судові витрати.

Зазначають, що суд першої інстанції
помилково вважає навмисним допущення
збільшення відсотків, комісії, штрафів
за прострочення виконання кредитного
договору, оскільки нарахування пені у
правовідносинах, що виникли між
сторонами, передбачено нормами
параграфу 2 Цивільного Кодексу України.

Також вказують, що суд безпідставно
застосував ст.616 ЦКУ, оскільки,
відповідно до п.9.12. Умов та Правил
надання банківських послуг, до яких
приєднався відповідач, Договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
щоразу на такий же термін.

Протягом усього часу позивач чекав, що
відповідач сплатить суму
заборгованості, однак цього не сталося.

Посилаються на те, що суд не застосував
до правовідносин норми
ст.ст.549,611,629,526,527,530 ЦКУ, а рішення не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України
щодо його законності та
обґрунтованості.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, дійшла висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи,
29.01.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк"
(правонаступник - ПАТ КБ "ПриватБанк") та
ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згідно наданого Банком розрахунку
станом на 30.09.2013 року загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 за вказаним
кредитним лімітом склала 22227,46 грн., з
яких 6464,3грн. - заборгованість за
кредитом; 8467,04-заборгованість за
процентами за користування кредитом,
5711,48 - заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи:
500,00грн.-штраф (фіксована частина) та
1034,64грн.-штраф (процентна складова)
(а.с.4-7).

Задовольняючи частково позовні вимоги
місцевий суд виходив із того, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
документи на підтвердження того, що
позивач застосовував заходи по
погашенню заборгованості за вказаним
договором та спонукав відповідача до
виконання взятих на себе зобов'язань,
розцінивши дану обставину як умисні чи
з необережності дії позивача, що
призвели до збільшення розміру
збитків.

Однак з таким висновком суду не можна
погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України установлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлений договором строк, як це
закріплено нормами статей 526, 530 ЦК
України.

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим до його
виконання.

Згідно вимог чинного законодавства
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання (ст.ст.526,527,530 ЦК України).

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання,
згідно положень статті 625 ЦК України.

Статтею 525 ЦК України встановлено
заборону односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
виконувати кредитний договір у
відповідності до його умов та
законодавства.

У відповідності до статті 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За змістом статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч.1
ст.530 ЦК України).

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

За приписом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За пунктами 6.5, 6.9, 8.6. Умов та Правил
надання банківських послуг, Клієнт
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсоткам за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

В разі виникнення заборгованості
Держатель по Картрахунку зобов'язаний
погасити заборгованість протягом 30
днів з моменту її виникнення.

За порушення строків платежу за
будь-яким грошовим зобов'язанням
згідно кредитного договору більше ніж
на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від
суми позову.

Згідно п.5.2. Умов та Правил надання
банківських послуг, у випадках
порушення Держателем умов даного
Договору Банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому чи у визначеній
Банком частині.

Згідно п.9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг, які є невід'ємною
частиною кредитного договору, останній
укладений на дванадцять місяців і якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

Поряд із встановленням порядку
пролонгації строку дії договору
сторони встановили порядок і строки
виконання боржником зобов'язань
(внесення щомісячних мінімальних
обов'язкових платежів), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору (п.п.6.5.,8.6. Умов і Правил
надання банківських послуг та п.5.3.
Правил користування платіжною картою).

Відповідно до визначеного в Заяві
порядку проведення повернення
кредитних коштів, таке повернення може
здійснюватися шляхом внесення коштів
на карту клієнтом або шляхом списання
коштів з інших карт.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з наданого Банком
Розрахунку, останнє погашення
відсотків за кредитним договором
ОСОБА_2 здійснив 10.04.2008 року, після чого
припинив внесення коштів на картковий
рахунок (а.с.5 на звороті).

Таким чином, момент виникнення
заборгованості слід рахувати з 11.04.2008
року.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 12.12.2013 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст.259 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
ст.ст.252-255 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленої до винесення ним рішення.

Згідно з п.п.5.3, 5.4 розділу ІІ Правил
користування платіжною картою та Умов
і Правил надання банківських послуг
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частками
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, встановлені в Пам'ятці клієнта
(щомісячна сплата кредитного ліміту,
процентів за попередній місяць,
комісії), а також встановлено
відповідальність за порушення
внесення щомісячних платежів.

Оскільки Заявою позичальника та
Умовами і Правилами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами і
встановлюють відповідальність за
невиконання цього обов'язку, то право
кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу і
початок перебігу позовної давності за
кожний черговий платіж починається з
моменту порушення строку його
погашення.

Відповідач у суді першої інстанції
присутній не був, заяву про
застосування строку позовної давності
не направляв, рішення постановлено при
заочному розгляді.

Відповідно до ст.616 ЦКУ, якщо порушення
зобов'язання сталося з вини кредитора,
суд відповідно зменшує розмір збитків
та неустойки, які стягуються з
боржника.

Суд має право зменшити розмір збитків
та неустойки, які стягуються з
боржника, якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення.

Наслідки прострочення кредитора
закріплені в ст.613 ЦК України.

Так, кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що
прострочив, у випадках, встановлених
частиною четвертою статті 545 цього
Кодексу.

Як роз'яснено у п.27 Постанови Пленуму
ВССУ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року №5,
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у
такому порядку не підлягають зменшенню
через неспівмірність із розміром
основного боргу, оскільки вони є платою
за користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Положення статті 616 ЦК передбачають
право суду за певних умов зменшити
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника. Зазначене
стосується цивільно-правової
відповідальності боржника, а не сплати
ним основного грошового боргу за
кредитним договором, що суд на підставі
вказаної норми закону змінити не може.

Місцевий суд при ухваленні заочного
рішення на вищевказані норми права та
роз'яснення, викладені у п.27 Постанови
№ 5 ВССУ від 30.12.2012 року, увагу не
звернув та безпідставно застосував до
правовідносин ст. 616 ЦКУ, внаслідок чого
дійшов помилкового висновку про
часткове задоволення позову.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.213
щодо законності і обгрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за кредитним
договором у розмірі 22227,46 грн., яка
складається з 6464,30 грн. заборгованості
за кредитом, 8467,04 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом;
5761,48 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом та штрафів
відповідно до п. 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг у розмірі
500,00 грн. (фіксована частина) та 1034,64 грн.
(процентна складова).

Також, у відповідності до ст.88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути 351,20 грн.
судових витрат, що складаються з 229,40
грн. сплаченого судового збору при
поданні позову та 121,80 грн. судового
збору сплачених за подання апеляційної
скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309
ЦПК України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.3,4 ст.309, ст.316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк», - задовольнити
частково.

Заочне рішення Зіньківського
районного суду Полтавської області від
29 квітня 2014 року,- скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, МФО №305299, рахунок №
3111) заборгованість за кредитним
договором №б/н від 29.01.2007 року, що
складається з 6464,30 грн. заборгованості
по кредиту, 8467,04 грн. - заборгованості по
процентах, 5761,48 грн. заборгованості по
комісії, 500,00грн. штрафу (фіксована
частина), 1034,64грн. штрафу (процентна
складова), а всього стягнути 22227,46грн.
(двадцять дві тисячі двісті двадцять
сім гривень 46 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1) 351,20 (триста п'ятдесят одну
гривню 20 коп.) грн. судового збору на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк"(49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги 50, МФО №305299,
рахунок №№0001).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ:
/підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун