Провадження №2/485/584/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді - Лисенко М.Є.,

при секретарі - Семенака А.Г.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

з участю відповідача - ОСОБА_2,

з участю представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №1 м. Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2014 року ОСОБА_4, звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, про
стягнення боргу. В заяві послався на
таке. Що позичальник у вересні 2012 року
за договором позики взяв в борг 3000(три
тисячі) доларів США. Що еквівалентно
34530,00 (тридцять чотири тисячі п'ятсот
тридцять) гривень та зобов'язався їх
повернути до 12 вересня 2013 року. У
зв'язку з тим, що строки повернення
боргу пройшли, а відповідач не
розрахувався, позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_2, 34530 гривень позики,
та понесені судові витрати у розмірі
645,30 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач та представник відповідача
позовні вимоги визнали частково. Суду
пояснили, що дійсно відповідач отримав
від позивача позику в сумі 3000 доларів
США та зобов'язався повернути 12 вересня
2012 року. Але склалися так обставини, що
виконати зобов'язання встановлений
строк не змогла. На час розгляду справи
в суді передала позивачу 9(дев'ять)тонн
пшениці по 2000 гривень за тону тобто на
18000 тисяч гривень. Просять врахувати
при вирішенні справи по суті.

Перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
суд, прийшов до наступного.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей. Недодержання
сторонами обов'язкової письмової форми
договору позики не є наслідком його
недійсності.

Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено,
що на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом установлено,
підтверджується наявними у справі
доказами, що відповідач ОСОБА_2, 12
вересня 2012 року за договором позики,
який укладений в письмовій формі
отримала від позивача ОСОБА_4, 3000(три
тисячі) доларів США, що еквівалентно
34530,00 (тридцять чотири тисячі п'ятсот
тридцять) гривень та зобов'язався їх
повернути до 12 вересня 2013 року, про що
свідчить її розписка, але до цього часу
так і не розрахувалася.(а.с.9). Як
вбачається з письмової заперечення
відповідач визнав, що дійсно отримав у
позивача 3000(три тисячі) доларів США та
зобов'язався їх повернути до 12 вересня
2013 року. Кошти позивачу на день
розгляду справи в суді не повернув в
повному обсязі, лише стверджував що в
рахунок боргу передав позивачу дев'ять
тон пшениці на 18000 тисяч гривень.

За положенням ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику грошові кошти у
такій самій сумі у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце правовідносини, що виникли з
цивільно-правового зобов'язання
повернення грошових коштів за
договором позики. Згідно ст.625 ч.1 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
За його прострочення, на вимогу
кредитора, боржник зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідачкою допущено порушення
майнових прав позивача, тому звернення
до суду є обґрунтованим, а позовні
вимоги підлягають задоволенню у
заявленому розмірі на підставі ст.ст.
625,1048,1049,1050 ЦК України.

Суд стягує з відповідача на
користь позивача 34530 гривень основного
боргу позики.

Суд не бере до уваги заперечення
відповідача та представника
відповідача, щодо передачі позивачу в
рахунок відшкодування боргу дев'яти
тон пшениці на 18000 тисяч гривень.
Оскільки відповідач зазначених
обставин в суду не довела, чим не
виконала вимоги ст.10 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу вимог
чи заперечень та доказів по цьому
питанню суду не надала.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
покладає на відповідача обов'язок
відшкодувати позивачу понесені судові
витрати за розгляд справи в суді в
сумі 645,30 грн, із них судовий збір в сумі
345,30 грн, та за надання правової
допомоги в сумі 300 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,208,209,213 - 215,218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (іден.
номер НОМЕР_1) мешканка АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_4 - 34530грн, (тридцять
чотири тисячі п'ятсот тридцять)
гривень, основного боргу, 345,30грн,
судового збору та 300 грн, за надання
правової допомоги а всього 35175,30 грн,
(тридцять п'ять тисяч сто сімдесят п'ять
гривень 30 копійок).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі протягом 10-ти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги. Особи
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ