Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3059/14
Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 28 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_3 звернулась з позовом до
Державної адміністрації залізничного
транспорту України, вказавши, що 05.07.2013
року в касі залізничного вокзалу
Запоріжжя-2 придбала квиток на потяг
Москва-Хабаровськ, в якому була
відсутня інформація щодо поясного часу
прибуття потягу за місцем призначення.
Прибувши у м.Хабаровськ, з'ясувала, що в
квитку зазначений московський час, а не
місцевий, у зв'язку з чим спізнилась на
літак напрямком Хабаровськ -
Южносахалінськ та була вимушена
повторно придбати авіаквитки
напрямком Хабаровськ - Южносахалінськ
та Южносахалінськ-Хабаровськ. Просила
стягнути з відповідача на свою користь
матеріальні збитки в сумі 4295 гривень,
що становить вартість авіаквитків
Хабаровськ - Южносахалінськ та
Южносахалінськ-Хабаровськ, 3% річних в
сумі 81 грн. 71 коп., інфляційні втрати в
сумі 318 грн. 56 коп., а також 5000 гривень
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка на
заявлених вимогам наполягала,
пояснивши наступне. Маючи намір
потрапити до м.Южносахалінськ
Російської федерації обрала наступний
маршрут та спосіб прямування: потягом
Запоріжжя - Москва, потягом
Москва-Хабаровськ, літаком Хабаровськ -
Южносахалінськ та аналогічно у
зворотному напрямку. 05.07.2013 року в
залізничній касі на вокзалі Запоріжжя-2
придбала залізничний квиток
Москва-Хабаровськ, в якому було
зазначено час прибуття о 05 год. .58 хв.
07.08.2013 року. Уточнивши у касира, що
вказаний час прибуття є місцевим,
попрямувала до агенції з продажу
авіаквитків, де повторно уточнила час
прибуття та її знову запевнили, що час
прибуття в залізничному квитку
вказаний місцевий. З урахуванням часу
прибуття о 05 год. 58 хв., зазначеному в
квитку, придбала авіаквитки компанії
«Аерофлот» напрямком Хабаровськ -
Южносахалінськ 07.08.2013 року (виліт о 08
год. 50 хв.) та Южносахалінськ-Хабаровськ
22.08.2013 року, вартість яких становила 18250
рублів РФ. Потяг прибув до
м.Хабаровська з запізненням приблизно
на чотири з половиною години, ніж було
заплановано, а також з'ясувалось, що в
залізничному квитку зазначений
московський, а не місцевий час, який
відрізняється на +7 годин. Таким чином,
вона спізнилась на літак, а після
звернення до авіакаси у Російській
федерації їй роз'яснили, що квиток у
напрямку Южносахалінськ - Хабаровськ
22.08.2013 року також не може бути
використаний, тож вона вимушена була
придбати авіаквитки іншої
авіакомпанії напрямком Хабаровськ -
Южносахалінськ та у зворотному
напрямку. Посилаючись на те, що у
залізничному квитку не було вказано
поясний час прибуття, просила стягнути
матеріальні збитки в сумі 4285 грн.,
витрачених на придбання авіаквитків,
інфляційні втрати та 3% річних,
посилаючись на норми Господарського
Кодексу України, а також моральну
шкоду, вказуючи, що була вимушена
шукати кошти на придбання нових
квитків.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував
повністю, вказуючи, що залізничний
квиток був придбаний позивачем на ДП
«Придніпровська залізниця», тож
Укрзалізниця не є належним
відповідачем по справі. Крім того,
представник відповідача зазначав, що
прибувши до м.Хабаровська з
запізненням на 4,5 години позивачка все
одно б не встигла на літак, навіть якщо
б час в залізничному квитку відповідав
місцевому, а також у позивачки не було
необхідності придбавати знову
авіаквиток у зворотному напрямку
Южносахалінськ -Хабаровськ іншого
авіаперевізника, оскільки перший
квиток надавав їй можливість здійснити
переліт принаймні у зворотному
напрямку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 28 травня 2014 року
у позові ОСОБА_3 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України про стягнення матеріальної та
моральної шкоди відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість ухваленого судом
першої інстанції рішення, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справив апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з проїзного
документу (а.с. 5) ОСОБА_3 було придбано
залізничний квиток сполученням
Москва-Хабаровськ: час відправлення 01.08
2013 року о 00.35 годині, час прибуття 07.08.2013
року о 05.58 годині.

Також позивачкою було придбано в
агенції з продажу авіаквитків
«Авіатур» авіаквитки сполученням
Хабаровськ-Южносахалінськ 07.08.2013 року,
час відльоту 08.50 година, а також
сполученням Южносахалінськ-Хабаровськ
22.08.2013 року російського
авіаперевізника Аерофлот (чеку на
оплату вартості авіаквитків не надано,
але вартість зазначена у квитку (а.с. 6,7).

Як вбачається з чеку та електронного
квитку (а.с. 7) 07.08.2013 року за 18250 рублів
було придбано авіаквитки сполученням
Хабаровськ-Южносахалінськ 07.08.2013 року,
час відльоту 20.35 година, а також
сполученням Южносахалінськ-Хабаровськ
23.08.2013 року російського
авіаперевізника ВАТ «Авіакомпанія
«Сахалінські авіатраси» (згідно із
чеком покупцем зазначена ОСОБА_4, але у
авіаквитку прізвище позивача
зазначено вірно).

02.09.2013 року ОСОБА_3 звернулась з заявою
до Управління залізничних шляхів
України з вимогою відшкодувати
спричинену шкоду у 4285 гривень, яка
полягає у вартості придбаних
авіаквитків, а також в подальшому
зазначати у залізничних квитках
поясний час відправлення та прибуття
(а.с. 8).

08.01.2014 року Державною адміністрацією
залізничного транспорту України
ОСОБА_3 направлено відповідь, у якій
зазначено про відсутність підстав для
виплати компенсації (а.с. 10).

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи наявність на території
Російської федерації численної
кількості часових поясів, з метою
уникнення плутанини, в залізничних
проїзних документах час відправлення
та прибуття зазначається московський.

Як зазначила позивачка в судовому
засіданні залізничний квиток було
придбано нею на залізничній станції
Запоріжжя-2; потяг сполученням
Москва-Хабаровськ прибув до місця
призначення з запізненням приблизно на
4,5 години, тобто приблизно о 10.30 годині
за московським часом та, відповідно, о
17.30 годині за місцевим.

Отже, навіть у разі відповідності
фактичного часу прибуття потягу
місцевому (10.30 годині), позивач все одно
б спізнилась на літак о 08.50 годині.

Залізнична станція Запоріжжя-2, касиром
якої позивачці був оформлений квиток,
відноситься до ДП «Придніпровська
залізниця», яке є окремою юридичною
особою, не входить до складу Державної
адміністрації залізничного транспорту
України, а лише відноситься до сфери
управління Укрзалізниці.

Діяльність Державної адміністрації
залізничного транспорту України
регулюється Положенням про Державну
адміністрацію залізничного транспорту
України, затвердженим Постановою
Кабінету міністрів України від 29
лютого 1996 р. № 262. Як вказує п. 1
зазначеного Положення, Державна
адміністрація залізничного транспорту
(Укрзалізниця) є органом управління
залізничним транспортом загального
користування, підвідомчим
Мінінфраструктури. Укрзалізниця
здійснює централізоване управління
процесом перевезень у внутрішньому і
міжнародному сполученні та регулює
виробничо-господарську діяльність
залізниць у сфері організації цього
процесу.

Завдання та функції Укрзалізниці
визначені пунктами 3, 4 Положення.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статті 10,60 ЦПК України покладають
обов'язок доведення обставин, які є
підставою для вимог або заперечень, на
сторони.

Оцінюючи в сукупності пояснення сторін
та досліджені докази, враховуючи, що
позивачці послуги з оформлення
залізничного квитку надавались не
відповідачем по справі, роз'яснення
щодо часу прибуття потягу, як вказала
позивачка, надавались касиром
залізничної каси Запоріжжя-2 та
працівником агенції з продажу
авіаквитків, суд дійшов обґрунтованого
висновку, що позов пред'явлений до
неналежної особи, тож задоволенню не
підлягає.

Дослідивши вищезазначені обставини,
суд обґрунтовано вважав, що у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Таким чином, розглядаючи позовні
вимоги, суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини справи,
перевірив доводи та заперечення
сторін, правильно встановив
правовідносини, які склались між ними
та дійшов до обґрунтованого висновку
про відмову в задоволенні заявлених
вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції порушені та
невірно застосовані норми
матеріального та процесуального права
з підстав, визначених в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків суду
і не належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 28 травня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: