22-ц/772/118/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Король О. П.Категорія:
63Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Він-ницької області в складі:

головуючої судді
Денишенко Т.О.,

суддів Міхасішина
І.В., Зайцева А.Ю.,

при секретарі
Пантелеймоновій А.І.,

за участю апелянтки, ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, заявника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці, в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за заявою

ОСОБА_4 про визнання
недієздатною

матері ОСОБА_5,
встановлення над нею

опіки, призначення
опікуна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Вінниць-кого міського суду
Вінницької області від 19 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся у
Вінницький міський суд Вінницької
області із заявою про визнання своєї
матері ОСОБА_5 неді-єздатною,
встановлення над нею опіки,
призначення опікуна ( а. с. 1-2 ),
мо-тивуючи її тим, що його мати тривалий
час страждає на психічне захворю-вання,
неодноразово з цього приводу
лікувалася у лікувальних закладах
пси-хіатричного профілю, вона не здатна
усвідомлювати значення своїх дій та
ке-рувати ними. Її слід визнати
недієздатною, призначити опікуна для
її ж захи-сту і оточуючих.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 листопада 2013
року заява ОСОБА_4 задоволена частково.
ОСОБА_5 виз-нана недієздатною; у
задоволенні решти вимог відмовлено ( а.
с. 55-57 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у
справі, ОСОБА_5 оскаржує його в
апеляційному порядку, просить
скасувати дане рішення суду першої
інстанції в частині визнання її
недієздатною та в цій вимозі заявника
від-мовити, в решті рішення залишити
без змін. Апелянтка вважає оскаржуване
судове рішення ухваленим з порушенням
норм процесуального права,
непра-вильним застосуванням норм
матеріального права, за висновків суду,
що не відповідають фактичним
обставинам справи; недоведеності
обставин, які суд вважав встановленими
( а. с. 59-60 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
і заперечення на скаргу апелянтки, її
представника ОСОБА_3, заявника ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши в сукупності наявні в
ній докази, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
апеляційного суду прийшла до висновку,
що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сто-рони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обгрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність вис-новків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 та визнаючи
ОСОБА_5 неді-єздатною, суд першої
інстанції виходив з того, що згідно
акту стаціонарної
судово-психіатричної експертизи від 15
липня 2013 року № 56, проведеної
судово-психіатричною експертною
комісією Вінницької обласної
психонев-рологічної лікарні ім. акад.
О.Ф.Ющенка, ОСОБА_5 страждає на хронічне
психічне захворювання у вигляді
шизофреноподібного розладу
органічного походження. Внаслідок
свого захворювання вона не може
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. ОСОБА_5 потребує опіки (
а. с. 20-23 ).

Представник органу опіки і піклування
Вінницької міської ради, завідувачка
міським диспансерним психіатричним
відділенням Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні імені акад.
О.І.Ющенка Слободян О.Б., яка приймала
участь у розгляді справи судом на
підставі дійсного доручення органу
опіки та піклування ( а. с. 32 ), заяву
ОСОБА_4 визнала обгрунтованою,
підтримала його вимогу щодо визнання
матері недієздатною. Суд прийняв до
уваги ті обставини, що ОСОБА_5
неодноразово стаціонарно лікувалася,
однак стан її психічного здоров'я з
часом погіршувався.

Показання допитаних свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 за оцінкою суду не
спростували висновок
судово-психіатричної експертизи від 15
липня 2013 року, оскільки періодичні
спілкування з ОСОБА_5 могли мати місце в
періоди ремісії її психічного
захворювання; такі спостереження і
спілкування з нею були нетривалими;
крім того, свідки не є спеціалістами в
галузі судової психіатрії.

Оскаржуючи ухвалене 19 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції,
ОСОБА_5 в апеляційній скарзі посилалася
на необов'язковість для суду висновку
судової експертизи, на ту обставину, що
після проведеного медикаментозного
лікування, як зазначали лікарі, вона
ставала спокійнішою, у неї
поліпшувалися стосунки з сином.
Апелянтка зазначає, що в останні роки
на лікуванні в психіатричній лікарні
вона не перебувала, покази свідків,
допитаних за клопотанням її адвоката,
доводять безпідставність заяви сина до
суду.

Колегія суддів апеляційного суду,
розглядаючи з грудня 2013 року дану
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, задовольнила ї клопотання та
адвоката ОСОБА_12 і ухвалою від 26 грудня
2013 року приз-начила повторну
судово-психіатричну експертизу
відносно ОСОБА_5, в подальшому за їхнім
же клопотанням - повторну стаціонарну
експертизу (а. с. 101, 117 -118). За
повідомленням Київського міського
центру судово-психі-атричної
експертизи Головного управління
охорони здоров'я та медичного
забезпечення Київської міської
державної адміністрації ОСОБА_5 могла
прибути для безкоштовного проходження
стаціонарної експертизи у любий
зручний для неї робочий день та час, про
що неодноразово повідомлялася
апеляційним судом. Зокрема, адвокат
ОСОБА_5 ОСОБА_12 15 травня 2014 року отримав
на свою вимогу копію судової ухвали про
призначення ек-спертизи ( а. с. 121 ), сама
ОСОБА_5 своїми заявами суду від 25 червня
та 14 липня 2014 року ( а. с. 127, 135 )
повідомляла про неможливість з'явитися
в експертну установу з різних причин,
які, однак, офіційно нічим не
під-тверджувалися.

В період провадження у справі
апеляційним судом, а саме 02 липня 2014
року мала місце примусова
госпіталізація ОСОБА_5 в 11-те
відділення Вінницької обласної
психіатричної лікарні на стаціонарне
лікування без її ус-відомленої згоди за
рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області у справі № 127/14157/14ц.
09 липня 2014 року ( тобто через тиждень
після го-спіталізації ) ОСОБА_5 була
виписана з лікарні у супроводі
президента ВГОІ «Юзер» ОСОБА_3 для
проходження стаціонарної
судово-психіат-ричної експертизи в м.
Києві. Однак з дати виписки в експертну
установу вона не з'явилася, а 14 липня 2014
року подала суду заяву про
неможливість в строк до 19 липня 2014 року
прибути для проходження експертизи у
зв'язку з хворобою. Посилання на
захворювання в установленому порядку
не підтвер-джено.

За викладених фактичних обставин
ухвалою судді апеляційного суду
Він-ницької області від 05 серпня 2014
року було відновлено провадження у
справі.

Колегія суддів апеляційного суду,
оцінивши докази в справі, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, враховуючи
норми ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України
щодо обов'язку кожної сторони довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом, прийшла до
висновку, що суд першої інстанції
встановив дійсні, фактичні обставини
справи, перевірив їх належними та
допустимими доказами, які оцінив в
порядку ст. 212 ЦПК України, не помилився
у визначенні правовідносин в цій
справі та застосуванні тих норм
матеріального права, які регулюють
дані правовідносини; судом при
вирішенні заяви ОСОБА_4 не порушені
норми про-цесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо
неправильних висновків суду першої
інстанції не заслуговують на увагу,
вони не спростовують цих висновків,
викладених в оскаржуваному рішенні,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги судова колегія не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК Украї- ни, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголо-шення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціа-лізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: