Справа № 641/1600/14-ц
Головуючий І інстанції - Чайка І.В.
Провадження: 22-ц/790/4333/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Довгаль А.П., Коровіна
С.Г.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 07 травня
2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове Агенство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі м. Харкова,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 13.12.2006
року, ОСОБА_3 отримала кредит від банку
в розмірі 6800 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 30 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Позичальник дав свою згоду, що
кредитний ліміт встановлюється за
рішенням банку, який в будь-який момент
може змінити (зменшити або збільшити)
суму кредитного ліміту.

Відповідно до умов кредитного договору
позичальник- ОСОБА_3 зобов'язалась
погашати заборгованість за кредитом,
що складається з заборгованості за
кредитом, за процентами, комісією,
винагородою та інших витрат, в порядку
та на умовах передбачених кредитним
договором, а саме щомісяця в період
сплати надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж).

Зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним
договором забезпечено порукою, а саме
договором поруки від 22.03.2011 року,
укладеним з поручителем - ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС», в особі філії «ТОВ» Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі м. Харкова.
Згідно із зазначеним договором,
поручитель та боржник відповідають
перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як солідарні
боржники.

Взяті на себе зобов'язання по
кредитному договору позивач виконав
своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_3
вищевказані грошові кошти.

У порушення умов договору ОСОБА_3
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим станом на 22.11.2013 року у неї виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 14478,79 грн.

Просив стягнути на свою користь з
ОСОБА_3 суму заборгованості за
кредитним договором № б/н від 13.12.2006
року в розмірі 14278,79 грн., а також судові
витрати пов'язані зі сплати судового
збору; стягнути солідарно з
відповідачів суму заборгованості за
кредитним договором № б/н від 13.12.2006
року в розмірі 200 грн.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 07 травня 2014 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» суму заборгованості за
кредитним договором № б/н від 13.12.2006
року в сумі 14278 грн. 79 коп., а також
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229 грн. 40 коп., а всього
14508 грн. 19 коп. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ТОВ УФА «Верус», в особі філії
ТОВ УФА «Верус» у Комінтернівському
районі м. Харкова на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 200 грн. заборгованості за
кредитним договором № б/н від 13.12.2006
року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в частині стягнення
суми штрафу та пені, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з»ясування обставин, які мають
значення для справи. В обґрунтування
скарги зазначено, що позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
того, що вона після 31.08.2008 року не
здійснювала платежі в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № б/н від 13.12.2006 року. Вважає,
що позивач звернувся до суду з
порушенням строку позовної давності та
суд першої інстанції безпідставно
застосував положення ст. 264 ЦПК України.
Також судом першої інстанції
неправомірно стягнуто суму штрафу та
процентну складову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що13.12.2006 року
ОСОБА_3 отримала кредит від позивача в
розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 30 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник надала свою згоду, що
кредитний ліміт встановлюється за
рішенням банку, який в будь-який момент
може змінити (зменшити або збільшити)
суму кредитного ліміту.

Згідно умов укладеного договору про
надання банківських послуг, договір
складається з заяви позичальника та
умов і правил надання банківських
послуг. Відповідоно до умов, погашення
заборгованості здійснюється у
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається з
заборгованості за кредитом, та
комісією, а також інших витрат згідно
умов.

Зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним
договором забезпечено порукою, а саме
договором поруки від 22.03.2011 року,
укладеним з поручителем - ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС», в особі філії «ТОВ» Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі м. Харкова.
Згідно із зазначеним договором,
поручитель та позичальник
відповідають перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
як солідарні боржники.

Проте, зі змісту договору поруки
вбачається, що участь у його укладенні
ОСОБА_3 не приймала.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що взяті на
себе зобов'язання по кредитному
договору ОСОБА_3 не виконує, позивач
звернувся до суду без порушення строку
позовної давності та прийшов до
висновку про доведеність позовних
вимог та стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна з огляду
на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем порушено строк позовної
давності для звернення до суду з даними
вимогами, оскільки відповідно до
кредитного договору № б/н від 13.12.2006
року, вона отримала кредитні кошти, у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, строк дії
якої закінчився в серпні 2008 року.

З наданого банком
розрахунку-заборгованості не
вбачається, які суми були зняті/внесені
на картковий рахунок і суми
розраховані до сплати.

Відповідно до п. 4.9 умов та правил
надання банківських послуг, один раз на
місяць банк зобов'язаний надавати
держателю виписки, в якій відображають
рух коштів на рахунку держателя за
звітний період, тобто за попередній
місяць.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не надав доказів в
підтвердження того, що ОСОБА_3
повідомлялася банком про існуючу у неї
заборгованість.

Доказів тому, що строк дії картки був
продовжений позивачем не надано.

Також суду не надано доказів, що ОСОБА_3
після березня 2008 року платила кошти за
договором.

Таким чином, строк звернення до суду
про стягнення заборгованості за даними
позовними вимогами у позивача сплинув
01.05.2011 року - часу, коли відповідач
порушила умови договору і про це стало
відомо позивачу.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги обґрунтовані,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню, у відповідності до вимог
ст. 309 ЦПК України з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 07 травня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення. У
позові Публічному акціонерному
товариству Комерційний банк
«ПриватБанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -