Провадження № 2/755/4604/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом
до суду, просить стягнути з відповідача
ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі
18 778,60 грн. з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних від суми боргу у
розмірі 240,33 грн., мотивуючи свої вимоги
тим, що 09.02.2013 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 укладено договір
позики, згідно умов якого позивачем
надано у борг відповідачу грошові
кошти в сумі 17 000,00 грн., а відповідач
зобов'язувався повернути позику
протягом дев'яти місяців, сплачуючи
щомісячно рівними частинами по 2 000,00
грн., але не пізніше 31.12.2013 року, про що
останнім було складено боргову
розписку. Однак, в порушення договірних
зобов'язань та на неодноразові
звернення позивача відповідач у
визначений договором строк борг
позивачу не повернув, що є підставою
звернення позивача з вимогою про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором позики з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлена належним чином, однак
надала до суду заяву, відповідно до
якої позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить провести
розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, шляхом направлення
судової повістки, поштової телеграми
та надання оголошення в газету
„Урядовий кур'єр" від 17.07.2014 року № 127,
на адресу, зазначену в позовній заяві,
про поважні причини неявки суд не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України,
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 09.02.2013 року ОСОБА_1
надав ОСОБА_2 грошову позику у розмірі 17
000,00 грн., а останній зобов'язався
повернути позику на протязі дев'яти
місяців, починаючи з квітня 2013 року, але
не пізніше 31.12.2013 року, про що ОСОБА_2
власноручно написано боргову розписку.
(а.с. 5)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається
зобов'язання, змістом якого є сплата
боржником грошей.

Правила статті 625 Цивільного кодексу
України розповсюджуються на будь-які
грошові зобов'язання, а також незалежно
від того, чи передбачена сплата грошей
в готівковій чи в безготівковій формі.
Частина 1 коментованої статті
встановлює виключення із загального
правила про припинення зобов'язання у
зв'язку із неможливістю його виконання
(ст. 607 Цивільного кодексу України).
Оскільки грошові кошти є родовими
речами, неможливість виконання такого
зобов'язання (наприклад, внаслідок
відсутності у боржника грошей), не
звільняє його від відповідальності.
Тобто в будь-якому випадку боржник
зобов'язаний буде відшкодувати
кредиторові завдані збитки, сплатити
неустойку та нести інші наслідки,
передбачені коментованою статтею.

В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу
України визначає спеціальні правові
наслідки прострочення виконання
грошових зобов'язань. Так, боржник
зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з врахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення.
Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).
Індекси інфляції також публікуються в
довіднику систем
інформаційно-правового забезпечення
ЛІГА:ЗАКОН. Вимагати сплати суми боргу
з врахуванням індексу інфляції є
правом кредитора, яке він може
реалізувати, а може від нього
відмовитися. Якщо кредитор приймає
рішення вимагати сплати суми боргу з
урахуванням індексу інфляції, він має
ураховувати індекс інфляції за кожний
місяць (рік) прострочення, незалежно
від того, чи був в якійсь період індекс
інфляції менше одиниці (тобто мала
місце не інфляція, а дефляція), а отже
сума боргу в цьому періоді зменшується.

Крім того, стаття 625 Цивільного кодексу
України передбачає можливість
стягувати за прострочення виконання
грошового зобов'язання проценти
річних. Розмір процентів річних
визначається сторонами в договорі.
Якщо сторони в договорі не передбачили
сплату процентів річних та їх розмір,
підлягають сплаті три проценти річних
від простроченої суми за весь час
прострочення. Проценти річних,
передбачені статтею 625 Цивільного
кодексу України, є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Як убачається з матеріалів справи, на
час звернення до суду відповідач не
виконав взяті на себе за договором
позики зобов'язання, грошові кошти
позивачу не повернув.

Таким чином, ураховуючи порушення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання за договором позики, суд
визнає правомірною вимогу позивача
щодо стягнення з відповідача на його
користь заборгованості з урахуванням
індексу інфляції у розмірі 18 778,60 грн. та
3% річних від простроченої суми боргу у
розмірі 240,33 грн., розрахунок яких
міститься у змісті поданої позовної
заяви (а.с. 2-3)

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики підлягають до
задоволення, та присуджує до стягнення
з відповідача на користь позивача суму
боргу за договором позики з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних на загальну суму 19 018,93 грн.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивача понесені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
243 грн. 60 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 57, 58, 61, 88, 208-209, 212-215, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1,
виданий Харківським РУ МВС в м. Києві,
на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі
19 018,93 грн., судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн., а всього
загальною сумою 19 262 (дев'ятнадцять
тисяч двісті шістдесят дві) гривні 53
копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: