Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-2124/12
Головуючий у 1-й інст. Зубчук
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Серветник Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на заочне рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 13 травня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ПАТ КБ
„ПриватБанк" звернувся до суду з
вказаним позовом та в обгрунтування
вимог зазначив, що 15.04.2008 року між
банком та ТОВ „ЦКЗ Мілєан" був
укладений кредитний договір, згідно
якого останній отримав кредит в сумі
109585,00 грн. зі сплатою 21,00% річних
терміном до 15.04.2011 року. В забезпечення
виконання зобов»язань, у той же день з
відповідачем укладено договір поруки.
У зв"язку з порушенням зобов"язань
боржником, станом на 02.10.2012 року виникла
заборгованість в сумі 178141,59 грн., яка
складається з: 66968,58 грн. -
заборгованість за кредитом, 64778,66 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 37673,32 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов"язань, 250,00 грн. штрафу (фіксована
частина) та 8471,03 грн. штрафу (відсоткова
складова). Просив стягнути вказані
суми.

Заочним рішенням Житомирського
районного суду Житомирської області
від 13 травня 2014 року позов задоволено
повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, постановивши
нове - про стягнення заборгованості з
ТОВ „ЦКЗ Мілєан", посилаючись на
порушення норм процесуального та
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що на час укладення
зазначених договорів він був
директором ТОВ „ЦКЗ Мілєан", проте
11.03.2009 року був звільнений, що є
істотною зміною обставин, проте банк
безпідставно відмовив у розірванні
договору поруки. Порука є припиненою,
поскільки без його згоди збільшено
обсяг його відповідальності шляхом
підвищення відсоткової ставки з 21 до 42
відсотків. Він не повідомлявся про
невиконання обов»язків боржником. Крім
того заборгованість стягнуто лише з
нього, хоча ТОВ „ЦКЗ Мілєан" також є
відповідачем та договір забезпечений
заставою.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.04.2008 року між
банком та ТОВ „ЦКЗ Мілєан" був
укладений кредитний договір, згідно
якого останній отримав кредит в сумі
109585,00 грн. зі сплатою 21,00% річних
терміном до 15.04.2011 року. При порушенні
боржником зобов»язань, передбачалося
збільшення відсоткової ставки до 42 % (п.
4.3 договору). Вказаний договір від імені
підприємства був укладений
відповідачем (а.с. 9-11).

В забезпечення виконання зобов»язань,
у той же день з відповідачем укладено
договір поруки (а.с. 15).

У зв"язку з порушенням зобов"язань,
станом на 02.10.2012 року виникла
заборгованість боржника перед банком в
сумі 178141,59 грн., яка складається з: 66968,58
грн. - заборгованість за кредитом, 64778,66
грн. - заборгованість по відсоткам, 37673,32
грн. - пені за несвоєчасність виконання
зобов"язань за договором, 250,00 грн.
штрафу (фіксована частина) та 8471,03 грн.
штрафу (відсоткова складова) (а.с. 5, 12).

Згідно зі статтею 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У відповідності до ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
наявність підстав для стягнення
заборгованості з поручителя.

При цьому, посилання апелянта на те, що
вказаний договір був забезпечений
заставою, і за рахунок вказаного майна
повинно проводитися відшкодування
заборгованості у першу чергу, не може
бути прийнято до уваги, оскільки
кредитор самостійно визначає, яким
чином здійснювати заходи, направлені
на відновлення його прав.

З цієї ж підстави не приймається до
уваги і посилання апелянта на те, що
заборгованість повинна стягуватися з
підприємства.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється у разі
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Оскільки кредитним договором,
передбачалося зростання відсоткової
ставки у випадку неналежного виконання
зобов»язань боржником, посилання
апелянта на вказану обставину, є
надуманим.

У відповідності до положень ст. 652 ЦК
України, у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах. Якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони.

Згоди сторін на розірвання договору
поруки не досягнуто, рішення суду з
вказаного питання не постановлювалося.

Звільнення відповідача з посади
директора підприємства не є істотною
обставиною, в розумінні вимог вказаної
норми закону, а тому посилання апелянта
на цю обставину, не може бути взято до
уваги.

Неотримання відповідачем повідомлень
щодо невиконання підприємством
зобов»язань за кредитним договором, на
правильність рішення не впливає.

Крім того, як вбачається з розрахунку
заборгованості, боржником допускалося
порушення зобов»язань з вересня 2008
року. На той час ОСОБА_1 був директором
ТОВ „ЦКЗ Мілєан", а тому про вказані
обставини йому було достовірно відомо.

Наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому на підставі ст. 308
ЦПК України, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для скасування
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Житомирського
районного суду Житомирської області
від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді