Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/6729/14-ц
Провадження № 2/520/4733/14
Київський районний суд м. Одеси в
головуючого - судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2 та
просить ухвалити рішення, яким визнати
відповідача, таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зняти його з реєстраційного обліку.
Заявлені вимоги позивач аргументує
тим, що вказана квартира належала її
чоловіку - ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 24.01.1992 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер та після
його смерті ОСОБА_1 прийняла спадщину.
Позивач стверджує, що місцеперебування
відповідача вже більш 10 років їй
невідомо. Формальне знаходження
відповідача на реєстраційному обліку в
квартирі тягне додаткові витрати для
позивача по сплаті комунальних послуг
та створює перешкоди у користуванні
належним позивачу майном. Вказані
обставини стали приводом для звернення
позивача до суду з метою захисту
Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши заяву про проведення розгляду
без його участі та про відсутність
заперечень проти заочного розгляду
справи.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
причин неявки суду не сповістив.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України,
судом постановлено ухвалу про заочний
розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що 24 січня 1992 року ОСОБА_3
придбав квартиру АДРЕСА_1 (надалі -
квартира) та зареєстрував на неї право
власності, про що свідчить договір
купівлі-продажу квартири та
реєстраційне посвідчення, записане в
реєстрову книгу під реєстром № 1324.
Відповідно до свідоцтва про одруження
НОМЕР_3, виданого Міськ. ЗАГСом м. Одеси
ОСОБА_3 з позивачем одружилися 10
Отже, під час придбання квартири ОСОБА_3
та позивач ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у місті Одесі реєстраційної
служби Одеського міського управління
Крім ОСОБА_3 у вказаній квартирі з 1984
року прописана та проживає позивач
ОСОБА_1, що підтверджено довідкою
(випискою з будинкової книги про склад
сім`ї та прописку) № 191 від 02.06.2014 року.
За нормами ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).
Отже, ОСОБА_1 фактично прийняла
спадщину після ОСОБА_3.
Крім ОСОБА_1 у квартирі зареєстрований
її колишній зять - ОСОБА_2, що
підтверджується довідкою (випискою з
будинкової книги про склад сім`ї та
прописку) № 191 від 02.06.2014 року та
довідкою відділу адресно-довідкової
роботи ГУ ДМС України в Одеській
області від 12.06.2014 року.
ОСОБА_2 продовжує перебувати на
реєстраційному обліку в квартирі,
незважаючи на те, що він не є її
власником, не проживає за місцем
реєстрації та не несе тягар по
утриманню та обслуговуванню майна.
Факт не проживання ОСОБА_2 більш року в
указаній квартирі підтверджується
актом мешканців, засвідченим
начальником дільниці № 3 КП «ЖКС
Не проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_1
підтверджено і накладною кур'єрської
доставки ТОВ «Спецкур'єр» ОСОБА_2
Зазначені обставини підтверджують
безпідставність перебування
відповідача ОСОБА_2 на реєстраційному
обліку за адресою, за якою він тривалий
Відповідач самостійно з обліку не
знімається та своєю бездіяльністю
створює позивачу перешкоди в
реалізації в повному обсязі прав та
охоронюваних законом інтересів, як
власниці квартири. Позивач вимушено
несе додаткові витрати із власного
При вирішені спору, суд виходить з
положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, якими
зазначено, що член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом..
Отже, виходячи з вище перелічених
правових висновків та обставин,
встановлених при розгляді справи,
вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню оскільки є законними,
обґрунтованими та доведеними суду.
Одночасно суд критично ставиться до
позовних вимог ОСОБА_1 в частині зняття
ОСОБА_2 з реєстрації обліку з квартири
Відповідно до п. 3 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» право
вибору способу судового захисту
належить виключно позивачеві (частина
перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4
ЦПК України). При цьому неправильно
обраний спосіб захисту права власності
може бути підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.
П. 3.1 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого Наказом МВС України від
22.11.2012 року № 1077, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
можливість здійснити зняття з
реєстрації місця проживання особи на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.
Згідно з ч. 20 ст. 4 положення про
Державну міграційну службу України
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування фізичних осіб є
виключною функцією Державної
міграційної служби України.
Таким чином, зняття особи з
реєстраційного обліку не входить до
компетенції суду, однак суд може
встановити порядок виконання рішення
суду, визначивши, що при умові набрання
рішенням, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, законної сили воно є
підставою для зняття особи з
реєстраційного обліку.

Керуючись ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами, щодо
предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами, щодо
предмета спору на власний розсуд.

Ухвалюючи заочне рішення, суд вважає за
необхідне зазначити, що інститут
заочного провадження призначений
впливати на відповідачів, які не
вчиняють дій щодо участі у розгляді
справи, про що вказано в Узагальненнях
судової практики у справах цивільної
юрисдикції щодо практики ухвалення та
перегляду судами заочних рішень у
цивільних справах, станом на 05 липня 2012
року.

Верховний Суд України також вказав, що
інститут заочного провадження
відповідає положенням та спрямований
на реалізацію Рекомендації № R (84) 5
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам стосовно принципів
цивільного судочинства, що направлені
на вдосконалення судової системи. Для
досягнення цієї мети необхідно
забезпечити доступ сторін до спрощених
і більш оперативних форм судочинства
та захистити їх від зловживань та
затримок, зокрема, надавши суду
повноваження здійснювати судочинства
більш ефективно.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Керуючись, ст. ст. 11-16, 29, 405 ЦК України,
ст.ст. 8, 11, 15, 130, 174, 209, 212-215, 224-233, 294 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Встановити порядок виконання рішення
суду, визначивши, що при умові набрання
цим рішенням законної сили воно є
підставою для зняття ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя
Літвінова І. А.