АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/5226/14
Головуючий: 1 інстанції -
Справа: № 2/42/11
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малійської С.М.,
Піддубного Р.М.

при секретарі: Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 19 березня 2012 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року позивач - ПАТ КБ
«ПриватБанк» (на той час ЗАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до суду із
зазначеним позовом, у якому вказував на
те, що 23.05.2008 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір
№HAEEGK01270016, згідно якого останньому на
умовах платності, строковості та
забезпеченості було надано кредит у
розмірі 43 482,26 доларів США з кінцевим
строком його погашення 22 травня 2028 року
та сплатою щомісячних процентів за
користування кредитними коштами в
розмірі 15% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

При цьому, з метою забезпечення
виконання ОСОБА_3 своїх договірних
зобов'язань за вказаним Кредитним
договором, того ж дня, тобто 23 травня 2008
року, між сторонами був укладений
нотаріально посвідчений Договір
іпотеки квартири, за яким ОСОБА_3
передав в іпотеку банку належну йому на
праві власності 1-кімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Банк усі свої зобов'язання за кредитним
договором виконав у повному обсязі.
Проте, ОСОБА_3 свої кредитні
зобов'язання перед Банком не виконував,
у зв'язку з чим, станом на 22.01.2009 року,
утворилась значна кредитна
заборгованість, яка складає 39 292,11
доларів США, саме: 35 405,74 доларів США -
заборгованість за кредитом, 3174,64
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
437,88 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 273,85
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

На підставі викладено позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» просив суд в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором звернути
стягнення на 1-кімнатну квартиру
АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету
іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладанням від імені відповідача
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ КБ «Приватбанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу. Виселити
відповідача, який зареєстрований і
проживає у квартирі АДРЕСА_1, зі зняттям
з реєстраційного обліку у Відділі у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб. Стягнути з
відповідача понесені ПАТ КБ
«Приватбанк» судові витрати.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, заперечень на позов не
надавав.

Третя особа ОСОБА_2 у своїх письмових
поясненнях проти задоволення позову
заперечувала, посилаючись на те, що
23.05.2008 року між нею та відповідачем
ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу належної їй на той час
спірної квартири. Проте, вона вважає
даний договір нікчемним, оскільки
ОСОБА_3, отримавши в банку гроші,
залишив їх собі, а за квартиру з нею не
розрахувався.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 19 березня
2012 року позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» - задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №HAEEGK01270016 від
23.05.2008 року у розмірі 39 292,11 доларів США,
що за курсом НБУ складає 302 549,24 грн.
звернуто стягнення на належну на праві
власності ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 судові
витрати у розмірі 1828,50 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду ОСОБА_2 звернулося на нього з
апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового,
яким позовні вимоги залишити без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що сторонами були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія знаходить, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах ,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Згідно ч. 1 ст. ЗЗ Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про
іпотеку» встановлено такий порядок
звернення стягнення на предмет
іпотеки, як надання іпотекодержателю
права на продаж предмету іпотеки від
свого імені будь - якій особі покупцеві
за ціною, яка встановлюється за згодою
між іпотекодавцем і іпотеко держателем
або на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначається окрім всього іншого
спосіб реалізації предмета іпотеки і
один із способів є застосування
процедури продажу, встановленої ст.. 38
цього Закону (надання іпотекодержателю
права на продаж предмета іпотеки).

Судом встановлено, що 23.05.2008 року між
позивачем та ОСОБА_3 було укладено
Кредитний договір №HAEEGK01270016, згідно
якого останньому на умовах платності,
строковості та забезпеченості було
надано кредит у розмірі 43 482,26 доларів
США з кінцевим строком його погашення 22
травня 2028 року та сплатою щомісячних
процентів за користування кредитними
коштами в розмірі 15% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

При цьому, з метою забезпечення
виконання ОСОБА_3 своїх договірних
зобов'язань за вказаним Кредитним
договором, 23 травня 2008 року, між
сторонами був укладений нотаріально
посвідчений Договір іпотеки квартири,
за яким ОСОБА_3 передав в іпотеку банку
належну йому на праві власності
1-кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 22.01.2009 року, утворилась
заборгованість, ОСОБА_3 за кредитним
договором, яка складає 39 292,11 доларів
США, саме: 35 405,74 доларів США -
заборгованість за кредитом, 3174,64
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
437,88 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 273,85
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

Посилання третьої особи ОСОБА_2 в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції на той факт, що вказаним
рішенням порушуються її права та її
неповнолітньої дитини, судова колегія
вважає безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що 23
травня 2008 року між ОСОБА_2, яка діяла від
свого імені та від неповнолітньої
дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено
договір купівлі-продажу. Відповідно до
якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 прийняв
у власність квартиру АДРЕСА_1. ( а.с. 77, 78).

З заяви ОСОБА_2 від 23 травня 2008 року
вбачається, що всі розрахунки за
договором купівлі-продажу між
сторонами було проведено ( а.с. 79).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 08.08.2011
року за позовом ОСОБА_2, що діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
дитини про визнання договору
купівлі-продажу кватири недійсним та
зобов'язання приватного нотаріуса
виключити з реєстру правочин
реєстрації», позовні вимоги ОСОБА_2
було задоволено частково. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу від
23 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_2
від свого імені та неповнолітньої
дитини щодо продажу квартири АДРЕСА_1. А
також зобов'язано приватного нотаріуса
виключити цей договір купівлі-продажу
з реєстру № 523. ( а.с.101-104).

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 18 жовтня 2011
року рішення суду першої інстанції
було скасовано. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено. ( а.с. 105-1 10).

Стосовно посилання апелянта в
апеляційній скарзі на ту обставину, що
орган опіки та піклування не надавав
згоди на продаж частини квартири,
судова колегія вважає безпідставним.
ОСОБА_2 не позбавлена можливості
звернутися до правоохоронних органів з
відповідною заявою. Також безпідставні
посилання ОСОБА_2 на можливість
застосування Закону України « Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», оскільки
вказаний закон розповсюджується лише
на осіб - боржників, які отримали
кредитні кошти у банку в іноземній
валюті за споживчими кредитами і
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника. Тобто на
продавця квартири, який на теперішній
час не є власником спірної квартири,
вказаний закон не розповсюджується.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду законне і
обґрунтоване, постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

На підставі наведеного та
керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1
ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів ,-

У Х
В А Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 19 березня
2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -