Справа № 2/463/76/14
Головуючий у 1 інстанції: Гирич
Провадження № 22-ц/783/2990/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І.,
Копняк С.М.,

секретаря
Олексіва О.А.,

з участю ОСОБА_2,
представника Франківської РА ЛМР -
Винницького В.В., представника УКБ ЛМР -
Рихвицького Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 03 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал»,
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради, управління
капітального будівництва Львівської
міської ради про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т
а н о в и л а:

В листопаді 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал» про
відшкодування шкоди в розмірі 15002 грн. 43
коп., заподіяної внаслідок пошкодження
його транспортного засобу - автомобіля
марки Peugeot 206, реєстраційний номер
НОМЕР_3, під час дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 15.10.2012 року о 08.00
год. на проїжджій частині по вул.
Княгині Ольги, 27 в м. Львові внаслідок
підняття каналізаційного люку під час
руху автомобіля, яка складається з
вартості ремонту транспортного засобу
в сумі 14412 грн. 43 коп. і вартості
проведення експертизи в сумі 590 грн. 00
коп.

Ухвалами суду від 01.02.2013 року та 15.04.2013
року, за згодою позивача до участі у
справі було залучено в якості
співвідповідачів - Франківську районну
адміністрацію Львівської міської ради
та Управління капітального
будівництва Львівської міської ради.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що
15.10.2012 року о 08.00 год. він рухався
власним автомобілем марки Peugeot 206,
реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул.
Княгині Ольги, 27 в м. Львові. В цей
момент автомобіль, що рухався перед ним
здійснив наїзд на незакріплений
каналізаційний люк на проїжджій
частині, внаслідок чого люк піднявся та
здійснив зіткнення із його
автомобілем, пошкодивши передню
частину та днище транспортного засобу.
Оскільки згідно експертного висновку
вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу внаслідок
завданих технічних ушкоджень 15.10.2012
року становить 14412 грн. 43 коп., тому
просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Стягнуто з Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
, на користь ОСОБА_2,
персональний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, шкоду заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
розмірі 15002 (п'ятнадцять тисяч дві) грн.
43 коп.

В решті позовні вимоги відхилено за
безпідставністю.

Стягнуто з Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
, на користь ОСОБА_2,
персональний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, судові витрати - судовий збір в
розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 60
коп.

Рішення суду оскаржила Франківська
районна адміністрація Львівської
міської ради, вважає його незаконним та
необґрунтованим, таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права. Стверджує, що в
даному випадку мав місце випадковий
причинний зв'язок, відтак немає підстав
для виникнення цивільно-правової
відповідальності. Зазначає, що
Цивільним кодексом України
врегульовано порядок відшкодування
шкоди завданої майну неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
проте не передбачено відповідальності
органу місцевого самоврядування за
шкоду, заподіяну внаслідок випадку.
Посилаючись на Правила ремонту і
утримання автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правила
користування ними та охорони,
затверджених постановою КМУ від 30
березня 1994 року № 198, вказує на
відсутність її вини у виникненні
дорожньо-транспортної пригоди. Просить
скасувати рішення районного суду та
ухвалити нове, яким у задоволені
позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, представника Франківської РА
ЛМР - Винницького В.В., представника УКБ
ЛМР - Рихвицького Р.А., перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вірно встановив підстави для
відшкодування шкоди, передбачені
зазначеними нормами матеріального
права, навів відповідні докази, дійшов
до правильного висновку, що вина
відповідача - Франківської РА ЛМР
презюмується згідно зі ст. 1166 ЦК
України, а тому висновок апелянта про
те, що позивач не надав доказів на
підтвердження її вини у пошкодженні
автомобіля є безпідставним.

Проте оскаржуване рішення в частині
суми відшкодування заподіяної шкоди не
відповідає вимогам закону.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається із свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.
16), автомобіль марки Peugeot 206,
реєстраційний номер НОМЕР_3, є
власністю ОСОБА_2

Встановлено, і дані обставини
підтверджуються довідкою відділу ДАІ
Львівського МУ ГУМВС України у
Львівській області (а.с. 14), що 15.10.2012
року о 08.00 год. на проїжджій частині
вулиці Княгині Ольги, 27 в м. Львові
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, в ході якої автомобіль марки
Peugeot 206, реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням позивача ОСОБА_2, здійснив
зіткнення із каналізаційним люком, що
піднявся внаслідок наїзду на нього
іншим автомобілем, що рухався попереду.
Внаслідок зіткнення автомобіль
отримав механічні пошкодження у
вигляді розірваного бамперу та
розбитого радіатора.

Згідно протоколу огляду транспортного
засобу від 23.10.2012 року (а.с. 11-12), у
автомобіля марки Peugeot 206, реєстраційний
номер НОМЕР_3 виявлено пошкодження
переднього бампера, радіаторів
охолодження та кондиціонеру, захисту
двигуна.

Відповідно до звіту від 25.10.2012 року №
754/12 (а.с. 4-10), складеного ТзОВ
Український експертний центр
«Експерт-Сервіс», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки Peugeot 206, реєстраційний номер
НОМЕР_3, внаслідок отриманих пошкоджень
зазначених у протоколі огляду від
23.10.2012 року (а.с. 11-12) становить 14412 грн. 43
коп. Вартість проведеного експертного
дослідження, понесена позивачем
становить 590 грн. (а.с. 13).

Позивач заявивши позов до трьох
відповідачів, вважає, що
відповідальність за заподіяну шкоду
його транспортному засобу повинна
нести Франківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
і суд першої інстанції з цим погодився
з таких підстав.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про
дорожній рух» передбачено, що до
компетенції міських рад та їх
виконавчих органів, районних рад та
районних державних адміністрацій у
сфері дорожнього руху належить
організація будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів.

Як вбачається із договору від 30.10.2009
року № 27 (а.с. 108-113), управління
капітального будівництва Львівської
міської ради, як замовник, доручило
підряднику - ТзОВ «Онур Конструкціон
Інтернешнл» виконати і здати
замовникові відповідно до кошторисної
документації та графіку виконаних
робіт, будівельні роботи по
реконструкції вул. Княгині Ольги у м.
Львові (від вул. Сахарова до вул.
Наукова).

Згідно акту приймання-передачі від
27.11.2011 року (а.с. 65), управління
капітального будівництва Львівської
міської ради передало, а Франківська
районна адміністрація Львівської
міської ради прийняла на свій баланс
витрати та обслуговування завершеного
будівництвом об'єкту «реконструкція
вул. Княгині Ольги (від вул. Сахарова до
вул. Наукова».

Крім цього, згідно п. 1.2 Розділу VI
Положення про розмежування
повноважень між виконавчими органами
Львівської міської ради, затвердженого
ухвалою Львівської міської ради від
08.07.2010 року № 3704, до повноважень
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради входить
управління майном на території району,
що належить до комунальної власності
міста, у встановлених міською радою та
її виконавчим комітетом межах.

Таким чином районний суд дійшов
вірного переконання, що Франківська
районна адміністрація Львівської
міської ради будучи наділеною
повноваженнями міської ради по ремонту
та управлінню автомобільними дорогами,
вулиць, маючи на балансі витрати та
обслуговування завершеного
будівництвом об'єкту «реконструкція
вул. Княгині Ольги (від вул. Сахарова до
вул. Наукова», зобов'язана нести
витрати по відшкодуванню шкоди майну
іншими особам, заподіяної внаслідок
несправності елементів дорожнього
покриття, а саме відсутності належного
закріплення каналізаційного люку на
ділянці дороги по вул. Княгині Ольги, 27
в м. Львові, що спричинило його підняття
та зіткнення з автомобілем позивача. А
тому позовні вимоги в цій частині слід
задовольнити, стягнути заподіяну
майнову шкоду із Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
на користь позивача та покласти на
вказаного відповідача судові витрати.
В частині позовних вимог до інших
відповідачів позовні вимоги слід
відхилити, оскільки шкода заподіяна не
з їх вини.

Одночасно задовольняючи позов, суд
першої інстанції вважав
безпідставними заперечення
відповідача Франківської районної
адміністрації про те, що позивачем не
доведено вартості заподіяної шкоди,
оскільки позивачем представлено суду
належним чином оформлений висновок
експертного дослідження, в той час як
судова експертиза про визначення
вартості відновлювального ремонту
автомобіля, яка призначалася за
клопотання відповідача, не проведена
по причині її неоплати замовником.

З врахуванням положень ст. 146 ЦПК
України, оскільки відповідач ухилився
від проведення експертизи, районний
суд визнав розмір заподіяної шкоди на
підставі доказів поданих позивачем
згідно звіту від 25.10.2012 року № 7654/12
(а.с.4-10), складеного ТзОВ Український
експертний центр «Експерт-Сервіс».

Також суд вважав необґрунтованим
заперечення відповідача Франківської
районної адміністрації про те, що вони
являючись балансоутримувачем
дорожнього покриття по вул. Княгині
Ольги в м. Львові, не несуть
відповідальності за справність люків
каналізаційної системи розташованій
на ній, оскільки як встановлено судом
вулиця Княгині Ольги перебуває на
балансі Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
а у відповідності до положень ст. 21
Закону України «Про дорожній рух»
автомобільна дорога, вулиця являє
собою частину території, в тому числі в
населеному пункті, призначену для руху
транспортних засобів і пішоходів, з
усіма розміщеними на ній спорудами.

За таких обставин, районний суд дійшов
вірного висновку про задоволення
позову ОСОБА_2

Разом з тим, доводи представника
відповідача - Франківської РА ЛМР -
Винницького В.В. в частині зменшення
суми матеріальної шкоди на суму ПДВ є
підставними з огляду на те, що при
визначенні розміру заподіяної шкоди
необхідно виходити із фактичної
(реальної) суми заподіяної шкоди,
оскільки позивачем не подано доказів
про понесення витрат при проведенні
відновлювального ремонту з
врахуванням суми ПДВ.

Згідно звіту № 754/12 про оцінку
автомобіля PEUGEOT 206X LINE 1.4E реєстраційний
номер НОМЕР_3 від 25.10.2012 року вартість
відновлювального ремонту даного
автомобіля становить 14412,43 грн. Дана
сума розрахована з нарахуванням
податку на додану вартість на запасні
частини (ПДВ - 20%) в сумі 3367,02 грн. (а.с.
211-217, 220, 221, 222, 223, 231).

Проте звіт про оцінку вартості
відновлювального ремонту автомобіля
не є підставою для виникнення
податкових зобов'язань з надання
послуг щодо проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу. Зазначене
зобов'язання може виникнути лише
внаслідок фактичного надання послуг з
проведення такого ремонту за умови, що
виконавець цієї послуги є платником
ПДВ.

Колегія суддів приходить до
переконання, що ПДВ підлягає
виключенню з розрахунку вартості
відновлювального ремонту, оскільки
позивач не надав доказів проведення
ним ремонтних робіт у суб'єкта
підприємницької діяльності - платника
ПДВ.

Отже вартість відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу складових
КТЗ ( за мінусом податку на додану
вартість ) становить 12606,70 грн.

Даний розрахунок проведено на підставі
звіту № 754/12 про оцінку автомобіля PEUGEOT
206X LINE 1.4E реєстраційний номер НОМЕР_3, з
якого вбачається, що:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних
робіт становить 1817,00 грн. (1007,00+ 810,00);

См - вартість необхідних для ремонту
матеріалів становить 1761,04 грн. (1007,00 +
350,00 +404,04);

Сс - вартість складових, що підлягають
заміні під час ремонту - 16835,09 грн. (сума
без ПДВ).

Значення Ср, См, Сс взяті із калькуляції
№ 7543.

Тому вартість відновлювального
ремонту без урахування значення
коефіцієнтів фізичного зносу
складових КТС (Свр) складає 20413,13 грн.

Оскільки вартість відновлювального
ремонту з урахування значення
коефіцієнтів фізичного зносу
складових КТС, які належать до заміни
(Сврз) визначається за формулою Сврз =
Ср + См + Сс х (1,00 - Ез) де Ез - коефіцієнт
фізичного зносу становить 0,4637, то Сврз =
1817,00 + 1761,04 + 16835,09х(1 - 0.4637) = 12606,70.

На підставі викладеного, рішення
районного суду в частині стягнення з
Франківської РА ЛМР на користь ОСОБА_2
шкоди заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
розмірі 15002 грн. 43 коп. слід змінити,
зменшивши суму стягнення з 15002,43 грн. до
13196,70 грн., з яких 12606,70 грн. вартість
ремонту автомобіля та 590,00 грн. - послуги
з експертного дослідження автомобіля.

В решті рішення суду слід залишити без
змін, оскільки воно відповідає вимогам
закону і зібраним по справі доказам.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 03 березня 2014 року в
частині стягнення з Франківської
районної адміністрації Львівської
міської, , на користь ОСОБА_2,
персональний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, шкоди заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
розмірі 15002 (п'ятнадцять тисяч дві) грн.
43 коп. - змінити, зменшивши суму
стягнення з 15002 (п'ятнадцять тисяч дві)
грн. 43 коп. до 13196,70 грн. (тринадцять
тисяч сто дев?яносто шість гривень 70
копійок), з яких 12606,70 грн. вартість
ремонту автомобіля та 590,00 грн. - послуги
з експертного дослідження автомобіля.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Кабаль І.І.

Копняк С.М.