АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2022/14
Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.
Доповідач Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Винниченка
Ю.М.,

суддів: Карпушина Г.Л.,
Корнієнка В.І.,

при секретарі Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» на заочне рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 24 квітня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит» в
особі філії «Полтавське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» в особі філії «Полтавське РУ»
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся
в суд з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 13.12.2006 року між позивачем та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
відповідно до якого банк надав
позичальнику в тимчасове користування
на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредитні ресурси у сумі 42 000,00 (сорок дві
тисячі) доларів США з оплатою по
процентній ставці 16,00 % річних зі
строком до 12.12.2021 року. Позичальник
систематично порушував свої
зобов»язання за вказаним договором. ,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 09.09.2013
року складає 2 389 301, 39 грн.

З метою забезпечення належного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором,
13.12.2006 року, між банком та відповідачем
укладений договір іпотеки №МЗ-448-06, за
умовами якого, ОСОБА_1 передав в іпотеку
AT «Банк»Фінанси та Кредит» нерухоме
майно: нежитлові приміщення. Оскільки
зобов»язання за кредитним договором не
виконуються, то позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме визнати за ним право
власності на нежитлові приміщення, що
знаходяться в будинку «Д- розташованих
за адресою: АДРЕСА_2, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №МК-448-06 від 13.12.2006 року на
загальну в суму 2 389 301, 39 грн.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 квітня 2014 року в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» в особі філії
«Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит»» просить рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.
Посилається на те, що при ухваленні
рішення судом дана неправильна оцінка
встановленим обставинам справи,
порушені норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, хоча належним чином був
викликаний до суду через оголошення у
пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК
України.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів приходить
до необхідності задоволення
апеляційної скарги та ухвалення нового
рішення з підстав, визначених п. 3, 4 ч.1
ст.309 ЦПК України - невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, місцевий суд виходив з того, що
мається рішення суду, яке набрало
чинності щодо стягнення з відповідача
заборгованості по спірному договору,
на даний час воно не виконане, в межах
його виконання питання щодо зміни
способу чи порядку виконання не
вирішувалося, а тому з метою
попередження подвійного стягнення за
одним кредитним договором прийшов до
таких висновків.

Однак, з таким висновком колегія суддів
погодитися не може, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ МК-448-06 від 13.12.2006 року. За умовами
договору банк надав позичальнику в
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, поворотності,
строковості, платності кредитні
ресурси у 42 000,00 (сорок дві тисячі)
доларів США з оплатою по процентній
ставці 16,00 % річних. Позичальник
зобов'язується повністю повернути
кредитні ресурси до 12.12.2021 року.

В рахунок забезпечення виконання
зобов'язань 13.12.2006 року між сторонами
укладено договір іпотеки, згідно якого
останній передав в заставу належне
йому нерухоме майно - нежитлові
приміщення по АДРЕСА_2.

Відповідач систематично порушує
свої зобов»язання перед позивачем, не
сплачує проценти за користування
кредитом, не погашає кредит в розмірах,
встановлених Кредитним договором.
Станом на 09.09.2013 року заборгованість
ОСОБА_1 перед АТ «Банк « Фінанси та
Кредит» за кредитним договором складає
2 389 301, 39 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК
України, зобов»язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов»язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов»язку.
Зобов»язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема договорів та інших правочинів (
.ч 2 ст. 509 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України
встановлено, що зобов»язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов та вимог цього
Кодексу.

Місцевим судом вірно
встановлено, що відповідач належним
чином не виконує умови договору, станом
на 09.09.2013 року має заборгованість в сумі
2 389 301, 39 грн.

Пунктом 8.4.3 Іпотечного договору
передбачено право Іпотекодержателя
звернути стягнення на Предмет іпотеки
відповідно до чинного законодавства
України у разі, коли в момент настання
терміну виконання Боржником
зобов»язань, забезпечених іпотекою за
цим договором, вони не будуть виконані
чи будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 8.4.8 Іпотечного договору
передбачено право Іпотекодержателя
достроково звернути стягнення на
предмет іпотеки у разі несвоєчасної чи
неповної сплати платежів,
несвоєчасного повернення суми
Основного зобов»язання, в т.ч. кредиту,
процентів, комісійної виногороди,
неустойки.

Відповідно до п. 10 Іпотечного договору
звернення стягнення на предмет Іпотеки
здійснюється на розсуд
Іпотекодержателя: або за рішенням суду,
або за виконавчим написом нотаріуса,
або Іпотекодержателем самостійно на
умовах цього договору, зокрема продаж
Іпотекодержателем від свого імені
предмету іпотеки будь-якій особі на
підставі договору купівлі-продажу у
порядку, встановленому ст. 38 Закону
України «Про іпотеку.»

Частиною другою статті 16 ЦК України
передбачено, що одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
судом може бути визнання права, в тому
числі права власності на майно. Суд
також може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33
Закону України "Про іпотеку" звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя. Аналогічні
положення передбачені ч. 1 ст. 589 ЦК
України.

Згідно із частиною третьою статті 36
Закону України "Про іпотеку" договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору,
за своїми правовими наслідками, може
передбачати передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання в порядку, встановленому
статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до положень підпункту 8.4.15
пункту 8, пункту 10 укладеного між
сторонами Договору іпотеки
передбачено право позивача на свій
розсуд обирати порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Підпунктом 11.3.1.пункту 11.3 Договору
іпотеки передбачено, що задоволення
вимог іпотеко держателя може
здійснюватись шляхом передачі
Іпотекодержателю права власності на
Предмет іпотеки в рахунок виконання
Основгоо зобов»язання в порядку,
встановленому статтею 37 ЗУ «Про
іпотеку».

Відповідно до частини першої статті
37 Закону України "Про іпотеку"
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з положень частини другої
статті 16 ЦК України, частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України "Про іпотеку"
не виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань за рішенням суду, оскільки
цими нормами передбачено задоволення
вимог іпотекодержателя шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.

(правова позиції, висловленої судовими
палатами у цивільних та господарських
справах Верховного Суду України, при
розгляді справи 6 -124цс13 ).

Враховуючи вищевикладене,
наявність заборгованості за кредитом у
відповідача, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» є обґрунтованими та підлягають
до задоволення.

Місцевим судом помилково
прийнято висновок про те, що мається
рішення суду, яке набрало чинності щодо
стягнення з відповідача
заборгованості по вказаному договору,
в межах його виконання питання щодо
зміни способу чи порядку виконання не
вирішувалося, а тому з метою
попередження подвійного стягнення за
одним кредитним договором, а тому
необхідно відмовити в задоволенні
позову.

Місцевим судом не досліджено ту
обставину, що рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 12.10.2008
року по справі № 2-3956/08 стягнуто
заборгованість у розмірі 104 345,28 грн за
зовсім іншим кредитним договором - № МК
-397-06 від 09.11.2006 року, укладеним між АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1

Підставою для звернення до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки є кредитний договір №
МК-448-06 від 13.12.2006 року та договір
іпотеки № МЗ-448-06 від 13.12.2006 року.

За таких обставин, рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 24 квітня 2014 року підлягає до
скасування з постановленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі
Філії «Полтавське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит».

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит»» - задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 24 квітня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Полтавське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
задовольнити в повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» за кредитним договором №
МК-448-06 від 13.12.2006 року в сумі 2 389 301,39 (два
мільйони триста вісімдесят дев»ять
гривень триста одна гривня) 39 копійок
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме нежитлові приміщення, що
знаходяться в будинку «Д-1»,
розташованих за адресою: АДРЕСА_2 (сорок
вісім), загальною площею 59,3, що належить
на праві приватної власності ОСОБА_1
(податковий номер НОМЕР_1; 36003 АДРЕСА_1)
шляхом визнання права власності на
зазначене майно за Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул.
Артема, 60; ) за ціною,
визначеною на підставі оцінки майна
суб»єктом оціночної діяльності на
момент проведення державної
реєстрації права власності на
зазначене майно, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір
в сумі 5 161 (п»ять тисяч сто шістдесят
одна) грн. 50 коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Винниченко Ю.М.

Судді: (підпис)
Карпушин Г.Л.

(підпис)
Корнієнко В.І.

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Винниченко Ю.М.