РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Московський
районний суд м. Харкова в складі
:головуючого судді -Єлізарова І.Є., при
секретарі Зубковій Г.В. розглянув
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
3-ті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права наступного
іпотекодержателя,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті
особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права наступного іпотеко
держателя.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те , що 26
січня 2009 року між ОСОБА_3 та
відповідачкою ОСОБА_2 укладений
Договір позики на суму 10 880 доларів
США, посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрований в
реєстрі за № 147 .За умовами договору
сторони встановили обов'язок ОСОБА_2
повернути ОСОБА_3 позичену суму
коштів частинами (з розстроченням) не
пізніше 26.01.2010 року у порядку та
строки встановлені договором.

З метою забезпечення виконання
ОСОБА_2 її зобов'язань за Договором
позики від 26 січня 2009 року за
реєстровим № 147, того ж дня нею із
ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки,
посвідчений 26 січня 2009 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим № 149, за умовами якого
ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання з
повернення ОСОБА_3 позики не виконала і
борг у визначені договором строки не
повернула.

В порядку таз дотриманням вимог
норм ст. ст. 512, 514 ЦК України 17 лютого 2011
року між ОСОБА_3 та Позивачем ОСОБА_1
було укладено Договір відступлення
права вимоги (цесії), за яким ОСОБА_3
відступив позивачу ОСОБА_1, а позивач
набув належне ОСОБА_3 право вимоги і
став кредитором (позикодавцем) за
вказаним вище укладеним між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 договором позики від 26 січня 2009
року , посвідченим приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу і ОСОБА_8 за
реєстровим № 147.

Відповідно умови п. 2 Договору
відступлення права вимоги (цесії),
позивач набув не тільки права вимагати
(замість ОСОБА_3) від ОСОБА_2 належне
виконання її зобов'язань за Договором
позики, але й право вимоги до ОСОБА_2 про
сплату нею на його користь процентів за
користування позикою, а також штрафів,
пені, неустойки та інших платежів,
передбачених законом у зв'язку з
несвоєчасним виконанням ОСОБА_2 своїх
зобов'язань, навіть якщо вони прямо не
передбачені в Договорі відступлення
права вимоги (цесії) або Договорі
позики.

На підставі вказаного Договору
відступлення права вимоги (цесії) від 17
лютого 2011 року Позивач став новим
(заміненим) кредитором у зобов'язанні
за Договором позики від 26 січня 2009 року,
набув всіх прав та обов'язків
первісного кредитора в обсязі та на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, й має безумовне право вимоги
до ОСОБА_2 щодо належного виконання нею
взятих на себе боргових зобов'язань.

Оскільки свої зобов'язання з
повернення позики ані ОСОБА_3, ані
новому кредитору Позивачу ОСОБА_1
ОСОБА_2 не виконала, новий кредитор
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до неї про стягнення суми боргу
за договором позики.

За результатами розгляду
цивільної справи № 2027/8487/12 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу за договором позики, третя особа
ОСОБА_3, Московським районним судом м.
Харкова було ухвалено рішення від 19
березня 2013 року, яким позовні вимоги
були задоволені в повному обсязі і
вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики
від 26 січня 2009 року в розмірі 487446 грн. 77
коп., з яких: 86 942 грн. 08 коп. - сума
основного боргу, 8 367 грн. 88 коп. - сума 3 %
річних, 26 136 грн. 81 коп. - сума процентів
за користування позикою, 366 000 - сума
нарахованих штрафів за прострочення
боржником виконання зобов'язання.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 19 березня 2013 року
оскаржене не було і набрало законної
сили.

Позивач посилається на те,що
до позивача перешли всі права
кредитора за основним зобов'язанням, що
встановлено судовим рішення у
цивільній справі, яке набрало законної
сили, то до позивача також перешли
права за іпотечним договором, у зв'язку
з чим звернувся до суду з позовом та
просить суд визнати за позивачем
право наступного , після ОСОБА_3
іпотекодержателя на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 - відповідно до
договору іпотеки від 26 січня 2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим № 149, яким
забезпечується виконання ОСОБА_2
зобов'язання з повернення боргу за
договором позики від 26 січня 2009 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровий № 147 , з
проведенням державної реєстрації
його прав наступної іпотеки у
встановленому законом порядку та
стягнути з відповідача понесені
позивачем судові витрати .

Позивач в судове засідання не
з'явився, просив слухати справу у
його відсутність, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача
ОСОБА_2проти позову заперечувала
посилаючись на те що договір
відступлення права вимоги (цесії) від 17
лютого 2011 року укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 укладено в простій письмовій
формі , нотаріально не посвідчений та
фактично є нікчемним правочином.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилась, просила
слухати справу у її відсутність

Представник відповідача
ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явився ,
проти позову не заперечував , визнав в
повному обсязі та просив слухати
справу у його відсутність , на
підставі доказів, наявних в
матеріалах справи.

Треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнали та просили відмовити
в задоволенні позову в повному
обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився .

Суд, вислухав сторони, вивчивши
матеріали справи, вважає ,що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 26 січня
2009 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було
укладено договір позики , посвідчений
ПН ХМНО ОСОБА_8 ,реєстровий № 147 ,
відповідно до якого ОСОБА_2
(позичальник) позичила у ОСОБА_3
(позикодавця) грошову суму в розмірі 10
880 доларів США строком до 26 січня 2010
року.

26 січня 2009 року між ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки ,
посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_8 26 січня 2009
року № 147, відповідно до якого ОСОБА_2
(іпотекодавець) в якості забезпечення
виконання забов'язання за договором
позики передала в іпотеку ОСОБА_3
(іпотекодержателю) однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1..

17 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено Договір
відступлення права вимоги
(цесії),відповідно до якого позивач
став новим (заміненим) кредитором у
забов'язанні за договором позики від 26
січня 2009 року, набрав усіх прав і
обов'язків первісного кредитора в
обсязі та на умовах, що існували на
момент переходу цих прав й має
безумовне право вимоги до ОСОБА_2 щодо
належного виконання нею взятих на себе
боргових забов'язань.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі
за правочином (відступлення права
вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою
особою.

2. Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений також в інших випадках,
встановлених законом.

3. Кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно ст.514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Однак, договір відступлення
права вимоги (цесії) від 17 лютого 2011
року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не
відповідає вимогам ст. 513 ЦК України,
відповідно до якої правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні, яке виникло на підставі
правочину, що підлягає державній
реєстрації, має бути зареєстрований в
порядку, встановленому для реєстрації
цього правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Позивач посилається на договір
відступлення права вимоги (цесії) від 17
лютого 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, який знаходиться в матеріалах
справи та вказаний договір укладено
в простій письмовій формі без
нотаріального посвідчення, тобто
фактично укладено нікчемний правочин.

Нікчемними, зокрема, є правочини
вчинені з недодержанням обов'язкової
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220 ЦК
України).

Позивачем не надано суду в
якості доказу своїх позовних вимог
належно оформленого у відповідності до
ст. 513 ЦК України договору відступлення
права вимоги (цесії).

Відповідно до ст. 59 ЦПК
України суд не бере до уваги докази,
які одержані з порушенням порядку,
встановленого законом.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що викладені вимоги є не
доведеними та необґрунтованими
належними і допустимими доказами ,
всупереч ст. 60 ЦПК України, у зв'язку з
чим позов не підлягає задоволенню .

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 58,59,60 208,209 ЦПК України,
ст. 512,513,514 ЦК України , суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права наступного
іпотекодержателя- -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Суддя Московського районного

суду м.Харкова
Єлізаров І.Є.