Справа № 461/847/2011
Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Провадження № 22-ц/783/4448/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Галицького районного
суду м. Львова від 22 червня 2011 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, зустрічним позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про визнання
недійсним кредитного договору-

в с т а
н о в и л а :

оскаржуваним заочним рішенням
задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк».
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в
користь ПАТ «УкрСиббанк» 1344036,20 грн. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Заочне рішення оскаржила ОСОБА_3,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
первісного позову. Посилається на
порушення судом норм процесуального
права та неправильного застосування
норм матеріального права. Зокрема
посилається на незаконність
укладеного сторонами кредитного
договору, оскільки позивачем надано
кредит у іноземній валюті, що
суперечить вимогам чинного
законодавства, а також, що сторони не
мали ліцензії на здійснення валютних
операцій при укладенні кредитного
договору, однак суд дані обставини
залишив поза увагою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на заперечення скарги,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає скаргу безпідставною і
тому її слід відхилити, а рішення
залишити без змін.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_3
відповідно до кредитного договору від
16.04.2008 р. отримала від позивача кредит у
розмірі 155 000 дол. США з терміном
погашення до 16.04.2018 р. із відсотковою
ставкою за користування кредитом 13,5 %
річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання ОСОБА_3 16.04.2008 р. між банком
та ОСОБА_4 був укладений договір
іпотеки, згідно якого ОСОБА_4 передав в
іпотеку банку нерухоме майно -
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Крім того в забезпечення зобов'язання
між банком та ОСОБА_4 був укладений
договір поруки, відповідно до умов
якого останній зобов'язувався
відповідати перед банком за
невиконання ОСОБА_3 зобов'язання.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 не
виконала взяті на себе зобов'язання, а
тому позивач правомірно звернувся із
позовом у відповідності до вимог ч. 1 ст.
554 ЦК України про стягнення
заборгованості із боржника та
поручителя у розмірі 1 344,036,20 грн., з них:
основний борг - 1 156,354,50 грн.,
прострочений борг - 13 513,72 грн.,
прострочені відсотки - 158,825,59 грн., пеня -
14,842,39 грн., штрафні санкції - 500 грн.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність укладеного сторонами
кредитного договору, оскільки
позивачем всупереч вимогам чинного
законодавства надано кредит у
іноземній валюті, а також, що сторони не
мали ліцензії на здійснення валютних
операцій при укладенні кредитного
договору, є невірними.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитними договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» кошти -
це гроші у національній або іноземній
валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії.

Відповідно до ст.. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій Національного банку України.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральної
ліцензії) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п. 2
ст. 5 зазначеного Декрету.

Вимога щодо необхідності отримання
індивідуальної ліцензії на здійснення
операцій з валютними цінностями
встановлена п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю», якщо терміни і
суми кредитів перевищують встановлені
законодавством межі. Однак на сьогодні
такі терміни і суми кредитів в
іноземній валюті законодавством не
визначено.

Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
індивідуального ліцензування щодо
вказаних операцій єдиною правовою
підставою для здійснення банками
кредитів в іноземній валюті згідно зі
ст.. 5 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю» є
наявність у банку генеральної ліцензії
на здійснення валютних операцій,
отриманої у встановленому порядку.

Відтак, надання кредитних коштів в
іноземній валюті здійснюється лише на
підставі банківської ліцензії, яка
видана ПАТ «УкрСиббанк» Національним
банком України 24.12.2001 р. і надання
боржнику такої суперечить чинному
законодавству, зокрема, Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю».

Отже, висновок суд про стягнення з
відповідачів у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_3 умов кредитного договору
заборгованості в розмірі 1 344,036,20 грн.
відповідає норма матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, судом правильно застосовано
норми матеріального права та не
порушено норми процесуального права, і
тому апеляційну скаргу слід відхилити,
а рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Галицького районного
суду м. Львова від 22 червня 2011 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: