інстанції Чирка С.С.Провадження №
22-ц/780/4247/14 Доповідач у 2 інстанції
МатвієнкоКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С.,
Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» та
ОСОБА_1 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють
в своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_3, третя особа - орган
опіки і піклування Бориспільської
районної державної адміністрації, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Фідобанк», Державної
реєстраційної служби України, треті
особи - ОСОБА_2, орган опіки та
піклування Бориспільської районної
державної адміністрації, про визнання
недійсними договорів іпотеки та
зобов»язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ПАТ «Фідобанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя
особа - орган опіки і піклування
Бориспільської районної державної
адміністрації, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення та
просив ухвалити рішення про його
задоволення, посилаючись на те, що 27
квітня 2006 року між ВАТ АКБ «Престиж»,
правонаступником якого є ПАТ «ФКБ
БАНК» (на даний час ПАТ «Фідобанк»), та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 014-05/58, відповідно до умов якого банк
надав відповідачу кредит в сумі 42 600,00
доларів США зі строком користування
кредитними коштами до 27 квітня 2026 року
із сплатою 12% річних, враховуючи
внесені зміни до умов кредитування
Додатковою угодою від 02 серпня 2006 року,
Додатковою угодою № 2 від 28 липня 2008
року.

28 липня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ФКБ
БАНК» (на даний час ПАТ «Фідобанк») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№014/0398/3/20541, відповідно до умов якого
банк надав відповідачу кредит в сумі 45
000,00 доларів США зі строком
користування кредитними коштами до 27
липня 2018 року із сплатою 14,5% річних.

Факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів
згідно кредитних договорів
підтверджується заявами на видачу
готівки № К3/3 від 27 квітня 2006 року, №
К10/1 від 27 квітня 2006 року № 0398/390664 від 05
серпня 2008 року, № 0398/369358 від 28 липня 2008
року.

02 серпня 2006 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором від 27 квітня 2006 року між
позивачем (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(Іпотекодавець) укладено договір
іпотеки № 014-05/58, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 2185, відповідно до п. 1.2.
якого в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
27 квітня 2006 року Іпотекодавцем
передано Іпотекодержателю в іпотеку
майнові права на автомобільну стоянку
АДРЕСА_4, серія будинку - індивідуальний
проект, загальною площею - 22,69 кв.м.,
будівництво якої незавершено і яка в
майбутньому стане власністю
Іпотекодавця - до оформлення
правовстановлюючих документів та
належної реєстрації права власності на
вищевказану квартиру, яка після
оформлення правовстановлюючих
документів та належної реєстрації
права власності стане забезпеченням
виконання зобов'язань Іпотекодавцем за
кредитним договором від 27 квітня 2006
року.

Майнові права ОСОБА_1 на вищевказану
автомобільну стоянку підтверджуються
інвестиційним договором № 12/2006/16/Ч-п
від 25 липня 2006 року, укладеним між ним
та ТОВ «АГРОБУДПЕРЕРОБКА-ЛТД».

Крім того, 28 липня 2008 року між
позивачем (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(Іпотекодавець) укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 3261, відповідно до п.п. 1.1.1,
1.1.2 якого цей договір забезпечує вимоги
Іпотекодержателя, що витікають з
кредитного договору від 27 квітня 2006
року та кредитного договору від 28 липня
2008 року.

Відповідно до п.1.2 договору іпотеки
від 28 липня 2008 року предметом іпотеки є
квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
на праві власності на підставі
Свідоцтва № 854 про право власності на
нерухоме майно, серії САС № 112549,
виданого 16 червня 2008 року
Великоолександрівською сільською
радою на підставі рішення виконкому №
267 від 22 травня 2008 року. Право власності
на квартиру зареєстровано за ОСОБА_1
Бориспільським районним бюро
технічної інвентаризації 20 червня 2008
року, номер запису 1372 в книзі 4,
реєстраційний номер в ДРПВНМ - 23637898.

ПАТ «Фідобанк» свої обов»язки за
кредитними договорами, укладеними між
ним та ОСОБА_1, виконав повністю,
натомість відповідач, починаючи з 2009
року, почав недобросовісно виконувати
свої обов»язки за обома кредитними
договорами, що привело до утворення
заборгованості за ними.

Так, станом на 25 вересня 2012 року
ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним
договором від 27 квітня 2006 року перед
ПАТ «Фідобанк» в розмірі 54 220,74 дол. США,
що еквівалентно по курсу НБУ (станом на
25.09.2012 р. 7,993 грн. за 1 дол. США) 433 386,38 грн.
та складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 37 164,00 дол. США, що
еквівалентно по курсу НБУ 297 051,86 грн.;
заборгованості за відсотками - 17 056,74
дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 136
334,53 грн.

За кредитним договором від 28 липня
2008 року у ОСОБА_1 перед ПАТ «Фідобанк»
існує заборгованість, розмір якої
станом на 10 жовтня 2012 року становить 67
349,09 дол. США, що еквівалентно по курсу
НБУ (станом на 10.10.2012 р. 7,993 грн. за 1 дол.
США) 538 321,28 грн., та складається з
заборгованості за кредитом в розмірі 43
213,66 дол. США, що еквівалентно по курсу
НБУ 345 406,79 грн.; заборгованості за
відсотками - 24 135,43 дол. США, що
еквівалентно по курсу НБУ 192 914,50 грн.

Враховуючи невиконання ОСОБА_1
зобов»язань за кредитними та
іпотечними договорами, ПАТ «Фідобанк»
просив суд ухвалити рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки: автомобільну стоянку АДРЕСА_4,
та квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1
на праві власності, та реалізувати дане
майно на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження». Крім того, на
підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» позивач просив суд виселити
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1, в якій вони
проживають та зареєстровані.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду
зустрічну позовну заяву про визнання
недійсними договорів іпотеки від 02
серпня 2006 року та від 28 липня 2008 року з
підстав порушення при їх ньому
укладенні вимог закону.

Зокрема, підставою для визнання
недійсним договору іпотеки від 02
серпня 2006 року ОСОБА_1 зазначив те, що
предметом договору є майнові права, а
згідно діючого на час укладення
договору законодавства майнові права
на об»єкти незавершеного будівництва
не могли бути предметом іпотеки.

Договір іпотеки від 28 липня 2008 року,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1, має
бути визнаний недійсним, оскільки в цій
квартирі зареєстрована та проживає
його малолітня дочка ОСОБА_3, яка іншого
місця проживання не має, при цьому при
укладенні договору нотаріусу не було
надано згоди органу опіки та
піклування, що є обов»язковим в даній
ситуації.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 червня 2014 року позов ПАТ
«Фідобанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості
в сумі 121 569,83 дол. США, що еквівалентно
по курсу НБУ 1 438 535,70 грн. за кредитним
договором № 014-05/58 від 27.04.2006 року та №
014/0398/3/20541 від 28.07.2008 року, що були
укладені між ВАТ «Ерсте Банк» та
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 28.07.2008 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 28 липня 2008 року за
реєстровим № 3262/148, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві
власності на підставі Свідоцтва № 854
про право власності на нерухоме майно,
серії САС № 112549 виданого 16 червня 2008
року Великоолександрівською сільською
радою на підставі рішення виконкому №
267 від 22 травня 2008 року, шляхом продажу
на прилюдних торгах в межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», з дотриманням вимог
Закону України «Про іпотеку», з
встановленням початкової ціни на рівні
ціни, не нижчої за звичайні ціни на цей
вид майна на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

В задоволенні вимог ПАТ «Фідобанк»
про звернення стягнення на майнові
права на автомобільну стоянку АДРЕСА_4,
- відмовлено.

В задоволенні вимог ПАТ «Фідобанк»
про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ
«Фідобанк» - задоволено частково.

Визнано недійсним договір іпотеки
№014-05/58, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 02 серпня
2006 року, зареєстрований в реєстрі за
№2185, укладений між ВАТ АКБ «Престиж» та
ОСОБА_1

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору іпотеки,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 28 липня 2008 року за №3261,
укладеного між ВАТ АКБ «Престиж» та
ОСОБА_1, - відмовлено.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України вчинити дії -
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Фідобанк» судовий збір в розмірі 1720
грн. 50 коп.

Стягнуто з ПАТ «Фідобанк» на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 57
грн. 35 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_1
подав на нього апеляційну скаргу, в
якій посилався на те, що рішення суду в
цій частині є неправомірним, оскільки
звернення стягнення на квартиру
порушує майнові та житлові права його
малолітньої дочки ОСОБА_3 на
користування житловим приміщенням та
проживання в ньому. На підставі
викладеного просив рішення суду в
частині звернення стягнення на
квартиру скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити в
задоволенні цих вимог ПАТ «Фідобанк»,
задовольнивши натомість його
зустрічні вимоги про визнання цього
іпотечного договору недійсним.

ПАТ «Фідобанк» в своїй апеляційній
скарзі на рішення суду посилався на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального
права в частині відмови у задоволенні
їхнього позову та часткового
задоволення зустрічного позову ОСОБА_1
Зокрема, банк посилався на
незаконність рішення суду в частині
відмови у зверненні стягнення за
договором іпотеки майнових прав від 02
серпня 2006 року та визнанні цього
договору недійсним з тих підстав, що
майнові права не можуть бути предметом
іпотеки, оскільки таких висновків суд
дійшов з порушенням норм матеріального
права. Неправильним є і рішення суду в
частині відмови у виселенні
відповідачів з квартири, яка є
іпотечним майном, оскільки суд першої
інстанції порушив при цьому вимоги
Закону України «Про іпотеку» та права
банку. На підставі викладеного ПАТ
«Фідобанк» просив рішення суду в цій
частині скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їхні вимоги
про звернення стягнення за договором
іпотеки майнових прав від 02 серпня 2006
року та виселення відповідачів з
квартири АДРЕСА_1, відмовивши при цьому
в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 про визнання недійсними
договорів іпотеки та зобов»язання
вчинити дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ПАТ «Фідобанк» підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга
ОСОБА_1 - відхиленню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 27 квітня 2006 року між ВАТ
АКБ «Престиж», правонаступником якого
є ПАТ «ФКБ БАНК» (на даний час ПАТ
«Фідобанк»), та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 014-05/58, відповідно
до умов якого банк надав відповідачу
кредит в сумі 42 600,00 доларів США зі
строком користування кредитними
коштами до 27 квітня 2026 року із сплатою
12% річних, враховуючи внесені зміни до
умов кредитування Додатковою угодою
від 02 серпня 2006 року, Додатковою угодою
№ 2 від 28 липня 2008 року.

28 липня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ФКБ
БАНК» (на даний час ПАТ «Фідобанк») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№014/0398/3/20541, відповідно до умов якого
банк надав відповідачу кредит в сумі 45
000,00 доларів США зі строком
користування кредитними коштами до 27
липня 2018 року із сплатою 14,5% річних.

Факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів
згідно кредитних договорів
підтверджується заявами на видачу
готівки № К3/3 від 27 квітня 2006 року, №
К10/1 від 27 квітня 2006 року № 0398/390664 від 05
серпня 2008 року, № 0398/369358 від 28 липня 2008
року.

02 серпня 2006 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором від 27 квітня 2006 року між
позивачем (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(Іпотекодавець) укладено договір
іпотеки № 014-05/58, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 2185, відповідно до п. 1.2.
якого в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
27 квітня 2006 року Іпотекодавцем
передано Іпотекодержателю в іпотеку
майнові права на автомобільну стоянку
АДРЕСА_4, серія будинку - індивідуальний
проект, загальною площею - 22,69 кв.м.,
будівництво якої незавершено і яка в
майбутньому стане власністю
Іпотекодавця - до оформлення
правовстановлюючих документів та
належної реєстрації права власності на
вищевказану квартиру, яка після
оформлення правовстановлюючих
документів та належної реєстрації
права власності стане забезпеченням
виконання зобов'язань Іпотекодавцем за
кредитним договором від 27 квітня 2006
року.

Майнові права ОСОБА_1 на вищевказану
автомобільну стоянку підтверджуються
інвестиційним договором № 12/2006/16/Ч-п
від 25 липня 2006 року, укладеним між ним
та ТОВ «АГРОБУДПЕРЕРОБКА-ЛТД».

Крім того, 28 липня 2008 року між
позивачем (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(Іпотекодавець) укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 3261, відповідно до п.п. 1.1.1,
1.1.2 якого цей договір забезпечує вимоги
Іпотекодержателя, що витікають з
кредитного договору від 27 квітня 2006
року та кредитного договору від 28 липня
2008 року.

Відповідно до п.1.2 договору іпотеки
від 28 липня 2008 року предметом іпотеки є
квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
на праві власності на підставі
Свідоцтва № 854 про право власності на
нерухоме майно, серії САС № 112549,
виданого 16 червня 2008 року
Великоолександрівською сільською
радою на підставі рішення виконкому №
267 від 22 травня 2008 року. Право власності
на квартиру зареєстровано за ОСОБА_1
Бориспільським районним бюро
технічної інвентаризації 20 червня 2008
року, номер запису 1372 в книзі 4,
реєстраційний номер в ДРПВНМ - 23637898.

Також судом встановлено, що позивач
свої обов»язки за кредитними
договорами, укладеними між ним та
ОСОБА_1, виконав повністю, натомість
відповідач, починаючи з 2009 року, почав
недобросовісно виконувати свої
обов»язки за обома кредитними
договорами, що привело до утворення
заборгованості за ними.

Так, станом на 25 вересня 2012 року
ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним
договором від 27 квітня 2006 року перед
ПАТ «Фідобанк» в розмірі 54 220,74 дол. США,
що еквівалентно по курсу НБУ (станом на
25.09.2012 р. 7,993 грн. за 1 дол. США) 433 386,38 грн.
та складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 37 164,00 дол. США, що
еквівалентно по курсу НБУ 297 051,86 грн.;
заборгованості за відсотками - 17 056,74
дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 136
334,53 грн.

За кредитним договором від 28 липня
2008 року у ОСОБА_1 перед ПАТ «Фідобанк»
існує заборгованість, розмір якої
станом на 10 жовтня 2012 року становить 67
349,09 дол. США, що еквівалентно по курсу
НБУ (станом на 10.10.2012 р. 7,993 грн. за 1 дол.
США) 538 321,28 грн., та складається з
заборгованості за кредитом в розмірі 43
213,66 дол. США, що еквівалентно по курсу
НБУ 345 406,79 грн.; заборгованості за
відсотками - 24 135,43 дол. США, що
еквівалентно по курсу НБУ 192 914,50 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов»язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов»язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки на підставі ст.ст. 12, 33, 39, 40
вказаного Закону.

Статтею 39 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки, у рішенні
суду зазначаються: загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для подальшої
реалізації.

Рішення суду першої інстанції про
задоволення позову в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки за
договором від 28 липня 2008 року у вигляді
квартири АДРЕСА_1, відповідає
вищенаведеним вимогам закону і підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає, оскільки факт невиконання
боржником ОСОБА_1 основного
зобов»язання підтверджується наявними
в справі письмовими доказами, що дає
іпотекодержателю право задовольнити
свої вимоги шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки.

При цьому доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 про те, що звернення стягнення
на квартиру порушує права його
малолітньої дочки на користування цим
житловим приміщенням, законності та
обґрунтованості висновків суду в цій
частині не спростовують, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що на час
посвідчення нотаріусом 28 липня 2008 року
договору іпотеки, малолітня ОСОБА_3 в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована не
була, в зв»язку з чим згода органу опіки
та піклування на передачу в іпотеку
ОСОБА_1 належного йому майна в даній
ситуації потрібна не була, всупереч
доводів останнього.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову ПАТ
«Фідобанк» про звернення стягнення на
майнові права за договором іпотеки від
02 серпня 2006 року та в частині визнання
цього договору недійсним за зустрічним
позовом ОСОБА_1, колегія суддів дійшла
висновку про його скасування в цій
частині з ухваленням нового рішення,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про визнання
недійсним договору іпотеки майнових
прав, укладеного між сторонами 02 серпня
2006 року, суд першої інстанції виходив з
того, що предметом іпотеки за ним є
майнові права, а згідно діючого на той
час законодавства майнові права
предметом іпотеки бути не могли.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України
«Про іпотеку», чинного на момент
підписання договору іпотеки, предметом
іпотеки також може бути об'єкт
незавершеного будівництва або інше
нерухоме майно, яке стане власністю
іпотекодавця після укладення
іпотечного договору, за умови, що
іпотекодавець може документально
підтвердити право на набуття ним у
власність відповідного нерухомого
майна у майбутньому.

Ч. 2 ст.1 Закону визначає нерухоме
майно (нерухомість) як земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці і невід'ємно
пов'язані з нею, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення. Застава повітряних та
морських суден, суден внутрішнього
плавання, космічних об'єктів, майнових
прав на нерухомість, будівництво якої
не завершено, регулюється за правилами,
визначеними цим Законом.

Таким чином, у ч.2 ст.1 та ч. 2 ст. 5
Закону чітко передбачено можливість
застави майнових прав на нерухомість,
будівництво якої не завершено, також
Закон визначає невичерпний перелік
об'єктів, що можуть бути передані в
іпотеку.

Ст.2 Закону встановлює, що
законодавство України про іпотеку
базується на Конституції України і
складається з Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України, Земельного кодексу України,
цього Закону та інших
нормативно-правових актів, а також
міжнародних договорів України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 576 ЦК
України в редакції, яка діяла на момент
укладення договору іпотеки, предметом
застави може бути будь-яке майно
(зокрема річ, цінні папери, майнові
права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення.

Стягнення за договором іпотеки
майнових прав означає перехід до
іпотекодержателя майнових прав, які
належать іпотекодавцю, або продаж цих
майнових прав і сплату отриманих
грошових коштів іпотекодержателю в
рахунок погашення основного
зобов'язання. Порядок такого стягнення
залежить від того, як він передбачений
у договорі.

Також, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
заставу» в редакції від 27.04.2007 року
передбачає можливість передавати в
забезпечення виконання зобов'язань
майнові права, а ст. 23 цього Закону,
передбачає подальше звернення
стягнення на майнові права.

В преамбулі Закону України «Про
іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати», чинного на
момент підписання договору іпотеки,
зазначається, що цей закон
встановлює відносини у системі
іпотечного кредитування, а також
перетворення платежів за іпотечними
активами у виплати за іпотечними
сертифікатами із застосуванням
механізмів управління майном.

Даний Закон визначає іпотечне
кредитування як правовідносини, що
виникають з приводу набуття права
вимоги іпотечного боргу за правочинами
та іншими документами, а іпотечний борг
- основне зобов'язання за будь-яким
правочином, виконання якого
забезпечене іпотекою.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати», іпотека виникає
відповідно до цього Закону та Закону
України "Про іпотеку" щодо нерухомого
майна, об'єктів незавершеного
будівництва та майнових прав на
нерухомість, будівництво якої не
завершено.

Ч. 7 ст. 5 Закону України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» визначає, що
іпотечний договір, предметом іпотеки
за яким є майнові права на нерухомість,
будівництво якої не завершено,
посвідчується нотаріусом на підставі
документів, що підтверджують майнові
права на цю нерухомість. Іпотекодавцем
за таким іпотечним договором може бути
забудовник - особа, яка організовує
спорудження нерухомості для власних
потреб чи для передачі її у власність
іншим особам, або особа, власністю якої
стане ця нерухомість після завершення
будівництва.

Оспорюваний договір іпотеки від 02
серпня 2006 року було укладено для
забезпечення виконання зобов'язання,
що виникло на підставі укладеного між
сторонами кредитного договору, тобто в
даному випадку наявний іпотечний борг
(ст. 1 Закону України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати»).

Таким чином, аналіз законодавства
дає підстави для висновку про те, що
майнові права на час укладення між
сторонами оспорюваного договору могли
бути предметом іпотеки.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції в частині визнання
недійсним договору іпотеки від 02
серпня 2006 року, укладеного у
встановленому законом порядку, з
підстав непередбачення законом
можливості передавати в іпотеку
майнові права, є незаконним та
необґрунтованим.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
договору іпотеки від 02 серпня 2006 року
за зустрічним позовом ОСОБА_1, колегія
суддів вважає законними та такими, що
підлягають до задоволення вимоги ПАТ
«Фідобанк» про звернення стягнення на
підставі цього договору на предмет
іпотеки, оскільки це відповідає
вимогам Закону України «Про іпотеку»
та підтверджується обставинами справи.

Звертаючи стягнення на майнові
права за укладеним між сторонами
договором іпотеки від 02 серпня 2006 року,
колегія суддів вважає за необхідне
зробити це у спосіб, визначений ПАТ
«Фідобанк» в позовній заяві - шляхом
продажу на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження», з дотриманням
вимог Закону України «Про іпотеку», з
встановленням початкової ціни на рівні
ціни, не нижчої за звичайні ціни на цей
вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб»єктом оціночної
діяльності на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
ПАТ «Фідобанк» про виселення з
квартири, яка є предметом іпотеки,
відповідачів є законним та
обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов»язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно п. 43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті
9, статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39-40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Ухвалюючи рішення про відмову у
виселенні відповідачів з квартири, на
яку звернуто стягнення, суд першої
інстанції обґрунтовано зазначив про
відсутність в справі доказів отримання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмової вимоги
іпотекодержателя про добровільне
звільнення квартири, наявність чого є
обов»язковою умовою для звернення до
суду з вимогою про примусове виселення
в разі відмови особи у добровільному
виселенні з приміщення, на яке звернуто
стягнення. Так, в справі наявна копія
листа-вимоги про добровільне виселення
від 17.09.2013 року, адресована ОСОБА_1,
ОСОБА_2 (а.с.53) та докази відправлення
цієї вимоги (а.с.54, 55), однак за
відсутності в справі доказів отримання
цієї вимоги відповідачами, ці дані не є
достатньою підставою для задоволення
вимоги позивача про виселення
відповідачів з квартири, яка є
предметом іпотеки.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору іпотеки від 02
серпня 2006 року та відмову у задоволенні
позову ПАТ «Фідобанк» про звернення
стягнення на майнові права за
договором іпотеки від 02 серпня 2006 року -
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
та задоволення позову ПАТ «Фідобанк» в
частині звернення стягнення на майнові
права за договором іпотеки від 02 серпня
2006 року в зв»язку з неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права в цій частині. В
іншій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін як таке, що ухвалене
на підставі повно та всебічно
встановлених обставин справи,
підтверджених доказами, перевіреними
судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» -
задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 червня 2014 року в частині відмови у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
про звернення стягнення на майнові
права за договором іпотеки від 02 серпня
2006 року та задоволення зустрічного
позову ОСОБА_1 в частині визнання
недійсним договору іпотеки від 02
серпня 2006 року - скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Фідобанк» в частині
звернення стягнення на майнові права
за договором іпотеки від 02 серпня 2006
року - задовольнити.

В рахунок погашення
заборгованості в сумі 121 569,83 доларів
США (сто двадцять одна тисяча п'ятсот
шістдесят дев'ять доларів США 83 центів),
що еквівалентно по курсу НБУ 971 707,66 грн.
(дев'ятсот сімдесят одна тисяча сімсот
сім грн. 66 коп.) за кредитним договором
№ 014-05/58 від 27 квітня 2006 року та №
014/0398/3/20541 від 28 липня 2008 року, що були
укладені між Відкритим акціонерним
товариством «Ерсте Банк»,
правонаступником щодо прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Фідобанк», та
ОСОБА_1, звернути стягнення на предмет
іпотеки за Договором іпотеки № 014-05/58
від 02 серпня 2006 року, посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 02
серпня 2006 року за реєстровим № 2185, на
майнові права на автомобільну стоянку
№ 16 в підземному автопаркінгу, що
розташована за адресою: село Чубинське,
Бориспільського району Київської
області, по вулиці Погребняка, 14, серія
будинку - індивідуальний проект,
загальною площею - 22,69 кв.м., яка
належить ОСОБА_1 на підставі
інвестиційного договору № 12/2006/16/Ч-п
від 25 липня 2006 року, укладеного між
ОСОБА_1 та ТОВ «АГРОБУДПЕРЕРОБКА-ЛТД»,
шляхом продажу на прилюдних торгах в
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження», з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку», з встановленням початкової
ціни на рівні ціни, не нижчої за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб»єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 в частині вимог про визнання
недійсним договору іпотеки, укладеного
02 серпня 2006 року між ВАТ АКБ «Престиж»
та ОСОБА_1, - відмовити.

В іншій частині рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 03 червня 2014 року -
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :