Справа №302/1174/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Власова С.О., Дроботя В.В.,

при секретарі - Гаврилко В.С.,

за участі позивача - ОСОБА_1,
представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою представника за
дорученням ОСОБА_3 на рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 29 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 і Міжгірської селищної ради,
третя особа без самостійних вимог
відділ - Держземагенства в
Міжгірському районі про скасування
рішення Міжгірської селищної ради №54
від 26.06.2008 року про передачу безоплатно
в приватну власність земельної ділянки
площею 0,0999 га для обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_1 ОСОБА_4,
визнання недійсним і скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯЕ № 459929,
виданого 27.11.2008 року ОСОБА_4 на підставі
вказаного рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом, який обґрунтовує
наступним - згідно рішення Міжгірської
селищної ради від 26.06.2008 р. відповідачу
ОСОБА_4 передано безоплатно у власність
земельну ділянку площею 0, 0999 га для
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1 і 27.11.2008 р. видано державний акт.
Позивачка вважає, що цим рішенням
порушено її право користування
земельною ділянкою для будівництва і
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_2 що суміжно межує із земельною
ділянкою ОСОБА_4, з таких мотивів.

У 1989 році за її заявою та заявою
чоловіка ОСОБА_1 ( на той час позивачка
мала прізвище ОСОБА_1) виготовлено
будівельний паспорт на забудову
житлового будинку по АДРЕСА_2 на
земельній ділянці площею 0, 07 га, згідно
рішення виконкому Міжгірської
селищної ради № 29 від 20.04.1989 р. На
відведеній ділянці позивачка з
чоловіком збудувала житловий будинок.
У 2013 році вони оформили свідоцтво про
право спільної власності на житловий
будинок. У червні 2011 року позивачка
звернулась у Міжгірську селищну раду
із заявою про приватизацію земельної
ділянки, що обслуговує житловий
будинок. Однак їй відмовили в
задоволенні заяви, оскільки комісія
встановила, що частину наданої їй у
користування земельної ділянки
передано у власність ОСОБА_4, а саме
біля її житлового будинку фактично
наявна площа 344 кв. м, а решта відведеної
по документам (площа 356 кв. м) включено
до приватизованої ОСОБА_4 ділянки 999 кв.
м. В подальшому позивачка дізналась, що
в технічній документації є підпис від
її імені (за дівочим прізвищем ОСОБА_1)
про погодження меж суміжного
землекористування, який вона не
вчиняла.

Рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 29 травня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано недійсним та скасовано:
рішення Міжгірської селищної ради №54
від 26.06.2008 року про передачу безоплатно
у приватну власність земельної ділянки
для обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 в межах площі 356 кв.м.;
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку сепії ЯЕ
№459929, виданий ОСОБА_4 27.11.2008 року на
підставі рішення Міжгірської селищної
ради від 26.06.2008 року №54 про право
власності на земельну ділянку площею
0,0999 га в АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування житлового будинку в
межах площі 356 кв.м., що прилягає суміжно
до земельної ділянки ОСОБА_1, наданої в
користування для будівництва і
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1 і відведеної в натурі згідно
рішення виконкому Міжгірської
селищної ради №29 від 20.04.1989 р. за актом
відводу №52 від 12.07.1989 р. і договором про
надання земельної ділянки площею 700
кв.м. в безстрокове користування для
будівництва житлового будинку від
10.08.1989 року укладеного ОСОБА_1 і ОСОБА_1
з виконкомом Міжгірської селищної ради
і виданого будівельного паспорту.

Стягнуто солідарно судові витрати з
ОСОБА_4 і Міжгірської селищної ради на
користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 114,70
грн.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 29 травня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю, мотивуючи це
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи та
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

У судовому засіданні позивач та його
представник проти задоволення
апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що згідно рішення
Міжгірської селищної ради від 26.06.2008 р.
відповідачу ОСОБА_4 передано
безоплатно у власність земельну
ділянку площею 0, 0999 га для
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1 і 27.11.2008 р. видано державний акт.
Суміжним землекористувачем на плані
меж цієї земельної ділянки (від "Е" до
"Є") і в акті погодження меж технічної
документації із землеустрою зазначено
ОСОБА_1 (дівоче прізвище позивачки).

Позивачка вважає, що цим рішенням
порушено її право користування
земельною ділянкою для будівництва і
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_2 що суміжно межує із земельною
ділянкою ОСОБА_4

Також позивачка стверджує, що
дізналася про наявність у відповідача
державного акту лише у серпні 2011 року
після звернення до селищної ради.

Однак з таким твердженням погодитися
не можна, оскільки як в суді першої
інстанції так і в судовому засіданні в
апеляційній інстанції підтверджено, що
позивачка з 2006 року вже проживала на
території смт. Міжгір'я. Час від часу
навідувалася на АДРЕСА_2, що суміжно
межує із земельною ділянкою ОСОБА_4, щоб
доглядати за будинком, крім того
претензій не пред'являла.

Крім того, позивачкою не доведено, що
відповідач ОСОБА_4 порушив норми
земельного чи цивільного
законодавства при виготовленні
державного акту.

Наявність підпису на акті погодження
меж, що виконаний не позивачкою не
свідчить про підробку такого з боку
відповідача.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, його висновки не
відповідають обставинам справи та
суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
неправильне застосування норм
матеріального права, та недоведеності
позивачем позову є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника за
дорученням ОСОБА_3,- задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 29 травня 2014
року,- скасувати, ухвалити по справі
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: