Справа №464/5932/14-ц
пр.№ 4-с/464/51/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року Сихівський районний
суд м.Львова

в складі: головуючого-судді
Борачка М.В.

при секретарі
Гарасимович Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення, дії та
бездіяльність державного виконавця
Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, -

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі
скаргою, в якій, просять визнати
неправомірною бездіяльність
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Мельник Юрія Романовича щодо:
розгляду клопотань ОСОБА_2 від 19.05.2014 р.
та ОСОБА_1 від 21.05.2014 р. про відкладення
виконавчих дій; розгляду заяви ОСОБА_1
від 27.05.2014 р. про зупинення виконавчих
дій; не здійснення опису майна
боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при
примусовому виселенні 02.06.2014 р.; щодо
розгляду клопотань ОСОБА_2 від 19.05.2014 р.
та ОСОБА_1 від 21.05.2014 р., 27.05.2014 р. без
використання програмних засобів
Єдиного реєстру та зобов'язати
державного виконавця усунути
зазначені порушення. Просять визнати
неправомірними дії державного
виконавця щодо примусового виселення
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02.06.2014 р. та скасувати
постанови державного виконавця
Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Мельник
Ю.Р. від 03.06.2014 р. про закінчення
виконавчих проваджень №43241409, № 43241342.

В обґрунтування скарги покликаються на
те, що на виконанні у Сихівському
відділі державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції знаходився виконавчий лист
виданий Сихівським районним судом
м.Львова на виконання рішення цього ж
суду про виселення заявників. Двома
постановами Сихівського ВДВС від 08.05.2014
р. відкрито два виконавчі провадження
щодо кожного з боржників окремо - №43241409
та № 43241342. В зв'язку з несвоєчасним
одержанням документів виконавчого
провадження, вони заявляли клопотання
про відкладення виконавчих дій на 10
днів, однак державний виконавець
Мельник Ю.Р. не розглянув даних
клопотань у встановлений строк та не
прийняв жодного рішення і призначив
дату примусового виселення на 02.06.2014 р.
на 10.00 год. В подальшому, ОСОБА_1
звернувся до виконавця з заявою про
зупинення виконавчого провадження в
зв'язку з направленням його на
стаціонарне лікування, однак ця заява
також не була розглянута виконавцем.
Крім того постанови державного
виконавця, а також інші документи
виконавчого провадження складаються
за допомогою програмних засобів
Єдиного реєстру, однак у реєстрі
відсутні відомості про належних
розгляд заявлених боржниками
клопотань. При примусовому виселенні
виконавцем не було складено опису
майна, як цього вимагає ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження».
Також державним виконавцем було
проігноровано Ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.05.2014 р. про зупинення
виконання рішення суду до закінчення
касаційного провадження. Відтак, дії
держаного виконавця по виселенню
боржників та постанови про закінчення
виконавчих проваджень від 03.06.2014 р.
вважають неправомірними.

Заявники в судове засідання не
з'явилися, не повідомили причини
неявки, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, у поданій скарзі просять
здійснювати судовий розгляд без їхньої
участі.

Державний виконавець Мельник Ю.Р. в
судове засідання не прибув, не
повідомив причини неявки, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи, подав
суду заяву про розгляд справи без його
участі.

Відтак, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі доказів, що містяться у
матеріалах справи.

Дослідивши матеріали скарги і
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» Державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням
Сихівського районного суду м. Львова
від 09.12.2013 р., яке залишено без змін в
апеляційному порядку, вирішено
виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1. 24 квітня 2014 р. на виконання
зазначеного рішення стягувачу видано
виконавчий лист №464/8129/13-ц.

08.05.2014 р. на підставі вказаного
виконавчого листа державним
виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ
Мельник Ю.Р. відкрито виконавче
провадження № 43241409 щодо виселення
ОСОБА_1 та виконавче провадження № 43241342
щодо виселення ОСОБА_2 У постановах про
відкриття виконавчого провадження
боржникам встановлено строк для
добровільного виконання рішення суду
до 23.05.2014 р. Зазначені постанови внесені
у Єдиний державний реєстр виконавчих
проваджень, що підтверджується
витягами Інформації про виконавче
провадження № 43241409 та № 43241342.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження», за наявності
обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони
були позбавлені можливості
скористатися правами, наданими їм
цим Законом, державний виконавець
може відкласти виконавчі дії за
заявою стягувача чи боржника або з
власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє
сторонам.

19.05.2014 р. ОСОБА_2 направлено у Сихівський
ВДВС ЛМУЮ клопотання про відкладення
виконавчих дій на 10 днів у зв'язку із
несвоєчасним одержанням боржником
документів виконавчого провадження.
Сихівським ВДВС ЛМУЮ дане клопотання
отримано 20.05.2014 р., що підтверджується
поштовим повідомленням.

21.05.2014 р. ОСОБА_1 було подано аналогічну
заяву про відкладення виконавчих дій
на 10 днів, яке отримано Сихівським ВДВС
ЛМУЮ 23.05.2014 р., що підтверджується
поштовим повідомленням.

Згідно із ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець розглядає заяви сторін та
інших учасників виконавчого
провадження і їхні клопотання.

У п.1.5 Інструкції з організації
примусового виконання, затвердженої
Наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012
р. закріплено, що під час здійснення
виконавчого провадження державний
виконавець приймає рішення шляхом
винесення постанов, попереджень,
внесення подань, складання актів та
протоколів, надання доручень,
розпоряджень, вимог, подання запитів,
заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Однак державним виконавцем не надано
відповіді на звернення ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а саме не повідомлено боржників
про відмову у задоволенні їх звернень
та не прийнято постанову про
відкладення провадження виконавчих
дій, внаслідок чого державним
виконавцем допущено бездіяльність.

27.05.2014 р. ОСОБА_1 у Сихівський ВДВС ЛМУЮ
подано клопотання про зупинення
виконавчого провадження на 14 днів у
зв'язку із направленням його на
стаціонарне лікування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження може бути
зупинено у разі перебування боржника
на лікуванні у стаціонарному
лікувальному закладі, якщо рішення
неможливо виконати без його участі.

Статтею 39 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
порядок вирішення питання про
зупинення виконавчого провадження.
Однак держаним виконавцем не
повідомлено ОСОБА_1 про результати
розгляду його клопотання, внаслідок
чого державним виконавцем допущено
бездіяльність щодо розгляду даного
звернення боржника.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
підставою для зупинення виконавчого
провадження є перебування боржника на
лікуванні у стаціонарному
лікувальному закладі, а сам факт
направлення боржника на стаціонарне
лікування, на який заявники
посилаються в скарзі, не підтверджує
даної обставини. Інших доказів, які б
підтверджували перебування боржника
на стаціонарному лікуванні, та надали
виконавцю підстави для вирішення
питання про зупинення виконавчого
провадження, заявниками не надано і
такі не містяться в матеріалах
виконавчого провадження.

26.05.2014 р. державним виконавцем
Сихівського ВДВС ЛМУЮ винесено
попередження про призначення
примусового виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2
на 10.00 год. 02.06.2014 р. Зазначені
попередження боржниками отримано
28.05.2014 р., що підтверджується їхніми
підписами на попередженні.

У витязі Інформації про виконавче
провадження містяться відомості про
призначення примусового виселення.

02.06.2014 р. державним виконавцем в
присутності боржників складено Акти
про фактичне виконання рішення суду, що
стало підставою для винесення 03.06.2014 р.
Постанов про закінчення виконавчого
провадження № 43241409 та виконавчого
провадження № 43241342, які внесені до
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень, що підтверджується витягом
Інформації про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Закону України
«Про виконавче провадження» виселення
полягає у звільненні приміщення,
зазначеного у виконавчому документі,
від особи (осіб), яка виселяється, її
майна, домашніх тварин та у забороні
такій особі користуватися цим
приміщенням. Примусовому виселенню
підлягають виключно особи, зазначені у
виконавчому документі.

У ч. 5 ст. 78 Закону України встановлено,
що виселення здійснюється у
присутності понятих за сприянням
органів внутрішніх справ з
обов'язковим описом майна державним
виконавцем. Один примірник акта опису
майна вручається під розписку
боржнику.

Однак у Акті державного виконавця від
02.06.2014 р. зазначено, що при виході на
дільницю за адресою АДРЕСА_1 рішення
суду фактично виконано. Зазначене
вказує на те, що заявники самостійно
виселилися із спірного житла, а відтак
у квартирі було відсутнє майно ОСОБА_1,
ОСОБА_2, тому були відсутні підстави для
опису майна боржників. Крім того із
актів державного виконавця від 02.06.2006 р.
вбачається, що такі складалися в
присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які при
цьому не зазначили, що у спірній
квартирі залишилося належне їм майно.

Відтак вимоги заявників щодо визнання
неправомірної бездіяльності
державного виконавця щодо не
здійснення опису майна боржників
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при примусовому
виселенні 02.06.2014 р. є безпідставними, а
тому задоволенню не підлягають.

Заявники просять визнати
неправомірними дії державного
виконавця щодо примусового виселення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.06.2014 р. та скасувати
постанови від 03.06.2014 р. про закриття
виконавчого провадження № 43241409 та №
43241342, оскільки Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.05.2014 р., зупинено виконання
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 09.12.2013 р. до закінчення
касаційного провадження у справі.

Однак доказів того, що державному
виконавцеві на момент винесення
постанов про закінчення виконавчих
проваджень було відомо про зупинення
виконання рішення суду на підставі
Ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.05.2014 р.
заявники не надали, і такі відсутні у
наданих суду копіях матеріалів
виконавчого провадження № 43241409 та
виконавчого провадження № 43241342.

Крім того, із Акту державного
виконавця від 02.06.2014 р. вбачається, що
боржники фактично виконали рішення
суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим листом.

Враховуючи вказані підстави державним
виконавцем 03.06.2014 р. прийнято
оскаржувані постанови про закінчення
виконавчого провадження № 43241409 та №
43241342.

Оскільки заявники на стадії
примусового виконання рішення суду
самостійно виконали рішення суду, так
як звільнили приміщення за адресою
АДРЕСА_1, відповідно судом не
встановлено порушення прав ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 щодо примусовому виконанні
рішення суду, що проводилося 02.06.2014 р.,
тому державним виконавцем правомірно
03.06.2014 р. було прийнято Постанови про
закінчення виконавчого провадження №
43241409 та виконавчого провадження №
43241342., і останні прийняті відповідно до
закону та в межах повноважень
державного виконавця, відтак вимоги
заявників в цій частині задоволенню не
підлягають.

Відповідно до п.1.12.3. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012, постанови державного виконавця,
а також інші документи виконавчого
провадження (крім актів, що складаються
за місцем проведення виконавчих дій)
складаються за допомогою програмних
засобів Єдиного реєстру.

Враховуючи те, що всі документи, які
містяться в матеріалах виконавчого
провадження, складені за допомогою
програмних засобів Єдиного реєстру,
судом не встановлено порушення
державним виконавцем зазначеної
Інструкції, а тому вимоги заявників
про визнання неправомірною
бездіяльності державного виконавця
щодо вчинення виконавчих дій без
програмних засобів Єдиного реєстру та
без внесення таких до реєстру є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст. 6, 11, 35, 38, 39, 78
Закону України «Про виконавче
провадження», Інструкцією з
організації примусового виконання,
затвердженої Наказом Мінюсту України
№ 512/5 від 02.04.2012 р., Положенням про
Єдиний державний реєстр виконавчих
проваджень, затвердженого Наказом
Мінюсту України 43/5 від 20.05.2003 р.,
Постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 6 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах", суд,-

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити
частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Мельника Ю.Р. при здійсненні
виконавчого провадження № 43241409 щодо
розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.05.2014 р. про
відкладення виконавчих дій, заяви
ОСОБА_1 від 27.05.2014 р. про зупинення
виконавчих дій.

Визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Мельника Ю.Р. при здійсненні
виконавчого провадження № 43241342 щодо
розгляду заяви ОСОБА_2 від 19.05.2014 р. про
відкладення виконавчих дій.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий
Борачок М.В.