Дата документу 12.08.2014
Справа № 320/2815/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

12 серпня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді ЗИМОГЛЯД В.В.

при секретарі ГАЛИКІНІЙ Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, до
ОСОБА_3, загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів № 4 м. Мелітополя, третя особа:
ОСОБА_4, про стягнення матеріальної та
моральної шкоди скоєної в результаті
злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом та просить стягнути
солідарно з відповідачів на її користь
матеріальну шкоду в сумі 2359,16 грн.,
моральну шкоду у розмірі 20000 грн. та
судові витрати у розмірі витрат на
оплату судового збору у сумі 500 грн. та
витрат на послуги адвоката у розмірі 2000
грн.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує
тим, що 04 листопада 2013 року приблизно о
12 годині 30 хвилин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходячись на уроці фізкультури у
спортивному залі ЗОШ № 4 м .Мелітополь,
схопив її сина ОСОБА_2 руками за шию,
заскочив на нього і повалив на підлогу,
чим спричинив йому тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Позивачка та її представник ОСОБА_6 у
судовому засіданні підтримала
заявлені позовні вимоги та просили
стягнути в солідарному порядку з ЗОШ №
4 м. Мелітополя, та ОСОБА_3 на її користь
матеріальну та моральну шкоду,
спричинену внаслідок нанесення
тілесних ушкоджень її сину, а також
стягнути судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні позов
визнав частково та не згоден з розміром
моральної шкоди, оскільки вона не
обґрунтована, крім того, позивачкою
завищена сума матеріальної шкоди, так
як витрати на дорогу не мають
причинного зв'язку з тілесними
пошкодженнями ОСОБА_2 Також
представник відповідача ОСОБА_7 не
згоден з позовними вимогами в частині
стягнення судових витрат та зазначає,
що оскільки зазначений інцидент стався
у навчальному закладі, стягнення
грошових коштів повинно відбуватись у
солідарному порядку з цим навчальним
закладом.

Представник відповідача ЗОШ І-ІІІ
ступенів № 4 м. Мелітополя - Коваленко
А.М. в судовому засіданні позов не
визнала та пояснила, що матеріали по
інциденту, що стався 04.11.2013 року були
передані до управління освіти
Мелітопольської міської ради. В
результаті проведеної перевірки вини
вчителя фізкультури ОСОБА_4 в
вищезазначеному інциденті встановлено
не було.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засідання пояснив, що після того, як
стався вказаний інцидент та йому
ОСОБА_2 поскаржився та те, що в нього
болить шия, він відвів його до
медпункту, однак медсестри там не було.
Після чого, він відвів його до класу та
розповів про те, що сталося класному
керівнику.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, дослідивши наявні
докази, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню на наступних
підставах.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.

Згідно вимог ст. 61 УПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

04. листопада 2013 року приблизно о 12
годині 30 хвилин ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходячись на уроці фізкультури у
спортивному залі ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4
м. Мелітополь, схопив ОСОБА_2 руками за
шию, заскочив на нього і повалив на
підлогу, чим спричинив йому тілесні
ушкодження.

Як вбачається з висновку експерта № 40
від 03.02.2014 року /а.с. 12-16/, ОСОБА_2 отримав
наступні тілесні ушкодження: травма
шийного хребта, які кваліфікуються, як
пошкодження середньої тяжкості.

Постановою від 12.12.2013 року кримінальне
провадження відносно ОСОБА_5 закрито за
відсутності у діях ОСОБА_5 складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,
оскільки останній не досяг віку з якого
настає кримінальна відповідальність
за вчинення вказаного кримінального
правопорушення. /а.с. 8-10/

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду від 20 лютого 2014
року ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_5,
здійснено усне зауваження за
невиконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню свого
малолітнього сина ОСОБА_5, який вчинив
кримінальне правопорушення, але не
досяг віку для притягнення до
кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів службового
розслідування та акту розслідування
нещасного випадку, що стався з учнем
ЗОШ № 4 /а.с. 83-92/ вини співробітників ЗОШ
№ 4 м. Мелітополя, в тому числі вчителя
фізкультури ОСОБА_4 у інциденті, що
стався 04.11.2013 року не встановлено.

Крім того, директор ЗОШ № 4 м.
Мелітополя Коваленко А.М. підтвердила
факт відсутності вини співробітників
ЗОШ № 4 м. Мелітополя, в тому числі
вчителя фізкультури ОСОБА_4 у
інциденті, що стався 04.11.2013 року.

Аналізуючи матеріали справи та
пояснення сторін, суд приходить
висновку, що відшкодування шкоди на
користь ОСОБА_1 підлягає лише з ОСОБА_3,
оскільки судом встановлено, що саме з
вини його сина стався нещасний випадок
з учнем ЗОШ № 4 ОСОБА_2, внаслідок яких
останній зазнав тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Вирішуючи питання, щодо розміру
матеріальної шкоди, яка підлягає
стягненню, суд не приймає до уваги
квиток № 014195 «від Кушугум до
Мелітополь» вартістю 16,75 грн. /а.с. 26/ та
№ 017768 «від Мелітополь-Дачна» вартістю
18,75 грн. /а.с. 25/, оскільки зазначені
населені пункти не мають відношення до
місць, де проходив лікування
малолітній ОСОБА_2, а тому
документально підтверджена сума, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 становить 2328,66 грн.

В наслідок неправомірних дій ОСОБА_5,
батьком якого є відповідач по справі
ОСОБА_3, позивачці, яка діє в інтересах
свого сина ОСОБА_2, спричинена моральна
шкода, оскільки відповідно до
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 31 березня 1995 р. № 4 (зі
змінами, внесеними постановою від 25
травня 2001 р. № 5) «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно вимог ст.. 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Крім того, відповідно до ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, спричинена
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Таким чином, підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки
моральна шкода, але не у розмірі 20000
гривень, як того просить позивачка, а у
розмірі 5000 гривень, оскільки розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, та при
визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності та
справедливості.

Крім того, при вирішенні питання, щодо
розміру моральної шкоди, суд не бере до
уваги, посилання позивачки, що вона
була змушена звільнитися з роботи для
догляду за дитиною, оскільки на час
звільнення позивачки, а саме на 01.07.2014
року вже перестали існувати причини,
які могли змусити її не виходити на
роботу та доглядати за сином, який
отримав тілесні ушкодження 04.11.2013 року.

Що стосується позовних вимог про
стягнення витрат на правову допомогу,
то вони не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. За частиною 3 цієї
статті до витрат, пов'язаних із
розглядом справи належать витрати на
правову допомогу. Склад та розмір
витрат, пов'язаних із оплатою правової
допомоги, належить до предмета
доказування у справі.

Положеннями статті 56 ЦПК України
визначено, що правову допомогу може
надавати особа, яка є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання
правової допомоги.

За змістом статті 12 ЦПК України правова
допомога надається адвокатами або
іншими фахівцями у галузі права в
порядку встановленому законом.

Відповідно частин 1,2 статті 84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» визначений
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, де
передбачено, що така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Згідно до статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи позивачки про те, що понесені
витрати на правову допомогу у сумі 2 000
грн. підтверджені прибутковою
квитанцією № 1 від 19 березня 2014 року
/а.с. 76/, є неприйнятними, оскільки дані
про здійснення такої оплати на
виконання умов договору про надання
юридичних послуг від 10 квітня 2014 року в
порядку /а.с. 57/, встановленому законом,
в матеріалах справи відсутні, як і дані
про кількість годин, які затрачені для
надання правової допомоги та її обсяг.
Крім того, вартість правової допомоги
нормативно не обґрунтована.

Жодного розрахунку, щодо вартості
наданої адвокатом правової допомоги,
до позову не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки понесені судові
витрати але у розмірі 487,20 гривні (243,60
грн + 243,60 грн.).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 56, 60, 61, 57, 79, 84, 88, 209,
212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного
суду України від 31 березня 1995 р. № 4 (зі
змінами, внесеними постановою від 25
травня 2001 р. № 5) «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, до
ОСОБА_3, загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів № 4 м. Мелітополя, третя особа:
ОСОБА_4, про стягнення матеріальної та
моральної шкоди скоєної в результаті
злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Мелітополь, Запорізької
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженки м. Мелітополь, Запорізької
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2,
суму матеріальної шкоду розмірі 2328 /дві
тисячі триста двадцять вісім/ гривень 66
копійок, моральну шкоду у розмірі 5000
/п'ять тисяч/ гривень, витрати пов'язані
зі сплатою судового збору у розмірі 487
гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ
В.В. ЗИМОГЛЯД