АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4511/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2344/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Пікуля В.П., Петренка В.М.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Автозаводського районного
суду м.Кременчука Полтавської області
від 18 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Автокразбанк"
про стягнення грошових коштів.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із вказаним
позовом, просила стягнути з
відповідача на її користь за договором
банківського вкладу № 169879 від 21.02.2014
року - 6 100 доларів США та 43,21 доларів США
процентів, а всього 6143,21 доларів США,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що відповідач своїх зобов'язань за
договором належним чином не виконав та
по закінченню строку дії договору не
повернув їй вклад та нараховані
відсотки за користування ним.

Рішенням Автозаводського
районного суду м.Кременчука
Полтавської області від 18 червня 2014
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, постановити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що суд першої інстанції при вирішенні
питання по суті не в повному обсязі
з"ясував обставини, що мають значення
для справи. Всупереч встановленим
фактам мотивує відмову в задоволенні
позову тим, що позивачем не ставилось
питання про відкриття та
обслуговування поточного рахунку
фізичної особи для проведення
операцій, але сам банк визнає, що
зобов"язання не виконані повністю та
належним чином і прохав віднестись з
порозумінням.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що 21 лютого 2014 року між
ОСОБА_1 і ПАТ «Автокразбанк» укладений
договір банківського вкладу№169879,
згідно умов якого Банк відкрив
позивачці депозитний рахунок та
прийняв від неї 6 100 доларів США. Строк
вкладу - один місяць, тобто до 21 березня
2014 року. За користування депозитними
коштами Банк зобов'язався нараховувати
відсотки у розмірі 9,5% річних. Після
закінчення строку дії договору Банк
перерахував кошти, що знаходилися на
депозитному рахунку на поточний
рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив надані сторонами докази,
належно їх оцінив і дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Банк виконав своє зобов'язання з
повернення позивачці внесених нею
коштів у відповідності до умов
укладеного депозитного договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Статтею 1049
ЦК України встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
грошові кошти, що були йому повернуті, у
строк та в порядку, що встановлені
договором. Відповідно до п.2.4, п.2.5
договору №169879 від 21 лютого 2014 року Банк
зобов'язався повернути ОСОБА_1 вклад і
нараховані на нього проценти шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок вкладника для проведення
операцій з використанням електронного
засобу платежу, відкритому у Банку.

Сторонами у справі не заперечується
той факт, що Банк вчасно на виконання
умов договору здійснив перерахування
вкладу і нарахованих процентів на
поточний рахунок позивачки.

Згідно правової позиції ВСУ (постанова
№6-140цс13 від 25 грудня 2013 року), на яке
зроблене посилання в апеляційній
скарзі, під терміном «повернення
вкладу і нарахованих процентів» слід
розуміти наявність у вкладника
реальної можливості отримати та
розпорядитися на свій розсуд вкладом.
Отже, у подібних спорах доказуванню
підлягає той факт, що після
перерахування Банком суми вкладу і
процентів на поточний рахунок вкладник
позбавлений реальної можливості
розпорядитися своїми коштами.

Пояснення ОСОБА_1, а також лист Банку
(а.с.7) на переконання колегії суддів не
є достатніми, об'єктивними доказами
того, що після закінчення строку дії
договору банківського вкладу та
перерахування вкладу і нарахованих
процентів на поточний рахунок
позивачка реально позбавлена
можливості користуватися,
розпоряджатися цими коштами.

Апеляційна скарга не містить нових
засобів доказування, її доводи не
спростовують висновків суду першої
інстанції, у зв'язку з чим відсутні
підстави для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308,
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м.Кременчука Полтавської області
від 18 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Головуючий
О. А.Лобов

Судді:

В.П. Пікуль

В.М. Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов