Ухвала

іменем україни

24 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Амеліна В.І., Дербенцевої
Т.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, публічне
акціонерне товариство
«Укргазвидобування», Львівська міська
рада, орган опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням шляхом виселення без
надання іншого жилого приміщення, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням шляхом виселення без
надання іншого жилого приміщення.

Позовні вимоги мотивував тим, що у
встановленому законом порядку йому на
сім'ю із шести осіб було надано ордер на
зайняття жилої площі у будинку АДРЕСА_1,
проте до теперішнього часу у вказаному
будинку проживають відповідачі, які
вселилися туди без будь-якої законної
підстави на це, й в добровільному
порядку відмовляються звільнити житло.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 8 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 13 травня 2014 року зазначене
рішення районного суду скасовано й
позов задоволено.

Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_11, ОСОБА_12
із будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення апеляційного суду скасувати і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, що було помилково скасовано,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, апеляційний суд виходив з того,
що відповідачі, підлягають виселенню
із спірного жилого будинку на зайняття
якого позивачу надано у встановленому
законом порядку ордер, який є єдиною
підставою для вселення, оскільки
вселилися до вказаного будинку без
будь-якої правової підстави, чим
перешкоджають сім'ї ОСОБА_4
користуватися наданим жили
приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення норм матеріального права, й
оцінивши усі забрані у справі докази,
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 на
увагу не заслуговують й вказаних
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 13 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Дербенцева Т.П.

Амелін В.І.