Справа № 361/1010/14-ц Головуючий у І
інстанції Телепенько А.Д.Провадження №
22-ц/780/4387/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Мельника Я.С.,

при секретарі: Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 03 червня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Броварського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_2, треті особи:
Міністерство юстиції України, Головне
управління юстиції у Київській області
про захист порушеного права, визнання
договору недійсним, розірвання
укладеного договору, відшкодування
збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у будинку АДРЕСА_1
було знайдено мертвою її матір ОСОБА_3,
про що її повідомили працівники
міліції.

До складу спадкового майна входили
грошові вклади в російських рублях.

Позивач звернулась до приватного
нотаріуса ОСОБА_2, який пояснив, що
спадкову справу він відкриє після
оплати нотаріальних послуг у розмірі
3000 грн.

15 липня 2011 року вона передала нотаріусу
гроші в сумі 3000 грн.. ОСОБА_2, отримавши
від неї передоплату будь-якого
письмового документа, який би
підтверджував факт отримання ним цих
коштів не надав.

Письмову угоду з приватним нотаріусом
ОСОБА_2 про надання їй нотаріальних
послуг по оформленню спадкового майна
між останнім та нею, ОСОБА_1, її
чоловіком ОСОБА_4 у письмовій формі
вони не оформляли.

Вважає, що нотаріус умисно не вияснив
яка сума грошей знаходиться на рахунку
її померлої матері у банку.

19 липня 2011 року відповідач зробив витяг
із спадкового реєстру, відкрив
спадкову справу та зробив запити на
будинок і земельну ділянку.

Під час оформлення спадкового майна
позивачка особисто виготовляла
технічний паспорт на спадковий
житловий будинок, займалась
переоформленням прибудинкової книги,
здійснювала оплату послуг, робила
витяг із технічної документації щодо
земельної ділянки, самостійно
займалась приватизацією спадкової
земельної ділянки та надала
відповідачу ОСОБА_2 усі необхідні йому
документи. Також сама з'ясовувала про
наявність іншого спадкового майна у
місті Артемівськ.

25 січня 2012 року нотаріус ОСОБА_2 видав
їй свідоцтво про право на спадщину на
спадковий житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1. При
цьому вона сплатила ще 200 грн., але
розписки знову не отримала.

Вважаючи, що відповідач ОСОБА_2 її
обманює, його дії під час оформлення її
спадкових прав є неправомірними вона
зверталася із скаргами до Головного
управління юстиції у Київській області
та Міністерство юстиції України. 13
серпня 2012 року приватний нотаріус
ОСОБА_2 виніс постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину
за законом на земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на вимоги Закону України
«Про захист прав споживачів»,
відповідач ОСОБА_2 не виконав умови
укладеного між ними усного договору
від 15 липня 2011 року, тобто допустив
нечесну підприємницьку діяльність, яка
полягає у його безпідставному ухиленні
від виконання своїх обов'язків, а також
введенні її в оману при укладенні
спірної усної угоди щодо повного її
виконання, тому вона понесла збитки у
вигляді упущеної вигоди.

Сплачені нею кошти відповідач ОСОБА_2
добровільно повертати не бажає, що
стало причиною її звернення до суду за
захистом порушених прав. ОСОБА_2
повинен відшкодувати їй збитки в
розмірі 4000 грн.

Крім цього, протиправними діями ОСОБА_2
їй завдана ще й моральна шкода, яка
полягає у душевних переживаннях і
стражданнях внаслідок не виконання
відповідачем належним чином взятих
зобов'язань відповідно до укладеної
угоди від 15 липня 2011 року, яку вона
оцінює в розмірі трьох мінімальних
заробітних плат в сумі 3654 грн.

З урахуванням уточнення позовних
вимог, просила: захистити її порушене
право шляхом визнання дій приватного
нотаріуса Броварського міського
нотаріального округу у Київській
області ОСОБА_2 неправомірними; визнати
недійсним та розірвати усний договір
про надання нотаріальних послуг від 15
липня 2011 року, укладений між нею і
ОСОБА_2; стягнути з відповідача ОСОБА_2
на її користь 4000 грн. завданих їй
збитків та моральну шкоду в розмірі 3654
грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 03 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, що були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_3, після смерті якої
відкрилася спадщина на все належне їй
майно. Спадкоємцем першої черги за
законом після смерті останньої є
позивач ОСОБА_1, яка 15 липня 2011 року
подала приватному нотаріусу
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 заяву про прийняття
спадщини та про видачу їй свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті матері.

У цій же заяві позивач зазначала, що
документи, які стосуються оформлення
спадкових прав, нею будуть подані
додатково.

Із квитанції № 57, виданої приватним
нотаріусом ОСОБА_2 видно, що позивачем
ОСОБА_1 15 липня 2011 року сплачено 150 грн.
за вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до витягу про реєстрацію у
Спадковому реєстрі № 29439032 спадкова
справа № 05/2011 щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 заведена 19
липня 2011 року приватним нотаріусом
Броварського міського нотаріального
округу Київської області ОСОБА_2 за
заявою спадкоємця ОСОБА_1

25 січня 2012 року приватний нотаріус
ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 свідоцтво про
право на спадщину за законом на
нерухоме майно - житловий будинок -
«А-1», та надвірні будівлі: гараж - «Б»,
вбиральня - «В», колодязь - «К», тротуар -
«Т», огорожа - «N», що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване в
реєстрі за № 110.

У судовому засіданні встановлено, що
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 110441,
виданий на ім'я ОСОБА_3, заламінований
після її смерті позивачем ОСОБА_1

Із листа першого заступника начальника
головного управління юстиції у
Київській області Красавіної Т.М. від 17
травня 2012 року № Б-702-14, адресованого
ОСОБА_1, вбачається, що за результатами
перевірки, проведеної з витребуванням
пояснень від приватного нотаріуса
ОСОБА_2 та копій документів, спадкове
майно після смерті ОСОБА_3 складається
з житлового будинку із надвірними
будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1
грошових вкладів з відповідними
відсотками та компенсаціями, земельної
ділянки площею 0,0701 га за вказаною
адресою, житлового будинку із
господарськими будівлями і спорудами
та земельної ділянки площею 589,45 м.2, що
розташовані у АДРЕСА_2.

Цією ж перевіркою встановлено, що
наданий ОСОБА_1 оригінал державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯК № 110441, виданий на ім'я
її матері ОСОБА_3 є заламінованим, тому
у нотаріуса відсутня можливість
проставити на ньому відмітку про
перехід права власності.

25 січня 2012 року відповідачем ОСОБА_2 за
№ 05/01-16 був направлений запит до
Комунального підприємства
«Артемівське бюро технічної
інвентаризації» про надання витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно - на вказаний вище житловий
будинок у місті Артемівську Донецької
області, проте відповідь та
правовстановлюючі документи на це
майно йому не були надані.

01 грудня 2011 року нотаріус ОСОБА_2 за вих.
№ 74/01-16 направляв запит до Відкритого
акціонерного товариства «Державний
ощадний Банк України» (далі - Ощадбанк)
щодо надання довідки про залишок
грошових вкладів померлої ОСОБА_3 та
наявність заповідального
розпорядження, на який 21 грудня 2011 року
відділенням Ощадбанку нотаріусу була
направлена довідка із зазначеною
інформацією.

Також у вказаному листі позивачу
ОСОБА_1 роз'яснено, що для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом на грошові вклади їй необхідно
звернутися до приватного нотаріуса
ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом на
грошові вклади.

У листі заступника начальника
Головного управління юстиції
Київської області Коновал Н.Ю. від 23
серпня 2012 року за № Б-1365 позивачу за
результатами додаткової перевірки,
проведеної з урахуванням фактів та
обставин, викладених у її скарзі,
повідомлено, що оплата за вчинення
нотаріальних дій приватними
нотаріусами врегульовано ст. 31 Закону
України «Про нотаріат», якою
передбачено, що приватні нотаріуси за
вчинення нотаріальних дій справляють
плату, розмір якої визначається за
домовленістю між нотаріусом і
громадянином або юридичною особою.
Оплата додаткових послуг правового
характеру, що надаються приватними
нотаріусами і не належать до
вчинюваної нотаріальної дії,
провадиться за домовленістю сторін.

Що стосується отримання свідоцтв про
право на спадщину на грошові вклади,
облігації та житловий будинок, що
знаходиться у м. Артемівську, то у
матеріалах спадкової справи відсутні
заяви позивача ОСОБА_1 про видачу їй
свідоцтв про право на спадщину на це
спадкове майно, а також необхідні для
видачі цих свідоцтв належні документи.

Також у даному листі вказано, що в ході
додаткової перевірки не встановлено
підстав, визначених ст. 12 Закону
України «Про нотаріат», які давали б
право анулювати свідоцтво про право на
зайняття нотаріальною діяльністю
ОСОБА_2

13 серпня 2012 року приватним нотаріусом
ОСОБА_2 винесено постанову про відмову
позивачу ОСОБА_1 у вчиненні
нотаріальних дій щодо видачі їй
свідоцтв про право на спадщину за
законом на земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1
оскільки державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯК № 110441 заламінований,
що унеможливлює проставляння на ньому
відмітки про перехід права власності
та порушує ст. 47 Закону України «Про
нотаріат».

Ст. 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За змістом положень ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
нотаріат» правовою основою діяльності
нотаріату є Конституція України, цей
Закон, інші законодавчі акти України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 цього ж Закону
нотаріус зобов'язаний: здійснювати
свої професійні обов'язки відповідно
до цього Закону і принесеної присяги.

За змістом ст. 31 Закону України «Про
нотаріат» приватні нотаріуси за
вчинення нотаріальних дій справляють
плату, розмір якої визначається за
домовленістю між нотаріусом та
громадянином або юридичною особою.

Оплата додаткових послуг правового
характеру, що надаються приватними
нотаріусами і не належать до
вчинюваної нотаріальної дії,
провадиться за домовленістю сторін.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 49 даного
Закону нотаріус або посадова особа, яка
вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, якщо:
вчинення такої дії суперечить
законодавству України та не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, не приймає для
вчинення нотаріальних дій документи,
якщо вони не відповідають вимогам,
встановленим у статті 47 цього Закону,
або містять відомості, передбачені
частиною третьою статті 47 цього Закону.

Відповідно до п. 216 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України затвердженої
наказом Міністерства юстиції України 03
березня 2004 року за № 20/5, видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
провадиться нотаріусом після подання
правовстановлювальних документів про
належність цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Згідно із п. 4.18 глави 10 розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі -
Порядок), якщо до складу спадкового
майна входить нерухоме майно, що
підлягає реєстрації (за винятком
земельної ділянки), нотаріус вимагає,
крім правовстановлюючого документа,
витяг з Реєстру прав власності.

У пункті 4.20 цього ж Порядку
передбачено, що видача свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку
нотаріусом проводиться на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку, витягу з Державного
земельного кадастру про відсутність
обмежень на земельну ділянку, витягу з
Поземельної книги, а також витягу з
технічної документації з нормативно
грошової оцінки земель. Про видачу
свідоцтва про право на спадщину
нотаріус проставляє відмітку у
верхньому лівому куті державного акта
на право власності на земельну ділянку
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
посвідчення права власності на
земельну ділянку» від 06 травня 2009 року
за № 439.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття,зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми
та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

У ч. 1 ст. 206 ЦК України передбачено, що
усно можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової має наслідком їх
недійсність.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 26,
27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснив, що під час
судового розгляду предметом
доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше юридичне
значення для вирішення справи (причини
пропуску позовної даності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення. Суд не бере до розгляду докази,
які не стосуються предмета
доказування. Виходячи з принципу
процесуального рівноправ'я сторін та
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (ст.ст. 58, 59 ЦПК
України)

в порядку, передбаченому ст. ст. 85, 187, 189
ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції вважав, що дії приватного
нотаріуса Броварського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_2 щодо оформлення
спадкових прав ОСОБА_1 відповідали
вимогам закону.

Відмовляючи у позові, він дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
будь-яких належних і допустимих
доказів того, що 15 липня 2011 року між
приватним нотаріусом ОСОБА_2 і
позивачем ОСОБА_1 в усній формі було
укладено договір, за умовами якого
відповідачу було передано 3000 грн. і
відповідно до умов якого останній взяв
на себе зобов'язання щодо оформлення
всіх необхідних документів щодо
оформлення спадкових прав, позивачем
не надано, а тому позов задоволенню не
підлягає.

Розглядаючи справу суд першої
інстанції встановив дійсний склад
правовідносин та вірно застосував
норми права.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 317, ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 03 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: