Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року Галицький
районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді - Городецької
Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю представників

позивача Семенюк С.Я..,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Львівської
обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договорів купівлі-продажу
квартири недійсними та застосування
наслідків визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

14.09.2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
недійсним договорів купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладених 04.12.2009р. між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 22.12.2010 р. між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6; зобов'язати ОСОБА_6 повернути
ОСОБА_5 22 283 грн., а ОСОБА_5 повернути
ОСОБА_4 20 701 грн.; зобов'язати ОСОБА_6
звільнити та передати квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_4 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 27.10.2009 року
Галицьким районним судом м.Львова було
винесено ухвалу про накладення арешту
на грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та на
рухоме і нерухоме майно, яке належить
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, як забезпечення
позову ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№010/08-3/3315/в від 13.11.2007р. Однак,
незважаючи на заборону, 04.12.2009р. ОСОБА_4
відчужила ОСОБА_5 спірну квартиру, яку
22.12.2010р. ОСОБА_5 відчужив ОСОБА_6 Таким
чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за відсутності
права на відчуження спірної квартири
внесли неправдиві відомості до
положень договорів купівлі-продажу
квартири від 04.12.2009р. та від 22.12.2010р., за
якими спірна квартира в спорі та під
забороною не перебувала. 24.09.2010р.
Галицьким районним судом м.Львова було
винесено рішення по справі №2-265/2010,
яким позов банку задоволено повністю
та стягнено з ОСОБА_4 та ОСОБА_7
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 309 870,16 доларів США. Вважає, що
вказаним незаконним відчуженням
спірної квартири порушено їх право на
належне виконання ОСОБА_4 рішення
Галицького районного суду м.Львова від
24.09.2010 р. та погашення заборгованості.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала з підстав,
викладених у фабулі позовної заяви.
Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечила, з підстав
викладених у письмових запереченнях.
Просить відмовити у задоволенні
позову.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому
засіданні проти позову заперечив з
мотивів, викладених у письмових
запереченнях.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце слухання
справи, про причини неявки суд не
повідомив, а тому суд ухвалив слухати
справу у їх відсутності на підставі
наявних у справі доказів відповідно до
ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Львівської
обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2007 року між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 010/08-3/3315в,
за умовами якого ОСОБА_4 отримала
кредит у розмірі 300 000 дол. США на строк
до 12.11.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Галицького районного суду
м.Львова від 27.10.2009 року було накладено
арешт на грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_7
та на рухоме і нерухоме майно, яке
належить ОСОБА_4 та ОСОБА_7, як
забезпечення позову ПАТ «Райфайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №010/08-3/3315/в від 13.11.2007р. /а.с.7/,
а рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 24.09.2010р. позов банку
задоволено повністю та стягнено з
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заборгованість за
кредитним договором в розмірі 309 870,16
доларів США /а.с.8/.

Також судом встановлено, що постановою
начальника відділу від 02.12.2009 року
скасована постанова про відкриття
виконавчого провадження від 24.11.2009 року
на виконання ухвали Галицького
районного суду від 27.10.2009р. про
накладення арешту на грошові кошти
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та на рухоме і
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 та
ОСОБА_7, як забезпечення позову ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4,
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за
кредитним договором №010/08-3/3315/в від
13.11.2007р. та 02.12.2009 року державним
виконавцем винесена постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, що стверджується
повідомленням Галицького ВДВС ЛМУЮ від
02.12.2009р. /а.с.9/.

Крім того, встановлено, що спірна
квартира АДРЕСА_1 була предметом
застави за кредитним договором та
договором іпотеки №0869-ІД від 26.03.08р.
укладених між ОСОБА_4 та ПАТ
«Прокредитбанк», і не являлась
предметом застави при укладенні
кредитного договору між ОСОБА_4, ОСОБА_7
та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

04.12.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 /а.с.10-11/, а 22.12.2010 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
/а.с.12-13/.

Виходячи з витягу про реєстрацію у
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна № 25557946 від
04.12.2009 року, єдиним обтяжувачем
квартири АДРЕСА_1 є ПАТ
«ПроКредитБанк», який в свою чергу
листом № 35-2/09/122 від 03.12.2009 року надав
згоду на зняття заборони відчуження з
квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого дана
квартира була реалізована
відповідачем ОСОБА_4 шляхом укладення
оспорюваного правочину з відповідачем
ОСОБА_5

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені статтею 16 ЦК України.

Виходячи з правовідносин у яких
перебувають позивач і відповідач
ОСОБА_4, а саме укладення 13.11.2007 року
кредитного договору № 010/08-3/3315в, право
вибору способу судового захисту
порушених прав позивача передбачено
саме умовами укладених сторонами
кредитного та іпотечного договорів, в
даному випадку такими є дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у позові.

Судом встановлено, що позивач
скористався своїм правом захисту
порушених прав, внаслідок невиконання
відповідачем ОСОБА_4 умов укладених
договорів, що підтверджується рішенням
Галицького районного суду м.Львова від
24.09.2010 року, яким позов Банку щодо
стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 309 870,16 доларів США задоволено
повністю, рішення суду набрало
законної сили 24.09.2010 року.

З урахуванням приписів статті 215 ЦК
України розмежовуються види
недійсності правочинів, а саме:
нікчемні правочини, недійсність яких
встановлена законом (частина перша
статті 220, частина друга статті 228 ЦК
України), і оспорювані, які можуть бути
визнані недійсними лише в судовому
порядку за позовом однієї з сторін,
іншої заінтересованої особи, прокурора
(зокрема, частина перша статті 227,
частина перша статті 229, частина перша
статті 230, частина перша статті 232 ЦК
України), відповідно до наданих
сторонами пояснень та доводів
позивача, договори купівлі-продажу є
оспорюваними позивачем, як
заінтересованою особою, правочинами.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
ВСУ від 06.11.2009 N 9 „ Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними " реституція як
спосіб захисту цивільного права
(частина перша статті 216 ЦК України
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК
України не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників чи заінтересованих
осіб про визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання індикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК".

Звернення до суду з позовом про
визнання судом правочинів, в даному
випадку (договорів купівлі-продажу)
недійсними є наслідком їх вчинення з
порушенням закону, а не заходом
відповідальності сторін за виконання
чи невиконання укладених між сторонами
зобов'язань.

Виходячи з доводів позивача
ототожнення правових підстав
недійсності правочину з підставами
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язань, що виникли з
такого правочину, а саме наявністю
заборгованості відповідача ОСОБА_4 за
кредитним договором, є помилковим у
зв'язку з тим, що такі підстави різні за
своєю правовою природою та характером
правовідносин. Позивач у відповідності
до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України не довів
відсутність в учасників оспорюваних
правочинів наміру створити юридичні
наслідки на момент вчинення
правочинів.

Особами, які беруть участь у справі
про визнання правочину недійсним, є
насамперед сторони правочину. Оскільки
Публічне акціонерне товариство „
Райффайзен банк Аваль " не є ні стороною
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного між мною та ОСОБА_5,
та посвідченого 04.12.2009 р. приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу Сиротяком Ю.Р.,
реєстровий № 3592, та договору
купівлі-продажу цієї ж квартири,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідченого 22.12.2009 р. приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу Сиротяком Ю.Р.,
реєстровий № 3161, ніколи не було
власником спірної квартири, яка є
предметом цих договорів, воно не має
права звертатися з позовом про
визнання недійсними цих договорів, тим
більше з віндикаційним позовом про
витребування квартири від
добросовісних набувачів у користь
відповідача ОСОБА_4

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позов Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Львівської
обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» є безпідставним та
необґрунтованим, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 15, 215-216, 220, 228-230, 388 ЦК
України, Постановою Пленуму ВСУ від
06.11.2009 N 9 „ Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними ", суд, -

в и р і ш и в :

у позові Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Львівської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом 10-ти днів з
дня його проголошення.

Суддя
Л.М.Городецька