Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2052/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

30.07.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Белінської І.М., Суржика М.М.,

за
участю секретаря - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 26 травня
2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 26 травня 2014 року відмовлено
повністю в задоволені за позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у зв'язку із спливом позовної давності.

Не погоджуючись з цим рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення про задовольнити його позовних
вимог. В обґрунтування скарги послався
на те, що відповідно до п. 9.12 Умов
надання банківських послуг та у зв'язку
з тим, що жодна із сторін не заявила про
припинення договору, строк його дії
щорічно продовжується на наступні
дванадцять місяців і договір є діючим.
Перебіг строку давності починається
після закінчення строку дії договору, а
тому вважає, що позов пред'явлено без
пропуску встановленого строку
звернення до суду. Суд невірно
застосував норми матеріального права,
а саме безпідставно застосував с. 257 ЦК
України і проігнорував норму ч. 1 ст. 259
цього ж Кодексу.

Відповідач надіслав письмові
заперечення на апеляційну скаргу в
яких вказує на безпідставність
твердження позивача про неправильне
застосування судом позовної давності.
На його переконання позовна давність
за вимогами позивача спливла зі
спливом строку дії виданої платіжної
картки.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги та на питання суду пояснив, що
строк дії виданої у 2007 році відповідачу
картки сплив у березні 2010 року. Пам'ятка
клієнта при оформленні кредитного
договору з відповідачем не
оформлювалася, обов'язковий
мінімальний платіж для позичальника не
встановлено. Останній платіж було
здійснено відповідачем 25 лютого 2009
року у сумі 100 грн. на погашення комісії.

Відповідач, повідомлений про час і
місце розгляду справи, в судове
засідання особисто не з'явилася.

Представник відповідача заперечив
доводи апеляційної скарги та додатково
пояснив, що кредитну картку після
закінчення строку її дії, втрачено
відповідачем, а тому вона не може бути
надана суду.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та вимог, пред'явлених сторонами в суді
першої інстанції, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області вважає, що апеляційна скарга
підлягають відхиленню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
23 березня 2007 року ОСОБА_2, отримала
кредит у ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником якого являється ПАТ
КБ «ПриватБанк») у розмірі 25000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % річних (3% на місяць) на суму
залишку заборгованості з кінцевим
строком дії кредитного ліміту, що
відповідає кінцевому строку дії
картки.

Згідно пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які разом
із Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_2 складають між
банком і відповідачем договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

Заборгованість по картковому
рахунку в повному розмірі виникла 30
липня 2010 року.

У порушення норм ЦК України та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, у зв'язку із чим станом на 31
жовтня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 16124 грн. 37 коп.,
яка складається з: 4290 грн. 97 коп. -
заборгованість за кредитом; 8114 грн.785
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; 2474 грн. 60 коп. -
заборгованість по комісії; а також
штрафи відповідно до пункту 8.6 умов і
правил надання банківських послуг: 500
грн. - штраф (фіксована частина) і 744 грн.
02 коп. - штраф (відсоткова складова).

Відповідач під час розгляду справи
заявив про застосування наслідків
спливу позовної давності за
пред'явленими вимогами позивача.

Встановлені судом першої інстанції
обставини справи не оспорюються.

Крім того, з матеріалів справи та
пояснень представника позивача
вбачається, що 13 січня 2009 року банком
було встановлено кредитний ліміт за
виданою відповідачу по справі
кредитній картці у сумі 4300 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позов було пред'явлено позивачем після
спливу строку позовної давності.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в цілому
погоджується з висновком суду, яким
обґрунтовано відмову в задоволенні
позову.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Кредитний договір між позивачем і ЗАТ
КБ «ПриватБанк» був укладений шляхом
подання позичальником заяви від 28
березня 2007 року про видачу кредитної
картки з встановленням кредитного
ліміту та погодження позичальником
встановлених банком Умов надання
банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою і
Тарифів банку.

Згідно службових відміток банку на
заяві позичальника (а.с. 8), їй видано
платіжну картку 622434.

Факт отримання цієї платіжної картки
визнано представником відповідача.

Позивачем не надано Пам'ятки клієнта у
якій, відповідно до п. 5.3. Правил
користування платіжною карткою (які є
частиною укладеного між сторонами
договору), сторони могли визначити
мінімальний обов'язків щомісячний
платіж позичальника за договором.
Згідно пояснень представника позивача
така Пам'ятка не оформлювалася і розмір
обов'язкового мінімального платежу для
відповідача не встановлювався, а тому
строк повернення кредиту та сплати
процентів регулюється п. 5.4. Правил
користування платіжною карткою.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Кредитну картку відповідач не надала,
стверджуючи про її втрату, однак згідно
інформації наданої позивачем з
електронної бази даних строк дії
виданої 28 березня 2007 року відповідачу
кредитної картки 622434
встановлений по березень місяць 2010
року, а тому дія картки закінчилася 31
березня 2010 року і цієї дати відповідач
мала остаточно повернути кредит у
повному обсязі.

Згідно пояснень представників сторін
перевипуск платіжної картки не
здійснювався і нова картка не
видавалася відповідачу.

Згідно розрахунку заборгованості,
останній платіж по кредитному договору
здійснено відповідачем 25 лютого 2009
року, але не в повному обсязі
зобов'язання, які є невиконаними.

Колегія суддів вважає, що з 1 квітня 2010
року почався перебіг позовної давності
за вимогами позивача про повернення
кредиту, який сплив 31 березня 2013 року.
Однак позов пред'явлено позивачем лише
4 лютого 2014 року, тобто після спливу
встановленого законом строку.

Перебіг позовної давності за вимогами
позивача про стягнення заборгованості
по процентах та комісією, яка виникла з
липня 2007 року і в подальшому
змінювалася в бік збільшення, почався
після несплати чергового платежу і
сплив разом із спливом трирічного
строку з дня настання строку виконання
зобов'язання за відповідний місяць.

Аналогічний правовий висновок зробив
Верховний Суд України у справі № 6- 14цс14
від 19 березня 2014 року, а саме:
«Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору».

Відповідно до ст. 266 ЦПК України зі
спливом позовної давності за основою
вимогою позивача, спливла позовна
давність і до додаткових вимог.

Укладений між сторонами договір не
містить умов про збільшення
встановленої ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовної давності.

Позивач також не навів обставин
які б вказували на зупинення або
переривання перебігу цього строку.

Висновок суду про те, що перебіг
позовної давності за вимогами позивача
розпочався з 30 липня 2010 року є
неправильним так, як суд не врахував
положення п. 5.4 Правил користування
платіжною карткою а також не врахував,
що після 30 липня 2010 року заборгованість
відповідача перед позивачем
продовжувала збільшуватися за рахунок
нарахування процентів за користування
кредитним лімітом.

Однак неправильне визначення судом
початку перебігу позовної давності не
вплинуло на правильність висновку суду
по суті спору в цілому.

З урахуванням зробленої
представником відповідача у суді
першої інстанції заяви про
застосування наслідків спливу
позовної давності (а.с. 58), суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову позивача.

Колегія суддів дійшла висновку, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, чого доводи
викладенні в апеляційній скарзі не
спростовують, а тому, відповідно до ч. 1
ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення
Знам'янського міьскрайонного суду
Кіровоградської області від 26 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: