У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до державного підприємства
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,
за касаційною скаргою державного
підприємства «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» на
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 11
лютого 2014 року та рішення апеляційного
суду Івано-Франківської області від 25
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з указаним позовом. Зазначав, що
відповідач наказом № 87 від 15 липня 2013
року звільнив його з роботи з посади
начальника ВТК за п. 1 ст. 40 КЗпП України
у зв'язку з скороченням штату без
погодження такого звільнення з
профспілковим комітетом, членом якого
він є. Крім того зазначав, що відповідач
належним чином не обгрунтував причини
скорочення працівників та зміни в
штатному розкладі підприємства.
Посилаючись на наведене, просив
задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 11
лютого 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від
25 березня 2014 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано- Франківської області від 11
лютого 2014 року скасовано, ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на
посаді начальника відділу технічного
контролю ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод». Стягнуто
з ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 15 липня 2013
року по день ухвалення рішення в сумі 22
317 грн 64 коп. з урахуванням обов'язкових
платежів. В іншій частині позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
відшкодування судових витрат.

ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод»
звернулося до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм
процесуального права, закрити
провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
позивача звільнено з дотриманням норм
трудового законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що позивача звільнено з порушенням
вимог трудового законодавства.

Однак з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 згідно
наказу № 132 від 3 липня 2003 року працював
на державному підприємстві «Івано-
Франківський котельно-зварювальний
завод» на посаді начальника відділу
технічного контролю.

Наказом директора державного
підприємства «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» № 87 від 15
липня 2013 року ОСОБА_3 звільнено з роботи
з посади начальника ВТК за п.1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з скороченням штату.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника, у
тому числі спори про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Згідно ч. 7 статті 12 ГПК України, справи
у спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України підвідомчі господарським
судам.

Абзацом 9 ст. 16 ГПК України встановлено
виключну підсудність справ
господарським судам і зазначено, що
справи у майнових спорах, передбачених
пунктом 7 частини першої статті 12 цього
Кодексу, розглядаються господарським
судом, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство.

Із ухвали господарського суду
Івано-Франківської області від 22
серпня 2013 року, що додана до касаційної
скарги, вбачається, що за заявою
директора ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» стосовно
даного підприємства порушено
провадження у справі про банкрутство
та відкрито процедуру санації.

Крім того, до справи долучено витяг із
єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, де
зазначено що 6 вересня 2013 року стосовно
державного підприємства
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» порушено
справу про банкрутство.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Апеляційний суд перевіряючи рішення
суду першої інстанції по суті на
вказані положення законів уваги не
звернув, не з'ясував можливість
розгляду справи в порядку цивільного
судочинства, не перевірив чи входить
позивач до категорії осіб, справи про
поновлення на роботі яких у випадку
порушення справи про банкрутство
особи, з якою вони перебувають у
трудових відносинах, підлягають
розгляду у господарських судах.

Допущені апеляційним судом порушення
ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України унеможливили
встановлення фактичних обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а тому ухвалене ним
рішення не може вважатись законним і
обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд до цього
суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного
підприємства «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2014 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до цього
суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: В.І. Амелін Т.П.
Дербенцева С.О. Карпенко
М.І. Наумчук