Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/2459/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

30 липня 2014 року
Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

у складі: головуючого судді
Коренюка В.П.

при секретарі
Мейнарович Л.А.

за участю позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 1 у м. Коростені
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на час навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись в суд з позовом до
відповідача, в якому зазначили, що
відповідач являється їхнім батьком, з
яким їхня мати розірвала шлюб, а вони
залишились проживати з матір'ю ОСОБА_4.
На їхнє утримання з відповідача
стягувались аліменти до виповнення
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
З 1 вересня 2013 року вони навчаються на
першому курсі денного відділення:
ОСОБА_1 - Житомирського державного
університету ім. І.Франка, а ОСОБА_2 -
Національного транспортного
університету. Оскільки відповідач
офіційно працює у ВП ДТГО "ПЗЗ"
Коростенське БМЕУ-4, то вони вважають,
що він має постійний дохід, а тому
фактично може надавати матеріальну
допомоги. Просили суд стягувати з
відповідача на їх користь аліменти у
розмірі 1/3 частини з усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку кожній дитині
щомісяця до закінчення навчання.

Під час розгляду даної цивільної
справи позивачі уточнили свої позовні
вимоги та просили суд постановити
рішення про стягнення з відповідача на
їх користь аліменти у розмірі по 1/6
частині на кожну з усіх видів доходів
відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на період
навчання.

В судовому засіданні позивачі свої
позовні вимоги підтримали з підстав,
зазначених у позовній заяві. Вважають,
що відповідач має змогу надавати їм
матеріальну допомогу на час навчання,
якої вони потребують.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив проти позову та просив
відмовити в його задоволенні, оскільки
йому коштів не вистачає на своє
утримання.

Проаналізувавши пояснення сторін в їх
сукупності з матеріалами справи та
наданими сторонами доказами, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачі по
справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
являються дочками ОСОБА_3 (а.с.2, 3) і в
даний час навчаються на першому курсі
(за денною формою навчання) в: ОСОБА_1 -
Житомирського державного університету
ім. І.Франка, а ОСОБА_2 - Національного
транспортного університету, що
вбачається з довідок №№ 45, 239 від 02.04.2014
року та №№ 204, 205 від 03 і 04.04.2014 року (а.с.4,
5). Термін навчання встановлено з 1
вересня 2013 року по 30 червня 2017 року.

Шлюб між ОСОБА_4 (матір'ю позивачів) та
відповідачем ОСОБА_3 (батьком
позивачів) розірвано 16.04.2010 року (а.с.10).

Згідно ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу
України - "Якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 Сімейного
кодексу України. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином."

Встановлено судом і те, що до
повноліття позивачів, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року з відповідача
стягувались аліменти на користь ОСОБА_4
на утримання позивачів згідно рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 18.01.2010 року
(а.с.11).

З довідок видно, що відповідач працює у
Коростенському будівельно - монтажному
управлінні № 4 на посаді бетоняра,
заробітна плата у якого складає у
середньому 1483,08 грн. (а.с.16, 29), що є
значно меншою ніж отримує мати
позивачів - ОСОБА_4, розмір якої у
середньому становить 2390,37 грн. (а.с.28).

Також позивачка ОСОБА_2 за увесь час
навчання з вересня 2013 року по травень
2014 року мала доход у сумі 7121,02 грн.
(а.с.18), а ОСОБА_1 за увесь час навчання з
вересня 2013 року по квітень 2014 року мала
доход у сумі 3650 грн. (а.с.20).

Отже із наданих сторонами доказів та
доведеними перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
відповідач ОСОБА_3 на даний час не має
змоги надавати позивачам матеріальну
допомогу на їх утримання.

При цьому суд приймає до уваги і те, що
позивач за місцем свого проживання
АДРЕСА_1 проживає один і заборгованість
за комунальні послуги становить значні
суми. Бере до уваги суд і заробітну
плату матері позивачів, отримувану
стипендію позивачами.

Тому суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову на даний час слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213 - 218
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст.182, 187, 189 - 192, 194 - 197, 198 - 200
Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на час навчання - відмовити
за його безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особа, яка не
була присутня у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
може подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Коростенського
міськрайонного суду

Житомирської області
В. П.
Коренюк