АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/732/14
Справа № 610/3340/13-ц
Головуючий 1 інст. -Тімонова В.М.
Категорія :договірні
Р І ШЕ Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Пономаренко Ю.А.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Харківської
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_3, за участю третьої
особи ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в собі Харківської
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» про визнання припиненим
договору поруки, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
АвалЬ» звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про
стягнення на підставі договору поруки ,
укладеного банком з відповідачем 21
грудня 2007 року на забезпечення
виконання ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором від 21 грудня 2007
року заборгованості станом на 9 серпня
2013 року 190308,58 доларів США,
еквівалентних за курсом НБУ 1521136,45 грн.

На обґрунтування позовних вимог банк
посилався на те, що згідно умов
кредитного договору ОСОБА_5 отримала
кредит у розмірі 145000 доларів США, з
оплатою за користування запозиченими
коштами 12,5% річних з погашенням
заборгованості відповідно графіку до 21
грудня 2017 року, які своєчасно не
сплачує, внаслідок чого виникла
прострочена заборгованість по кредиту,
відсотках у зв'язку з чим банком
нарахована пеня по кредиту у розмірі
55891,13 грн., відсотках - 47496,46 грн.

З таких підстав, відповідно до умов
договору поруки, норм ст..ст.553,554 ЦК
України банк просив стягнути з ОСОБА_3,
як поручителя боржника вказану суму
заборгованості, а у листопаді 2013 року
додатково 3441 грн. витрат на сплату
судового збору.

ОСОБА_3 у листопаді 2013 року пред'явив до
банку зустрічний позов про визнання
договору поруки припиненим , з
посиланням на те, що протягом
січня-травня 2009 року без його участі
укладені додаткові угоди від 6 січня 2009
року та від 28 травня 2009 року про зміни
умов кредитного договору, а також на
те, що рішеннями Київського районного
суду м.Харкова від 19 квітня 2012 року
стягнуто з ОСОБА_5 на користь банку
1257378,45 грн. її заборгованості по
кредитному договору.

Зазначивши, що зміни зобов'язання
боржника за кредитним договором до
ст..559 ЦК України є підставами для
припинення поруки, ОСОБА_3 просив суд
задовольнити його позов, а банку -
відмовити.

Ухвалою суду від 25 листопада 2013 року
позовні вимоги банку та ОСОБА_3
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року позов банка
задоволено. У зустрічному позові
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати у зв'язку з
неправильним застосуванням судом норм
матеріального і процесуального права,
новим рішенням його позов , як
підставний, задовольнити, а банку -
відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
заперечення проти них, колегія
відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України
вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, рішення районного суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення його позову про визнання
договору поруки припиненим та залишити
позов банку про стягнення з нього
заборгованості ОСОБА_5 за кредитним
договором без задоволення, виходячи з
наступного.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним й
обґрунтованим, таким, яким суд
виконавши усі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Під час ухвалення рішення суд, за
нормою ч.1 ст.214 цього Кодексу, вирішує
питання про наявність обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин та яка
правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_5, третя особа у справі, укладено
кредитний договір за умовами якого
ОСОБА_5, отримала кредит у розмірі 145000
доларів США зі сплатою 12,75% річних та
погашення заборгованості відповідно
встановленого графіку до 21 грудня 2017
року.

На забезпечення виконання боржником
кредитних зобов'язань 21 грудня 2007 року
банком укладено договір поруки з
ОСОБА_3, який прийняв зобов'язання у
випадку невиконання ОСОБА_5 своїх
зобов'язань повернути кредит, відсотки
за його використання, комісійну
винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в
розмірах, строки та у випадках
передбачених кредитним договором.

Відповідно до п.4.2 договору порука
припиняється в межах трирічного строку
з дня настання виконання боргового
зобов'язання, якщо банк не пред'явить
вимоги до поручителя.

У зв'язку з порушенням боржником
прийнятих за кредитним договором
зобов'язань , з урахуванням укладання
додаткової угод від 6 січня 2009 року про
зміну графіку погашення
заборгованості ОСОБА_5, рішенням
Київського районного суду м.Харкова
від 19 квітня 2012 року з уточненнями
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 23 липня 2012 року
з неї стягнуто на користь банку 1257378,45
грн. заборгованості та звернуто
стягнення на предмет іпотеки, яке не
виконане.

Із розрахунку станом на 9 серпня 2013 року
заборгованість ОСОБА_5 по кредиту
складає 1521136,45 грн. еквівалентних за
курсом НБУ 190308,58 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги банку до
ОСОБА_3. заявлені до нього як до
поручителя боржника на підставах ч.1
ст.553, ч.1 ст.554, ч.4 ст.559 ЦК України та у
відповідності договору поруки від 21
грудня 2007 року внесених змін до цього
договору додатковою угодою від 6 січня
2009 року щодо предмету договору та зміни
графіку погашення заборгованості і
зміни зобов'язань ОСОБА_5 за додатковою
угодою з ними від 28 травня 2009 року про
внесення змін до кредитного договору,
суд дійшов висновку про під ставність
та обґрунтованість заявленого до нього
позову про стягнення заборгованих сум
по кредиту,відсотках, комісії та
штрафних санкцій, залишивши без
задоволення зустрічний позов про
визнання договору поруки припиненим,
як такого, що не ґрунтується на
матеріалах справи та є безпідставним.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна у зв'язку з
неправильним застосуванням судом норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини та вимог
процесуального права при вирішенні
справи.

Із змісту договору про внесення змін №
1 від 6 січня 2009 року до договору поруки
від 21 грудня 2007 року та додаткової
угоди № 2 від 28 травня 2009 року до
кредитного договору від 21 грудня 2007
року вбачається, що вони укладені за
участю ОСОБА_3, яким у зустрічному
позові оспорював ся цей факт, але при
розгляді справи судом клопотань про
проведення почеркознавчої експертизи
ним не було заявлено й судом в
порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України
ОСОБА_3 не був попереджений про
наслідки не вчинення вказаної
процесуальної дії.

Із висновку судової почеркознавчої
експертизи № 3432 від 12 червня 2014 року
Харківського НДІСЕ ім..Бокаріуса,
призначеною ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 25 лютого 2014
року, вбачається, що підпис від імені
ОСОБА_3 вчинений на договорі про
внесення змін № 1 від 6 січня 2009 року до
договору поруки від 21 грудня 2007 року в
рядку ОСОБА_3 та в додатковій угоді № 2
від 28 травня 2009 року до кредитного
договору від 21 грудня 2007 року, виконані
не ОСОБА_3, а іншою особою.

За своїм змістом внесені зміни до
кредитного договору зазначеною угодою
суттєво розширені підстави та умови
дострокового виконання боржником
зобов'язань за ініціативою банку та
розірвання цього договору, а саме
підстави визначені п.п.1.9.1-1.9.8 угоди, а
також змінені графік та умови
погашення на період кредитних канікул
та встановлено новий графік погашення
заборгованості без погодження з ОСОБА_3

Окрім цього із матеріалів справи
вбачається, що між кредитором і
боржником укладались додаткові угоди
до кредитного договору 30 вересня та 6
жовтня 2009 року без участі поручителя за
якими збільшувалась відповідальність
боржника, а позов до ОСОБА_3 пред'явлено
на підставах договору про внесення
змін до договору поруки, який ним з
банком за висновком експертизи не
підписувався, оспорюється та за
правилом ст..218 ЦК України вважається
неукладеним.

За нормою ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

З огляду на викладене та з урахуванням
внесених змін до кредитного договору,
за якими збільшені підстави для
дострокового виконання боргових
зобов'язань змінювались відсоткові
ставки без згоди ОСОБА_3, колегія вважає
його вимоги заявлені н а підставі норми
ч.1 ст.559 ЦК України обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволення, а
позов до нього про стягнення
заборгованості ОСОБА_5 за таких
обставин є такими, що не підлягає
задоволенню за безпідставністю
заявлених вимог.

Крім того у відповідно до ст..88 ЦПК
України, колегія вважає за необхідне
стягнути на користь ОСОБА_3 його судові
витрати по справленню судового збору
на звернення з позовом до суду,
апеляційне оскарження рішення
районного суду та оплаті експертних
досліджень.

Керуючис ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати припиненим договір поруки
№010-2/07/1-1345/2/07 від 21 грудня 2007 року,
укладеного ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі Харківської обласної дирекції,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_3.

У позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
ОСОБА_5 за кредитним договором від 21
грудня 2007 року відмовити.

Стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
на користь ОСОБА_3 6981,91 грн. судових
витрат.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді