Справа № 144/894/14-ц
Провадження № 2/144/245/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2014 р. Теплицький районний суд
Вінницької області

в складі : головуючої - судді
Задорожної Л.І.,

секретаря судового
засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Теплик
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину та стягнення
аліментів на утримання дружини до
досягнення дитиною трьох років,

установив :

В липні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 щомісячно, та
утримання дружини, яка доглядає дитину
до досягнення нею трирічного віку, в
розмірі 400 грн. щомісячно. Вказала, що
вона з відповідачем перебуває в
зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2011
року. Відповідач проживає окремо від
дитини. Неповнолітній син проживає
разом з нею, однак, відповідач
добровільно на його утримання коштів
не надає, не бажає домовитись про його
участь в утриманні сина. Вона не працює,
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною, тому має право на утримання
від чоловіка до досягнення дитиною
трьох років.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 частково змінила заявлені
вимоги, просить стягувати з
відповідача аліменти на сина в розмірі
? прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, вимоги
про стягнення аліментів на своє
утримання просить не розглядати.

Відповідач ОСОБА_2 позов
визнав.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
06 листопада 2011 року, про що в справі
міститься відповідне свідоцтво.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився
ОСОБА_4, батьком якого в свідоцтві про
народження записаний відповідач.

Відповідно довідки
виконавчого комітету Залузької
сільської ради Теплицького району за
№214 від 09 липня 2014 року ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з
позивачем ОСОБА_1.

Статтею 141 СК України
визначено, що мати та батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначається за
домовленістю між ними. Відповідно п. 17
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутись до
суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини другої
статті 51 Конституції України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою (ч. 3
ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181
СК України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є
право на утримання, яке
кореспондується з конституційним
обов'язком батьків утримувати дітей до
їх повноліття та знайшло своє
закріплення у Сімейному кодексі
України.

Стягнення аліментів на утримання
дитини є одним із способів захисту
інтересів дитини, забезпечення
одержання нею коштів, необхідних для її
життєдіяльності.

Відповідно до ст..182 СК
України, вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, суд вважає, що позов про
стягнення аліментів на неповнолітню
дитину підлягає задоволенню, і ,
враховуючи те, що позивач не працює,
постійного доходу не має, відповідач в
цій частині вимоги визнає, визначає
розмір аліментів в розмірі ?
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Судові витрати підлягають
стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.180,181,182,183,191
Сімейного кодексу України, ст.ст.
3,10,15,60,88,174,209,213,215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Бершадь
Вінницької області, ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 аліменти на сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 11 липня 2014 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий
збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Роз'яснити сторонам, що у
відповідності до ч.1 ст.192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Вінницької області.

Суддя