Справа №784/91/14 14.07.2014 14.07.2014 14.07.2014
Провадження №22-ц/784/1841/14
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.М., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Богуславською О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду
міста Миколаєва від 30 січня 2014 року,
ухвалене за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1 і ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - фізична особа -
підприємець ОСОБА_4, про дострокове
стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - Банк) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
дострокове стягнення в солідарному
порядку заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Мотивуючи свої вимоги Банк зазначав,
що 18 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», і фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 було
укладено генеральний кредитний
договір за №010/01-04/08-437, відповідно до
умов якого позичальнику ОСОБА_4
встановлено розмір позички (ліміт
кредитування) по всіх договорах,
укладених в рамках вказаного договору,
в розмірі еквівалентному 869 000 доларів
США. В рамках цього генерального
кредитного договору №010/01-04/08-437 від 18
липня 2008 року, сторонами укладено
кредитний договір №010/01-04/08-438,
за яким Банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії, а
позичальник зобов'язався отримати
кредит, використати його за цільовим
призначенням, повернути суму кредиту,
сплатити проценти за користування
кредитом та комісію, а також виконати
інші обов'язки, визначені даним
договором.

За умовами цього договору ОСОБА_4
надано кредит в сумі 869 000
доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між Банком та ОСОБА_1 і ОСОБА_3
18 липня 2008 року були укладені окремі
договори поруки за №010/01-04/08-437/1,
№010/01-04/08-437/2, відповідно до п. 1.2 яких
кожен поручитель на добровільних
засадах взяв на себе зобов'язання
відповідати перед Банком за
невиконання позичальником умов
генерального кредитного договору в
повному обсязі, а саме: повернути
кредит у сумі еквівалентній 869 000
доларів США, сплатити проценти за його
користування, комісійну винагороду,
неустойку (пеню, штрафи), в розмірі,
строки та у випадках, передбачених
кредитним договором.

Також, на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 25
вересня 2009 року між Банком та ОСОБА_5
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого остання передала в
іпотеку Банку належні їй на праві
власності нежитлові приміщення
магазину промислових товарів
загальною площею 30.1 кв. м, які
розташовані в АДРЕСА_1, заставною
вартістю 111 000 грн.

Посилаючись на те, що Банк належним
чином виконав свої зобов'язання, а
позичальник своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконує,
внаслідок чого станом на 14 лютого 2011
року утворилася заборгованість на
загальну суму 910 149, 53 доларів США, що
еквівалентно 7 229 772 грн. 79 коп., Банк
просив стягнути з відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_1 у солідарному порядку
вказану заборгованість за кредитним
договором, а в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки, який належить ОСОБА_5
на праві власності. Крім цього, Банк
просив вирішити питання щодо розподілу
судових витрат.

У подальшому позивач уточнив позовні
вимоги й остаточно просив лише
стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 заборгованість за
вказаним кредитним договором станом
на 09 серпня 2013 року в сумі 1 431 682, 05
доларів США, що еквівалентно 11 443 434
грн. 63 коп., з яких: 828 073, 14 доларів США-
заборгованість за тілом кредиту, 385 883,
90 доларів США - заборгованість за
відсотками, 101 286,12 доларів США - пеня
за несвоєчасне повернення кредиту, 116
438,89 доларів США- пеня за несвоєчасне
повернення відсотків.

Рішенням Заводського районного суду
міста Миколаєва від 30 січня 2014 року
уточнений позов Банку задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на корить Банку 1 431 682,
05 доларів США, що еквівалентно 11 443 434
грн. 63 коп., заборгованості за кредитним
договором.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити Банку у задоволенні
позовних вимог. Як на підставу
незаконності рішення, він посилається
лише на те, що судом порушені вимоги ст.
ст. 74, 76, 169 ЦПК щодо його належного
повідомлення про розгляд справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18
липня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
Банк, та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4 укладено у простій письмовій
формі генеральний кредитний договір
№ 010/01-04/08-437,
відповідно до умов якого позичальнику
встановлено розмір позички (ліміт
кредитування) по всім договорам,
укладених в рамках цього договору, в
розмірі, еквівалентному 869 000 доларів
США.

18 липня 2008 року в рамках вказаного
укладеного генерального кредитного
договору між Банком та позичальником
укладено кредитний договір
№010/01-04/08-438, за умовами якого Банк
зобов'язався відкрити позичальнику
невідновлювальну кредитну лінію та в
її межах надати кредитні кошти в
розмірі 869 000 доларів США, строком до 17
липня 2018 року зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 15,5%.

Додатком №1 до кредитного договору
№010/01-04/08-438 від 18 липня 2008 року
встановлено графік погашення
заборгованості по вказаному
кредитному договору.

В той же день між Банком та
відповідачами в забезпечення
виконання фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 зобов'язань за цим
кредитним договором були укладені
окремі договори поруки за №010/01-04/08-437/1,
№010/01-04/08-437/2 відповідно із ОСОБА_1 та
ОСОБА_3

Банк належним чином виконав свої
обов'язки за кредитним договором, але
позичальник своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконує. У
зв'язку із чим станом на 09 серпня 2013
року утворилася заборгованість в
загальному розмірі 1 431 682, 05 доларів
США, що еквівалентно 11 443 434 грн. 63 коп.,
яка складається із заборгованості:

- 828 073, 14 доларів США, що еквівалентно 6
618 788 грн. 61 коп. - за основним кредитом;

- 385 883 доларів,90 США, що еквівалентно 3
084 370 грн. 01 коп. - за відсотками за
користування кредитом;

- 101 286,12 доларів США, що еквівалентно 809
579 грн. 96 коп. - пенею за несвоєчасне
повернення кредиту;

- 116 438,89 доларів США, що еквівалентно 930
696 грн. 05 коп. - пенею за несвоєчасне
повернення відсотків.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 23 травня 2011
року на користь Банку із фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 стягнуто 910 149,
53 доларів США заборгованості за
кредитним договором. Постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 22 серпня 2013 року вказане
рішення залишено без змін.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Встановивши факт невиконання
боржником умов кредитного договору,
суд першої інстанції відповідно до
ст.ст. 554, 611 ЦК України прийшов до
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для дострокового стягнення із
відповідачів як поручителів
заборгованості за цим кредитним
договором.

Доводи апеляційної скарги стосовно
порушення судом першої інстанції вимог
ст. 74-76 ЦПК України безпідставні,
оскільки в матеріалах справи наявні
докази направлення сторонам копії
ухвали суду від 10 січня 2014 року про
скасування заочного рішення від 18
листопада 2013 року та призначення
справи до судового розгляду на 30 січня
2014 року, а також повідомлення ОСОБА_1
про час та місце судового розгляду,
куди він не з'явився, не надавши доказів
поважності причин, з яких він не міг
бути присутнім у судовому засіданні.

Крім цього, відповідно до положень ст.
309 ЦК України розгляд справи у
відсутність відповідачів не є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції.

Посилання відповідача на те, що йому
судом не була направлена копія
уточненої позовної заяви, теж не
спростовують висновків суду, оскільки
згідно ст.309 ЦПК цей недолік не є
підставою для скасування судового
рішення.

Враховуючи межі апеляційного
оскарження та наведені обставини,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 30 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуюча:
Судді: