Справа №2/760/810/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року Солом»янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Загородній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 у вересні 2013 р.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про розірвання договору довічного
утримання, посилаючись на те, що між
позивачем та відповідачем 29.05.2013 р.,
було укладено договір довічного
утримання, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач
ОСОБА_2 передала у власність
відповідачу належну їй на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_1.
Натомість відповідач ОСОБА_3
зобов'язалась забезпечувати
відчужувача утриманням та доглядом
довічно.

Відповідач впевнила позивача в тому, що
вона має можливість допомагати
матеріально, здійснювати належний
догляд, зробити ремонт в квартирі,
вигулювати собаку і здійснювати інші
послуги.

До часу посвідчення договору
відповідачка на протязі місяця
спілкувалась з позивачкою, а після його
укладення фактично відмовилась від
зобов»язання по утриманню. Позивач не
отримувала щомісячної матеріальної
допомоги в розмірі 400 грн., комунальні
послуги та телефон відповідач не
оплачувала та не забезпечувала
трьохразовим харчуванням.

ОСОБА_2 на початку вересня 2013 р. була
доставлена до лікарні № 4 з діагнозом
фізичного виснаження організму.

Після виписки з лікарні позивач не
мешкає в квартирі, оскільки відповідач
вимагає змінити договір довічного
утримання на іншу особу або укласти
договір купівлі-продажу на цю квартиру.
Позивач має похилий вік, поведінка
відповідача впливає на її психічний
стан, вона побоюється самостійно
мешкати в своїй квартирі, тому вимушена
жити у сусідів.

Представник позивача в судовому
засіданні збільшив позовні вимоги
просив розірвати договір довічного
утримання та повернути позивачу
квартиру АДРЕСА_1, що була передана за
договором довічного утримання та
пояснив, що відповідач не виконує взяті
на себе обов»язки за договором,
належним чином не забезпечує позивача
харчуванням, доглядом, враховуючи те,
що позивач є особою похилого віку і не
може самостійно доглядати за собою.

Відповідно до виписки по картковому
рахунку позивача за період з 01.01.2013 р. по
04.03.2014 р. вбачається, що відповідач
сплачувала кошти на утримання в сумах,
що є меншими, ніж це передбачено
договором. Позивач 24.02.2014 р. отримала
повідомлення про розірвання договору з
ПАТ «Укртелеком» у зв»язку з
заборгованістю в розмірі 206 грн. 14 коп.,
що свідчить про те, що відповідач не
сплачує належним чином комунальні
послуги, як це передбачено в п.2.2
договору.

Відповідач ОСОБА_3 визнала позовні
вимоги, не заперечувала проти
розірвання договору довічного
утримання та пояснила, що 29.05.2013 р., між
позивачем та відповідачем було
укладено договір довічного утримання,
відповідач в червні-серпні 2013 р.
виконувала умови договору, а потім
позивач переїхала жити до сусідки, не
спілкується з відповідачем, тому
відповідач не виконує умови договору.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
29.05.2013 р., між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
договір довічного утримання,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Відповідно до п. 1.1 договору, ОСОБА_2
передала у власність ОСОБА_3 належну їй
на праві приватної власності квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно п. 2.1 договору матеріальне
забезпечення з утримання (догляду), яке
щомісячно має надаватись відчужувану,
оцінено сторонами на суму 400 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору утримання
(догляд) визначається сторонами у
вигляді: забезпечення відчужувача
житлом шляхом збереження права
безоплатного довічного проживання в
квартирі, забезпечення щоденним
триразовим калорійним харчуванням,
забезпечення придатним для носіння
одягом та взуттям, надання побутових
послуг (прання постільної білизни - не
менш ніж один раз на тиждень,
прибирання квартири - один раз на сім
днів), забезпечення у разі
захворювання відчужувача постільним
режимом, забезпечення належними
лікувальними засобами на підставі
виданих лікарями рецептів.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужував)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов»язується
забезпечити відчужувача утриманням та
(або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 755 ч. 1 п. 1 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду,
зокрема на вимогу відчужувача або
третьої особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов»язків, незалежно від його вини.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснили, що між
позивачем та відповідачем був
укладений договір довічного утримання,
ОСОБА_2 скаржилась, що договір не
виконується, за нею не доглядають,
відповідач не забезпечує харчуванням.
Квартира позивача знаходиться в
занедбаному стані. З вересня 2013 р.
позивач мешкає у сусідки ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що позивач з серпня 2013 р.
мешкає в її квартирі, позивач пояснила,
що відповідач вимагає розірвати
договір довічного утримання та укласти
договір купівлі-продажу квартири.
Квартира позивача не доглянута,
позивач ходила в брудному одязі.
Позивач пояснювала, що відповідач
забирає в неї пенсію, не забезпечує
харчуванням. В серпні 2013 р. позивач
перебувала у лікарні, відповідач не
забезпечувала її ліками.

Відповідно до повідомлення ПАТ
«Укртелеком», 24.02.2014 р. з ОСОБА_2
достроково розірвано договір про
надання телекомунікаційних послуг у
зв»язку з несплатою боргу в сумі 206,14
грн.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач не
забезпечував позивача необхідною
допомогою, не в повному обсязі надавав
матеріальне утримання, не забезпечив
безоплатним довічним проживанням у
квартирі та щомісячно не сплачував
квартирну плату за спірну квартиру. За
таких підстав, суд вважає, що ОСОБА_3
неналежним чином виконувала обов»язки
за договором довічного утримання,
укладеним між сторонами у справі.

Відповідно до ст. 756 ч. 1 ЦК України у
разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у звязку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обовязків за
договором, відчужував набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

На підставі вказаних норм закону,
зважаючи на те, що відповідач
неналежним чином виконував взяті на
себе зобов»язання за договором
довічного утримання, укладеним 29.05.2013
р. між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_3, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, суд
вважає, що вказаний договір може бути
розірваний за рішенням суду, а тому
необхідно повернути квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 43,66 кв.м., жилою площею
27,9 кв.м. у власність ОСОБА_2.

Судовий збір в сумі 3035,35 грн. підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212 - 215,
223, 294 ЦПК України, на підставі ст.ст.
744-751, 754-756 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання
задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання,
укладений 29.05.2013 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, зареєстрованим в реєстрі за №
243.

Повернути квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 43,66 кв.м., жилою площею 27,9 кв.м. у
власність ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 3035,35 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
С.І. Кушнір