Справа № 382/1240/13-ц Головуючий у І
інстанції Бурзель Ю.В.Провадження №
22-ц/780/4819/14 Доповідач у 2 інстанції
ФінагєєвКатегорія 46
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Олійника В.І., Савченка С.І.

за участю секретаря Бобко О.В.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Свято-Миколаївської церкви на рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 25 червня 2014 року у справі за
позовом Свято-Миколаївської церкви до
ОСОБА_1, треті особи - Панфильська
сільська рада Яготинського району
Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_2 шляхом знесення самочинно
збудованого паркану.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 26 грудня 1996 року Свято-Миколаївська
церква отримала державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 0,2501 га. по АДРЕСА_1.
Власником суміжної земельної ділянки є
ОСОБА_1 Відповідач самовільно
переставила паркан на 1,5 м протяжністю
близько 60 м, чим порушила межі
земельної ділянки.

Рішенням Яготинського районного
суду Київської області від 25 червня 2014
року у задоволенні позову
Свято-Миколаївської церкви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що суд першої інстанції фактично
визнав факт порушення права
Свято-Миколаївської церкви на землю,
однак залишив спір невирішеним. Згідно
висновку експертизи площа земельної
ділянки позивача менша від зазначеного
в державному акті розміру земельної
ділянки.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Панфильської сільської Ради
народних депутатів № 21 від 06 листопада
1996 року Свято-Миколаївська церква
отримала державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 0,2501 га за адресою
вулиця Центральна, 73 село Панфили під
існуючу територію церкви.

У зв'язку з упорядкуванням
нумерації будинків по АДРЕСА_1.

Власником суміжної земельної
ділянок є ОСОБА_1, якій на праві
приватної власності належать земельні
ділянки, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, площею 0,25 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, та 0,2034
га для ведення особистого селянського
господарства.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що доводи
позивача не підтверджені належними
доказами.

Однак, колегія суддів не може повністю
погодитися з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 08
серпня 2012 року фактичні межі
земельної ділянки, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 та належить
Свято-Миколаївській церкві, з межами,
зазначеними в державному акті частково
не співпадають. Спільна межа між
ділянками АДРЕСА_1 зміщена в бік
ділянки НОМЕР_1: між точками 3-4 ламаною
лінією з найбільшим відхиленням 0,78 м;
від точки 4 починається зміщення межі в
бік земельної ділянки НОМЕР_1 у вигляді
прямої лінії, яке в точці 5 складає
відхилення на відстань 2,39 м. (Т.1 а.с.85-92)

При проведенні
топографо-геодезичних робіт
встановлено, що розміри земельної
ділянки, які зазначені в державному
акті на право постійного користування
землею, та розміри земельних ділянок,
зазначені в належних ОСОБА_1 державних
актах на право власності на земельні
ділянки, не відповідають фактичним
розмірам земельних ділянок в натурі (на
місцевості).

З додатку № 1 до висновку судової
земельно-технічної експертизи від
20.03.2014 року вбачається, що площа
земельної ділянки, яка фактично
перебуває у користуванні церкви,
становить 0,1356 га + 0,0957 га = 0,2313 га, однак
згідно державного акта на право
постійного користування - розмір
земельної ділянки, що перебуває у
постійному користуванні церкви
становить - 0,2501 га. Таким чином площа
земельної ділянки, що перебуває у
фактичному користуванні церкви, на 0,0188
га менша від зазначеної в державному
акті.

Площа належної ОСОБА_1 земельної
ділянки, призначеної для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
згідно державного акта становить 0,2500
га, однак фактично - 0,2573 га. Площа
належної ОСОБА_1 земельної ділянки,
призначеної для ведення особистого
селянського господарства, згідно
державного акта становить 0,2034 га, однак
фактично - 0,2035 га. Таким чином площа
земельної ділянки, що перебуває у
фактичному користуванні ОСОБА_1, на 0,0074
га більша від зазначеної в державних
актах.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_4
користується частиною земельної
ділянки, яка належить позивачу, чим
фактично порушує права позивача на
користування його земельною ділянкою.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що порушене
право позивача має бути поновлене
шляхом зобов'язання відповідача
звільнити частину земельної ділянки,
що перебуває в користуванні
Православної церкви
Свято-Миколаївської парафії Київської
Митрополітії таким чином, щоб паркан
відповідача ОСОБА_1 не порушував меж
земельної ділянки відповідача,
визначених в державному акті про право
користування земельною ділянкою.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав до задоволення позову.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи та не
ґрунтуються на наявних у справі
доказах, що у відповідності до вимог п.
3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою до
скасування рішення суду з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Свято-Миколаївської
церкви задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 25 червня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Свято-Миколаївської церкви до
ОСОБА_1, треті особи - Панфильська
сільська рада Яготинського району
Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути
Свято-Миколаївській церкві перешкоди у
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 шляхом переміщення паркану на
спільній межі між точками 3-4, ламаною
лінією з найбільшим відхиленням 0.78
метра, від точки 4 у вигляді прямої
лінії, до точки 5 в якій відхилення
складає 2.39 метра.

Стягнути з ОСОБА_1, проживаючої по
АДРЕСА_2 на користь Свято-Миколаївської
церкви, місце знаходження - АДРЕСА_1,
судовий збір у розмірі 236 грн. 80 коп.
(двісті тридцять шість грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Олійник В.І.

Савченко С.І.