У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Буського районного суду
Львівської області від 06 червня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 08 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Задвір'янської
сільської ради Буського району, треті
особи: відділ Держземагентства у
Буському районі, ОСОБА_3, про визнання
права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із
вищевказаним позовом та просила
визнати за нею право власності на
земельну ділянку площею 13,3 га, що
знаходиться на АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель.

Рішенням Буського районного суду
Львівської області від 06
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 08 липня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції, передати справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
правильно виходили з того, що органом
місцевого самоврядування рішення щодо
приватизації позивачкою вказаної
земельної ділянки не приймалося, а у
суду відсутні повноваження щодо
вирішення питань про надання земельних
ділянок у власність громадян, а тому
позовні вимоги є безпідставними.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Буського районного суду Львівської
області від 06 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 08 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Задвір'янської сільської
ради Буського району, треті особи:
відділ Держземагентства у Буському
районі, ОСОБА_3, про визнання права
власності на земельну ділянку,
відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова