Справа№592/7595/14-ц
Провадження №2/592/1872/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми
у складі:

головуючого судді Чернобая О.І.,

при секретарі Дегтяренко В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ковпаківського
районного суду м.Суми цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по аліментам
та пені за прострочення сплати
аліментів,

В С Т
А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом в якому зазначила, що
перебувала у зареєстрованому щлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 з 05.03.1993 року по
12.03.1999 року. Від цього шлюбу має доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання
шлюбу донька залишилась проживати з
нею. Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 18.06.1996 року з
відповідача на її користь були
стягнуті аліменти на утримання доньки
у розмірі ? частини з усіх видів його
заробітку щомісячно, але не менше 1/2
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, починаючи стягнення з 04.06.1996
року і до повноліття дитини. Виконавчий
лист перебував на примусовому
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції. Постановою
державного виконавця від 14.11.2013 року
виконавче провадження було закінчене у
зв'язку з повним фактичним виконанням
рішення суду. Після закінчення
виконавчого провадження вона
з'ясувала, що з грудня 2012 року позивач
отримує ще один вид доходу - це пенсію
по інвалідності з якої аліменти у нього
державним виконавцем не стягувались.
Тому вважає, що суд повинен стягнути з
відповідача на її користь
заборгованість по аліментам у
визначеному судом розмірі з пенсії
відповідача за період з грудня 2012 року
до досягнення дитиною повноліття,
тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 року у розмірі
2231,15 грн. та пеню по аліментам у розмірі
643,67 грн.

В судовому засіданні позивачка
збільшила свої позовні вимоги і в
остаточній редакції позову просить суд
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по аліментам з пенсії
відповідача на утримання доньки за
період з грудня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2
року у розмірі 2231,15 грн. та пені за
прострочення сплати цього виду
аліментів у розмірі 9606,11 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2
позов не визнав і суду показав, що
аліменти на утримання дитини з
відповідача були стягнуті державним
виконавцем із заробітної плати у
повному обсязі. Дійсно в грудні 2012 року
відповідачу була призначена пенсія по
інвалідності у зв'язку з отриманною
травмою на виробництві. Обов'язок по
стягненню аліментів з пенсії
покладений на державного виконавця,
який не проводив стягнення з пенсії,
тому вини відповідача у тому, що у нього
з пенсії не стягувались аліменти на
його думку не має. В задоволенні позову
просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі вважає, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішеням
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 18.06.1996 року з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на
утримання їх доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх
видів його заробітку щомісячно, але не
менше ? неоподатковуваного мінімуму
доходу громадян, починаючи стягнення з
04.06.1996 року і до повноліття дитини.
/а.с.32/

На підставі вказаного рішення,
стягувач ОСОБА_1 отримала в суді
виконавчий лист, який подала до
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції для
примусового стягнення аліментів.

Державним виконавцем було
відкрите виконавче провадження і з
заробітної плати боржника ОСОБА_3
проводилось стягнення аліментів у
визначеному судом розмірі.

Постановою державного виконавця
від 14.11.2013 року вказане виконавче
провадження було закінчене на підставі
п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче
провадження", тобто у зв'язку з
фактичним виконанням в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом. /а.с.24/

Частина 1 ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачає 14
підстав для закінчення виконавчого
провадження, але державний виконавець
закінчив виконавче проваженя саме на
підставі пункту 8 цієї статті.

Пункт 8 ст.49 названого Закону
надає право державному виконавцю
закінчити виконавче провадження після
проведення всіх передбачених цим
законом дій і виключно за умови
фактичного виконання в повному обсязі
рішення суду згідно з виконавчим
документом.

В даному випадку рішення
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 18.06.1996 року було виконане державним
виконавцем не у повному обсязі, а саме
державний виконавець не виконав вимог
частин 2 і 3 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" щодо здійснення
заходів, необхідніх для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, та щодо проведення
перевірки виконання боржником рішення,
що підлягає виконанню відповідно до
цього Закону.

Так, у відповідності з вимогами ч.6
ст.12 Закону України "Про виконавче
провадження" боржник зобов'язаний:
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах.

Тобто, частиною 6 ст.12 названого
Закону передбачено, що саме державний
виконавець повинен бути ініціатором в
отриманні відомостей про доходи (у тому
числі додаткові доходи) боржника і
тільки після того, як державний
виконавець встановить боржнику строк
для надання відомостей про доходи
(додаткові доходи) і боржник не надасть
таких відомостей, то тільки в цьому
випадку боржник вважається таким, що
приховав свої доходи.

В даному випадку судом було
встановлено, що державним виконавцем
не установлювався боржнику ОСОБА_1
строк на надання відомостей про його
доходи (додаткові доходи).

Це також було встановлено
набравшим законної сили рішенням
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 03.07.2014 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
аліментам і пені із страхових
відшкодувань, де державний виконавець
Деревицька О.Є. в проваджені якої
перебувало вказане виконавче
провадження суду пояснила, що вона не
попереджала боржника ОСОБА_3 про
необхідність надання відомостей про
отримання ним будь-яких інших виплат
для нарахування аліментів. /а.с.7-9/

Цей факт є встановленим, тому не
повинен доказуватись при розгляді
даної справи, оскільки у відповідності
з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В даному випадку, до подачі цього
позову, позивачка повинна була
звернутись з відповідною заявою на ім'я
керівника державної виконавчої служби
про скасування постанови державного
виконавця від 14.11.2014 року про
закінчення виконавчого провадження,
оскільки рішеня суду по стягненню
аліментів було виконане не у повному
обсязі.

У випадку не скасування вказаної
постанови керівником державної
виконавчої служби, позивачка може
звернутись до суду з відповідною
скаргою про скасування цієї постанови
в судовому порядку.

В даному випадку суд не може взяти
на себе повноваження державного
виконавця і нарахувати заборгованість
по аліментам з пенсії боржника,
оскільки це пререгатива саме
державного виконавця згідно Закону
України "Про виконавче провадження".

Крім того, не підлягає задоволеню
вимога позивачки про стягнення пені по
аліментам з пенсії, оскільки частиною 1
ст.196 СК України передбачено, що при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, відповідно до ч. 1
ст.196 СК України підставою для
стягнення неустойки (пені) є винна
поведінка платника аліментів. При
утворенні заборгованості не за виною
платника аліментів дані заходи не
застосовуються.

У свою чергу, постановою Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
р. за N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
також зазначено, що відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. При
цьому підкреслено, що на платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин.

В даному випадку вина боржника
ОСОБА_3 по не сплаті аліментів з пенсії
відсутня, оскільки державний
виконавець в порушення вимог ч.6 ст.12
Закону України "Про виконавче
провадженя" не встановлював йому як
боржнику строк для надання відомостей
про його доходи у тому числі й
додаткові доходи з яких повинні
стягуватись аліменти.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215
ЦПК України, ст.196 СК України, ст.ст.11, 12,
49 ч.1 п.8 Закону України "Про виконавче
провадження"

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_3 на її користь
заборгованості по аліментам з пенсії
на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з грудня 2012 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2 року у розмірі 2231,15 грн.
та пені за прострочення сплати цього
виду аліментів у розмірі 9606,11 грн. -
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м. Суми
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.І. Чернобай