АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6628/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Чубуков О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого:
Чубукова О.П.

Суддів колегії: Ремез
В.А., Тамакулової В.О.

при секретарі
Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Комунального закладу
«Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги» Дніпропетровської
обласної ради, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: ОСОБА_6
про скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду у
м. Дніпропетровську від 12 червня 2014 рок)
ОСОБА_5 в задоволенні його позову до
Комунального заклад)
«Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги» про скасування
наказів, поновлення ш роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить зазначене рішення суду першої
інстанці скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі Вважає
його незаконним, винесеним з
порушенням норм матеріального і
процесуального права підлягаючим
відміні з наступних підстав.

У рішенні суду першої інстанції
зазначено, «що для звільнення
працівника з п.З ст.40 КЗпП України є
обов'язковою наявність у їх сукупності
таких складових: невиконанню
працівником своїх трудових обов'язків,
за що до нього можуть застосовуватися
передбачен законодавством заходи
дисциплінарного чи громадянського
стягнення; наявність вини працівника )
невиконанні таких обов'язків;
наявність систематичності такого
невиконання у вигляд застосування до
працівника раніше відповідних
дисциплінарних стягнень».

Всупереч вище зазначеним обставинам
суд проігнорував вимоги ст. 213 ЩІК, в
якій зазначено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим: в
рішенні суду першої інстанції ніде не
зазначено, що він, ОСОБА_5, 20 лютого 2013
року скоїв порушення правил
внутрішнього трудового розпорядку чи
обов'язків, покладених на нього
посадовою інструкцією, які стали
причиною його звільнення з роботи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних
підстав.

Відповідно до ст. ст. 212 та 213 ЦПК України
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності. Рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
його позову, суд першої інстанції своє
таке рішення мотивував тим, що в
судовому засіданні знайшла своє
підтвердження обставина відносно
систематичного невиконання без
поважних причин позивачем своїх
посадових обов'язків, покладених на
нього трудовим договором та правилами
внутрішнього трудового розпорядку, за
що раніше до нього застосовувались
заходи дисциплінарного стягнення.

Відмовляючи в задоволення позову, суд
дійшов також правильного висновку, що
під час розгляду справи не було
встановлено порушень зі сторони
відповідача порушень, які б потягли за
собою скасування наказів про
застосування до позивача
дисциплінарних стягнень, правові
підстави для визнання його звільнення
незаконним, поновлення на роботі.

Ствердження позивача та його
представника про те, що при прийомі на
роботу його не ознайомили з умовами
праці та правилами внутрішнього
трудового розпорядку, суд першої
інстанції обґрунтовано відхилив з
огляду на те, що позивач ОСОБА_5
відмовився підписувати посадову
інструкцію лікаря швидкої та
невідкладної медичної допомоги (акт
від 28 січня 2012 року).

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що відповідачем при звільненні
позивача з роботи була дотримана
передбачена чинним законодавством
процедура застосування
дисциплінарного стягнення та
звільнення його із займаної посади.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст.ст. 303,304,307,308,313-315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду у м.
Дніпропетровську від 12 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
чинності з моменту її оголошення і з
цього ж дня може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді: