Номер провадження: 22-ц/785/6175/14
Головуючий у першій інстанції Матяш Т.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 07 травня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Підприємство
по виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт» про
встановлення факту перебування в
трудових відносинах, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку,

встановила:

27 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, в якому ставила питання
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Підприємство по виробництву медичних
виробів з полімерних матеріалів
«Гемопласт» (далі -ПАТ «Гемопласт») на
її користь 19350,00 грн. з яких сума
невиплаченої заробітної плати - 6600,00
грн. та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
починаючи з дня звільнення і до
ухвалення судового рішення, який на час
пред'явлення позову складав 12750,00 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, 07 липня 2009
року вона була прийнята на роботу в цех
№3 на посаду
укладальника-пакувальника. 25 липня 2012
року позивачка була звільнена з роботи
за власним бажанням.

За час роботи в ПАТ «Гемопласт» окрім
основної роботи, вона працювала на
посаді ливарника в ливарному цеху, але
заробітну плату за час роботи
ливарником не отримувала. Позивачка
неодноразово зверталася до
керівництва ПАТ «Гемопласт» з прохання
здійснити їй оплату за час виконання
трудових обов'язків ливарника, але їй
було відмовлено.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_3
просила її позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, просив суд у
його задоволенні відмовити в повному
обсязі.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про скасування вищевказаного
рішення та ухвалення нового, яким її
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачка не довела того факту,
що окрім виконання трудових обов'язків
на посаді укладальника-пакувальника
2-го розряду в цеху № 3, вона також
виконувала обов'язки ливарника
пластмас цеху № 3.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступні обставини.

Так, судом першої інстанції
обґрунтовано встановлено, що Наказом №
505-к від 07.07.2009 року позивача ОСОБА_3 було
прийнято на роботу у ПАТ «Гемопласт» на
посаду укладальника - пакувальника у
цех 03.

На підставі наказу № 511-к від 25.07.2012 року
ОСОБА_3 було звільнено з посади
укладальника - пакувальника, згідно з
ст. 38 КЗпП України, з нею був проведений
повний розрахунок. Зазначені обставини
визнані сторонами, а тому у
відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
не підлягають доказуванню.

Спірним є питання щодо виконання
ОСОБА_3 трудових обов'язків на посаді
ливарника пластмас.

Так, на підставу своїх позовних вимог,
ОСОБА_3 посилалась на контрольні карти
для управління процесом лиття виробів
із пластмаси.

З цією метою, ще до звернення до суду з
позовом, ОСОБА_3 просила витребувати
від відповідача зазначені контрольні
карти та інші докази, які б свідчили про
виконання нею обов'язків ливарника (т.1,
а.с.1).

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суд Одеської області
від 22 січня 2014 року зазначену заяву
ОСОБА_3 було задоволено, зазначені
докази були витребувані (т.1, а.с.23).

Враховуючи, що суд першої інстанції,
розглядаючи справу по суті позовних
вимог, не долучив до матеріалів справи
даних доказів, зазначені докази були
витребувані із
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
та приєднані до матеріалів даної
справи, з присвоєнням цим матеріалам
тому № 1, а позовним матеріалам - тому №
2 (т.2, а.с. 164-166).

Так, з метою, з'ясування того факту, чи
виконувала роботу ливарника позивач
ОСОБА_3, колегією суддів була
витребувана інструкція як
укладальника-пакувальника, так і
ливарника пластмас.

Так, згідно п. 2.1.3 робочої інструкції
укладальника-пакувальника в його
обов'язки входить перевірка виробів на
відповідність вимогам технологічної
карти (т.2, а.с.188).

Згідно п. 2.1.8 укладальник-пакувальник
заповнює контрольно-статистичну карту.

Разом з тим, згідно п. 2.1.3 робочої
інструкції ливарника пластмас, в його
посадові обов'язки входить контроль за
змішуванням сировини, красителя,
добавки та загрузкою в бункери
ливарних машин згідно вимогам ТК (т.2,
а.с.193).

Згідно п. 2.1.11 ливарник заповнює
документи системи управління якістю
продукції.

В результаті проведеного аналізу
контрольних карт для управління
процесом лиття виробів із пластмаси,
які надані колегії суддів відповідачем
в кількості 57 штук (т.2, а.с.204-260), в них
маються дані щодо управління процесом
лиття виробів із пластмаси, із
зазначенням багатьох параметрів, які
необхідні для процесу лиття виробів.

Оскільки всі ці карти оформлені на
позивача ОСОБА_3, в них мається її
підпис, то це свідчить про те, що у
зазначені дні вона здійснювала
обов'язки ливарника пластмаси, проте
без належного оформлення, та без
виплати заробітної плати за цю роботу.

В якості додаткових доказів того, що
ОСОБА_3 виконувала окрім своїх
посадових обов'язків
укладальника-пакувальника, також і
обов'язки ливарника, свідчать
аналогічні контрольні карти для
управління процесом лиття виробів із
пластмаси, які оформлені на ОСОБА_5, та
який прийнятий на роботу саме в якості
ливарника пластмас і виконував ці
посадові обов'язки (а.с.198-203).

Крім того, в якості доказів своїх
позовних вимог ОСОБА_3 надала колегії
суддів зошит, в якому маються її
особисті записи щодо виконання
посадових обов'язків, як на посаді
укладальника-пакувальника, так і
ливарника пластмас, які розпочинаються
з січня 2010 року і закінчуються днем її
звільнення (т.1, а.с.265-313).

Так, виконання обов'язків ливарника
пластмас помічено в записах значком:
«V» і маються на аркушах справи: 268-зв.,
269-зв., 271-зв., 274-зв., 275-зв. і т.д.

Те, що записи в зошиті щодо виконання
позивачем ОСОБА_3 обов'язків ливарника
пластмас відповідають дійсності,
матеріалами справи не спростовані.

Зазначені обставини в своїй сукупності
свідчать про те, що позивач ОСОБА_3
позмінно виконувала обов'язки
ливарника пластмас в цеху № 3, однак
заробітну плату за це не отримувала.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач ОСОБА_3 вказувала на те, що вона
відпрацювала ливарником пластмас в
цеху № 3 - 66 змін (т.2, а.с.2).

В свою чергу, згідно її особистих
записів, які були надані суду, вона
вказала, що відпрацювала 71 зміну (т.2,
а.с.98).

Разом затим, відповідачем до суду
надано лише 57 контрольних карт для
управління процесом лиття виробів із
пластмаси, які були оформлені на
позивача ОСОБА_3 (т.2, а.с.204-260).

У зв'язку з цим, колегія суддів дійшла
висновку про те, що саме за 57 змін
виконання обов'язків ливарника
пластмас цеху № 3 з відповідача
належить стягнути на користь позивача
заробітну плату.

Як вбачається із довідки ПАТ
«Гемопласт», заробітна плата ливарника
пластмас за одну зміну складає 88,48 грн.
(т.2, а.с.167).

Таким чином, заборгованість
відповідача ПАТ «Гемопласт» перед
позивачем ОСОБА_3 складає 5043,36 грн. (57
змін х 88,48 грн.), яку належить стягнути з
відповідача на користь позивача.

Крім викладеного колегія суддів
зазначає, що згідно до ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган у всякому
випадку повинен у зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Згідно до ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Враховуючи, що ПАТ «Гемопласт» не
виконало вимоги чинного законодавства
щодо виплати ОСОБА_3 заборгованості по
заробітній платі за виконання нею
обов'язків ливарника пластмаси,
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з ПАТ «Гемопласт» на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу, починаючи з дня
звільнення, тобто з 25.07.2012 року по день
ухвалення рішення - 25.07.2014 року, що
складає 24 місяці.

Вирішуючи питання про розрахунок
середньомісячної заробітної плати,
колегія суддів виходить із заробітної
плати ОСОБА_3 за останні повні 2 місяці
роботи на посаді ливарника пластмас,
тобто за травень і червень 2012 року.

Так, згідно контрольних карт для
управління процесом лиття виробів із
пластмаси, позивач ОСОБА_3 відробила в
травні 2012 року 8 змін і в червня 2012 року -
також 8 змін, а всього за два місяці - 16
змін (т.2, а.с.244-259).

Зазначені обставини, контрольні карти
для управління процесом лиття виробів
із пластмаси та дати змін повністю
відповідають особистим записам
позивача ОСОБА_3, які маються на а.с.98,
т.2.

Таким чином, середньомісячний
заробіток ОСОБА_3 перед звільненням
склав 707,84 грн. (16 змін х 88,48 грн.) : 2
місяці.

З цих підстав середній заробіток, який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача за затримку
розрахунку при звільненні, складає 16
988,16 грн. (707,84 грн. х 24 місяці).

Що стосується посилання представника
ПАТ «Гемопласт» на те, що відсутність
порушення трудових прав позивача
ОСОБА_3 підтверджено висновками
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Одеській області, то
колегія суддів вважає їх
безпідставними і необґрунтованими.

Так, в матеріалах справи дійсно мається
3 листа вказаної Територіальної
інспекції на ім'я ОСОБА_3, перший -11.09.2012
року (т.2, а.с.24-25), другий - від 16.11.2012 року
(т.2, а.с.13-14), третій - від 27.12.2012 року (т.2,
а.с.16-17).

Однак , із вказаних листів не
вбачається, що цією інспекцією
робилась якась перевірка за зверненням
ОСОБА_3 та що перевіркою не встановлено
порушення її трудових прав, у зв'язку з
чим колегія суддів не приймає до уваги
вказані листи, в якості доказів того, що
позивач ОСОБА_3 не працювала у
відповідача на посаді ливарника
пластмас.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надала суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржуване
рішення суду є незаконним і
необґрунтованим, доводи апеляційної
скарги його спростовують, рішення
ухвалено не у відповідності до вимог
матеріального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, оскаржуване рішення суду
скасувати і ухвалити у справі нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити частково, в межах і з
підстав, викладених в мотивувальній
частині рішення.

Враховуючи, що позивач при зверненні до
суду була звільнення від оплати
судового збору, у відповідності до ст. 88
ЦПК України з відповідача ПАТ
«Гемопласт» на користь державного
бюджету України підлягає стягненню
судовий збір у сумі 243,60 грн. за розгляд
справи в суді першої інстанції і 121,80
грн. - за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 07 травня 2014 року скасувати і
ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Підприємство
по виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт»
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Підприємство по
виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт»,
ідентифікаційний код юридичної особи
00480922, заборгованість по заробітній
платі в сумі 5 043,66 грн. (п'ять тисяч
сорок три гривні 66 копійок), середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 16 988,16 грн.
(шістнадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят вісім гривень 66 копійок).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Підприємство по
виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт» на
користь державного бюджету України
судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні 60 копійок) за розгляд
справи в суді першої інстанції і 121,80
грн. (сто двадцять одну гривню 80
копійок) - за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко