У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Дем'яносова М.В.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Полтавської області від 26 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ
«Акцент-Банк») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 27 листопада 2007 року ОСОБА_3 відкрито
кредитний ліміт на платіжну картку у
розмірі 4 тис. грн. У результаті
неналежного виконання умов договору за
ним утворилася заборгованість, яка
станом на 03 липня 2013 року склала 22 327
грн. 42 коп. Ураховуючи викладене,
позивач просив стягнути з відповідачки
зазначену заборгованість.

Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
03 лютого 2014 року у задоволенні позову
ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 26 березня 2014
року рішення районного суду скасовано.
Позов ПАТ «Акцент-Банк» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Акцент-Банк» кредитну
заборгованість у розмірі 11 533 грн. 79 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
й залишити рішення суду першої
інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
ПАТ «Акцент-Банк» пропустив строк
позовної давності для звернення до
суду за захистом свого порушеного
права, що є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Скасовуючи рішення районного суду та
задовольняючи позов, апеляційний суд
виходив із доведеності факту наявності
та розміру кредитної заборгованості.
Крім того, апеляційний суд зазначив, що
строк позовної давності банком не
пропущено, оскільки кредитний договір
у вигляді отримання коштів на платіжну
картку на 12 місяців, який
застосовується одночасно з Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
було пролонговано автоматично згідно
його умов, а, відтак, і строк виконання
кредитного зобов'язання продовжено.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що відповідно до
умов кредитного договору від 27
листопада 2007 року ОСОБА_3 відкрито
кредитний ліміт на платіжну картку у
розмірі 4 тис. грн.

Згідно Умов та Правил надання
банківських послуг такий договір діє
протягом 12 місяців.

Судом установлено, що ОСОБА_3 останній
раз вніс кошти на картковий рахунок 29
травня 2008 року.

Позов про стягнення кредитної
заборгованості пред'явлено банком у
вересні 2013 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх судів України.

Отже, оскілки платіжна картка діяла 12
місяців, відповідач отримав кредит на
картку 27 листопада 2007 року, а кошти від
ОСОБА_3 на цю картку останній раз
надійшли у травні 2008 року, то
пред'явлення позову у вересні 2013 року є
порушенням строку позовної давності,
про поновлення якого банк не просив.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 26 березня 2014 року
скасувати, рішення
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 03 лютого 2014
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська