Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №280/519/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Шимон
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
за участю третьої особи ОСОБА_2 про
визнання договору поруки припиненим,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 11 червня
2014 року, -

в с т а н о
в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з даним позовом.

Зазначала, що 21.04.2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
та застави транспортного засобу №
0.

21.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанком» та
нею було укладено договір поруки №
0/п., згідно з яким вона
зобов'язувалась відповідати перед
Кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх
його зобов'язань, що виникли з договору
про надання споживчого кредиту та
застави транспортного засобу.

27.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
1 до даного кредитного договору,
відповідно до якої змінено розмір
ануїтетного платежу в сторону
збільшення, чим збільшено обсяг
відповідальності її як поручителя за
договором поруки.

За наведених обставин ОСОБА_1 просила
визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Коростишівського районного
суду Житомирської області від 11 червня
2014 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №
0/п від 21.04.2008 року.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ
«УкрСиббанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Зокрема зазначає, що при підписанні
додаткової угоди № 1 до кредитного
договору права позивача, як поручителя,
жодним чином не були порушені. При
цьому, зміна розміру ануїтетного
платежу є наслідком неможливості
виконувати боржником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору. При
цьому, обсяг відповідальності
Поручителя, внаслідок внесення змін до
Основного договору укладеною
Додатковою угодою №1 від 27.02.2009 року, не
змінився. Крім того, позивачка, як
поручитель у письмовій заяві надала
згоду на внесення будь - яких змін до
Основного договору.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем шляхом укладення
додаткової угоди №1 від 27.02.2009 року з
позичальником змінено умови основного
зобов'язання, що призвело до збільшення
обсягу відповідальності поручителя.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можливо,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується його обсяг
відповідальності.

У п. 22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Як встановив суд та підтверджено
матеріалами справи, 21.04.2008 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та застави
транспортного засобу № 0.

Умовами цього договору визначено, що
ануїтетний платіж - це сума грошових
коштів, що складається з строкових
процентів і строкової суми основного
боргу і підлягає сплаті на умовах і в
строк, встановлені цим договором. День
сплати ануїтетного платежу - це 21 число
кожного календарного місяця строку
кредитування.

Розмір кредиту - 13 600 доларів США.
Надання кредиту здійснюється 21.04.2008
року, який позичальник зобов'язується
повернути не пізніше 20.04.2015 року.
Пунктом 1.2.2 Основного договору
ануїтетний платіж встановлений у
розмірі 250.00 доларів США. За
користування кредитними коштами
передбачена сплата процентів. У
забезпечення виконання усіх грошових
зобов'язань в повному обсязі
Позичальника за Договором надається
порука ОСОБА_1 (а.с.10 - 18).

21.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанком» та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки №
0/п., згідно з яким ОСОБА_1
зобов'язувалась відповідати перед
Кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх
його зобов'язань, що виникли з договору
про надання споживчого кредиту та
застави транспортного засобу (а.с.8).

27.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
позичальником ОСОБА_2 було укладено
Додаткову угоду № 1 до договору про
надання споживчого кредиту. Відповідно
до зазначеної угоди змінено лише
розмір ануїтетного платежу за
договором. А саме: у період з 21.02.2009 року
по 21.08.2009 року зменшено його розмір з 250
доларів США до 130, 21 доларів США, а з
21.09.2009 року до кінця терміну дії
основого договору збільшено з 250
доларів США до 251 долара США. Проте
обсяг відповідальності Поручителя не
збільшився, оскільки при зміні суми
ануїтетного платежу процентна ставка
визначена пунктом 1.3.1 Кредитного
договору не змінилася, розмір наданого
кредиту не збільшено, строк та сума
повернення наданого кредиту також не
змінені.

Не збільшення обсягу відповідальності
поручителя підтверджується наступним
розрахунком.

Так, пунктом 1.2.2 Основного договору
ануїтетний платіж встановлений у
розмірі 250.00 доларів США (а.с.10-18).

Період, що залишився до погашення
повної суми кредиту, тобто з дати
укладення додаткової угоди, якою є
27.02.2009 року, до кінцевої дати
повернення кредиту, якою є 20.04.2015 року,
становить 74 місяці.

Оскільки згідно умов кредитного
договору позичальник мав сплачувати
щомісячно ануїтетний платіж у розмірі
250.00 доларів США, то за 74 місяці йому на
погашення кредиту необхідно було
сплатити 18500 доларів США (250 х 74).

За умовами укладеної додаткової угоди
від 27.02.2009 року, розмір ануїтетного
платежу змінено, а саме: у період з
21.02.2009 року по 21.08.2009 року (6 місяців)
визначений у 130, 21 доларів США, а з 21.09.2009
року до кінця терміну дії основого
договору - 20.04.2015 року (68 місяців) у
розмірі 251 доларів США.

Звідси, загальний розмір ануїтетного
платежу, який повинен внести на
погашення кредитного договору
позичальник з врахуванням внесених
додатковою угодою змін за 74 місяці
становить 17849,26 доларів США (130,21 х 6) + (251
х 68).

Таким чином, за умовами кредитного
договору позичальник з 21.02.2009 року
повинен був сплатити на погашення суми
кредиту 18500 доларів США., а за цей же
період з врахуванням умов укладеної
додаткої угоди від 27.02.2009 року розмір
такої сплати на погашення кредиту
становить 17849,26 доларів США, що є сумою
меншою, ніж визначена умовами
кредитного договору.

Тобто, змінами, внесеними до кредитного
договору додатковою угодою від 27.02.2009
року обсяг відповідальності
поручителя, яким є позивачка ОСОБА_1 не
збільшився.

До таких змін Банк вдався за заявою
Боржника аби тимчасово зменшити
фінансове навантаження на нього і не
допустити останнім прострочення
виконання зобов'язань за Кредитним
договором. Тобто такі зміни внесені як
в інтересах Боржника, так і в інтересах
Поручителя.

Крім того, як вбачається з тексту
наданої відповідачем копії заяви
позивачки від 23.02.2009 року, яка долучена
до матеріалів справи в ході
апеляційного розгляду справи,
написання якої визнано позивачкою в
наданих нею запереченнях, остання
надала свою згоду на внесення
Позичальником (ОСОБА_2) будь-яких змін
до Основного договору від 21.04.2008 року
шляхом підписання відповідної
додаткової угоди (а.с.62).

Тобто, заява подана згідно пункту 2.1
договору поруки, відповідно до якого
кредитор не вправі без згоди
Поручителя змінювати умови Основного
договору з Боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
Поручителя (а.с.62).

Таким чином, Додаткова угода №1 від
27.02.2009 року до Основного договору була
укладена зі згоди поручителя ОСОБА_1,
яка висловлена останньою в письмовій
заяві від 23.02.2009 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що укладенням
Додаткової угоди №1 від 27.02.2009 року до
Основного договору не відбулося
збільшення відповідальності
поручителя ОСОБА_1 і ця угода була
укладена зі згоди останньої.

Доказів, які б підтверджували
протилежне, позивачкою не надано.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 27, 61 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах
диспозитивності та змагальності
сторін.

Відтак, підстави передбачені ч.1 ст.559 ЦК
України для визнання поруки припиненою
відсутні, як і відсутні підстави для
задоволення позову.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
встановивши усі обставини справи
неправильно застосував до спірних
правовідносин норми чинного
законодавства України, зокрема ч. 1 ст.
559 ЦК України, що призвело до
неправильного його вирішення.

Тому рішення суду відповідно до ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнити.

Рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 11 червня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
до публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», за участю третьої особи
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
припиненим.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: