Михайлівський районний суд
Справа № 321/562/14-ц
Провадження № 2/321/254/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2014 рік

у складі: головуючого судді ,-
Ворожбянова А.М.

при секретарі ,- Бородіної І.В.

за участю позивача ,- ОСОБА_3

відповідача ,- ОСОБА_4

представника третьої особи ,-
начальника служби у справах дітей

Михайлівської РДА - Спасської
І.М.

представника позивача ,- ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому
засіданні залу суду смт. Михайлівка,
Михайлівського району, Запорізької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору: служба у справах дітей
Михайлівської районної державної
адміністрації, ОСОБА_7 про позбавлення
батьківських прав, встановлення
піклування та стягнення коштів на
утримання дитини ( аліментів),-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до
ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
служба у справах дітей Михайлівської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_7 про позбавлення батьківських
прав, встановлення піклування та
стягнення коштів на утримання дитини (
аліментів).

Свій позов позивач обґрунтовує
наступним.

Після смерті його брата - ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року та по
теперішній час, його племінник - ОСОБА_7
- ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ним.
Біологічна мати ОСОБА_7, - ОСОБА_4,
утворила нову сім'ю без реєстрації
шлюбу, тривалий час проживає в АДРЕСА_1.
За весь той час, що його племінник -
ОСОБА_7 проживав разом з батьком, а
також за той період часу, що проживає в
його родині, його мати - ОСОБА_4, в житті
дитини практично відсутня,
матеріальної допомоги не надає,
подарунків на день народження та інші
свята не робить, прикладом, необхідним
для розвитку та навчання, не
забезпечує. Відповідачка ніколи не
дбала про забезпечення своєї дитини
необхідним харчуванням, не цікавилася
станом її здоров'я, під час захворювань
дитини не приймала участі в її
лікуванні, забезпеченні ліками та
необхідними вітамінами. ОСОБА_4 ніколи
не прагнула до спілкування з дитиною,
не цікавилась її фізичним і духовним
розвитком, умовами проживання, та
перебування в учбових закладах,
підготовкою до здобуття вищої освіти,
тобто вона жодним чином не впливала на
формування її самоусвідомлення.

Через не бажання спілкуватись з
власною дитиною, відповідачка, не
надавала, та не могла надати їй доступу
до культурних та інших духовних
цінностей, не сприяла засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі, не
виявляв інтересу до її внутрішнього
світу. Все викладене вище свідчить про
те, що відповідачка на протязі
тривалого часу, без жодних поважних
причин, свідомо нехтує батьківством та
умисно ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню сина.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
наполягав на своїх

позовних вимогах та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.
Пояснив суду, що ухилення від виконання
свого обов'язку щодо виховання дитини,
є актом свідомої поведінки
відповідача, оскільки вона не вчиняє
відповідних дій, не проявляє
щонайменшої материнської турботи, хоча
має таку можливість. У нього є всі
достатні умови для проживання та для
виховання свого племінника. Вважає, що
вказані ним вище обставини є підставою
для позбавлення ОСОБА_4 батьківських
прав відносно її неповнолітнього сина.
Просив суд позбавити ОСОБА_4
батьківських прав щодо неповнолітньої
дитини, сина - ОСОБА_7. Встановити
піклування над неповнолітньою дитиною
і призначити його піклувальником.
Стягнути з ОСОБА_4, на його користь
кошти на утримання неповнолітньої
дитини (аліменти) - ОСОБА_7

В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнала та прояснила суду наступне. З
ОСОБА_8 вона проживала без реєстрації
шлюбу. Від цього шлюбу в них народився
син - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Так склалися
обставини, що вона переїхала з сином
до своєї матері в м. Генічеськ. Батько
дитини умовив її, щоб вона залишила
сина в нього вдома до школи. Вони
домовилися з чоловіком, що син піде в
перший клас в с. Високе, за місцем його
проживання, а потім вона забере сина
до себе. Перед школою вона вислала
дитині гроші, і робила це завжди в
подальшому. Вона постійно відвідувала
сина, він приїздив до неї на канікулах.
Вона постійно передавала синову гроші
і подарунки. В 2006 вона тяжко захворіла.
Лікарями їй було поставлено діагноз -
відкрита форма туберкульозу. Таким же
захворюванням страждала і її мати, з
якою проживала вона з сином. Вона дуже
переживала за здоров'я сина і тому
попрохала свого чоловіка забрати
хлопчика до себе, який на той час жив з
нею. Вона лікувалась шість років.
Витрачала на це значні кошти, оскільки
неодноразово, до 10 місяців знаходилась
на стаціонарному лікуванні, але не
забувала при цьому сина, і чим могла,
допомагала йому. В січні 2010 року
захворювання відновилося, і сім
місяців вона знаходилася на лікуванні
в м. Херсоні. Як тільки лікарі дозволили
їй спілкуватися з іншими людьми,
стосунки з сином відновилися. Він
знову приїздив до неї на канікули. Вона
забезпечувала його всім необхідним для
життя. Перераховувала гроші на
банківську картку сина, посилала
посилки. Коли батько сина помер, вона не
змогла приїхати на похорони, так як в
цей день зламала руку. Але вона
телефонувала сину та цікавилась його
долею, турбувалась про нього.
Починаючи з лютого 2014 року, син почав
уникали з нею спілкування. Як
вияснилося, причина була в тому, що у
разі відмови від нього, він буде
отримувати гроші від держави. Все це
була ініціатива його дядька. Сину 17
років, в цьому віці це майже доросла,
самостійна людина. Вона зробила
висновок, що вся ця затівка з позовом до
суду є ідея його дядька, позивача по
справі. Просила суд відмовити
позивачеві в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
третьої особи Спасська Л.М. пояснила
суду, що дійсно є всі підстави для
позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав,
стосовно її неповнолітнього сина -
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідності до
висновку служби у справах дітей
Михайлівської РДА, служба у справах
дітей вважає можливим призначити
піклувальником над неповнолітнім
ОСОБА_7 його дядька - ОСОБА_3.
В
судовому засіданні третя особа ОСОБА_7,
пояснив суду, що він весь час, проживав
зі своїм батьком - ОСОБА_8, який помер.
Мати з ними не проживала, так як
покинула їх з батьком, матеріальної
допомоги не надавала. Але він
спілкується зі своєю матір'ю - ОСОБА_4
Їздив до неї на канікулах за місцем її
проживання. Знову має намір поїхати до
неї в гості. Матір дійсно пересилає
йому гроші на банківську картку. Він
спілкується з матір'ю по телефону
іноді. Але він все ж вважає, що матір
необхідно позбавити батьківських прав,
встановити над ним піклувальника - його
дядька, в родині якого він проживає на
даний момент та стягнути з матері
аліменти. Бажає зазначеного для того,
щоб в подальшому не сплачувати матері
аліменти на її утримання.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснила суду, що родину ОСОБА_8
вона знає дуже давно. ОСОБА_8 жив з
ОСОБА_4. Потім ОСОБА_4 виїхала. Вона
жила по - сусідству з ОСОБА_8. ОСОБА_4 не
бачила жодного разу. ОСОБА_8 помер.
ОСОБА_4 не займається вихованням сина
ОСОБА_7. Хлопець хотів спілкування з
матір'ю, він їздив до неї додому. ОСОБА_4
не надавала синові тієї допомоги, яка
необхідна дитині.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 пояснила суду, що родину ОСОБА_8,
т.б. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вона знає, бо вона
класний керівник ОСОБА_7. З п'ятого
класу вона вчила ОСОБА_7. ОСОБА_4 - мати
хлопчика вона не знає. Коли ОСОБА_7
вчився в 9-то класі, вона дізналася, що
ОСОБА_7 живе з батьком. ОСОБА_7
працьовита людина, реагує на
зауваження, дуже відповідальна особа.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_14 пояснила суду, що вона працює
соціальним інспектором при
Високівській сільській раді
Михайлівського району, с.
Трудолюбимівка. Знає родину ОСОБА_8,
який проживав з сином - ОСОБА_7. Вона
приходила до ОСОБА_8, допомагала стати
йому на біржу, для того, щоб він
отримував гроші для виховання сина.
Говорила, щоб ОСОБА_8 звернувся з
позовом до суду про стягнення з його
дружини аліментів, на утримання сина,
але він відмовився, був порядливою
людиною. ОСОБА_7 дуже добра людина, дуже
любив свого батька. Матір хлопчика,
вона жодного разу не бачила. Їй відомо,
ОСОБА_4 виїхала, залишила сина. ОСОБА_8 з
сином поясняли їй, що вона їх покинула.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_15 пояснив суду, що він працює в
Михайлівському ВПУ-52, є класним
керівником ОСОБА_7. З ОСОБА_4 він
особисто не знайомий, спілкувався з нею
тільки по телефону. ОСОБА_7 може
охарактеризувати тільки з позитивної
сторони. Всі питання, які виникали при
навчання ОСОБА_7, він вирішував тільки з
батьком хлопчика - ОСОБА_8, яки помер. На
зборах в училищі був тільки батько
хлопчика. Після смерті батька, він
спілкувався з дядьком хлопчика -
ОСОБА_3. Він дуже відповідальна людина,
переживає за племінника. Батько ОСОБА_7
говорив йому, що мати сина поїхала від
них, і вони живуть вдвох. Ніколи не чув,
щоб ОСОБА_7 згадував про матір.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_16 пояснив суду, що він є
цивільним чоловіком ОСОБА_4. Вона
проживають разом на протязі 4-х років.
Син ОСОБА_4 - ОСОБА_7 приїздив до неї в
гості. Батька хлопчика він знає,
розмовляв з ним по телефону. ОСОБА_4
передавала сину продукти харчування. У
них з сином все було добре.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_18 пояснила суду, що вона знає
ОСОБА_4 на протязі 4-х років, Вони
познайомились у родичів. Бачила, що її
син приїздить до неї додому. ОСОБА_4
цікавилась життям дитини, могла з ним
розмовляти на всі теми. Вона купувала в
неї одяг для сина. ОСОБА_4 хотіла
зробити все для того, щоб ОСОБА_7 не
залишився без уваги. Знає, що син ОСОБА_4
приїздив до неї, відпочивав.

Суд, вислухавши в судовому засіданні
пояснення сторін по справі,
представника третьої особи, третьої
особи, свідків, вивчивши докази про
цивільній справі, приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
позивача не обґрунтовані та
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 164 Сімейного
кодексу України, підставами для
позбавлення батьківських прав є
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч.1 ст.12
Закону України «Про охорону дитинства»
№ 2402-III від 26.04.2001: - «Виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дітей. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дітей,
піклуватися про їх здоров'я,фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку їх природних здібностей,
поважати гідність дітей, готувати їх до
самостійного життя та праці.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу
України - « Мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він: ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.»

Так, як було встановлено в судовому
засіданні, відповідач ОСОБА_4 не згодна
з тим, щоб її було позбавлено
батьківських прав відносно її
неповнолітнього сина. У відповідності
до наданої характеристики на ОСОБА_4, за
місцем її проживання, та наданого акту
обстеження матеріально - побутових
умов її проживання, виданого депутатом
Генічіської міської ради, ОСОБА_4
мешкає у житловому приміщенні,
двокімнатному приватному будинку,
санітарні умови не порушені, офіційно
працевлаштована, працює продавцем.
Надана характеристика не містить будь
- яких компроментуючих відомостей
відносно відповідача ОСОБА_4 Навпаки, з
зазначеного суд встановив, що ОСОБА_4
офіційно працює, має місце мешкання.

У відповідності до наданої довідки від
17.04.2014 року, виданої Геничеською
центральною районною лікарнею, кабінет
фтизіатрії, судом встановлено, що
ОСОБА_4, має захворювання на
туберкульоз. З липня 2006 року до жовтня
2011 року, лікувалась стаціонарно кожен
рік, в стаціонарі обласного
тубдиспансеру. На протязі з 2007 року по
2011 рік була інвалідом II групи, а після III
групи за даним захворюванням. На
теперішній час проходить кожен рік
контроль з приводу зазначеного
захворювання. Вказане підтверджує
пояснення відповідача ОСОБА_4 стосовно
того, що вона переживала за здоров'я
свого сина і тому обмежила, деякий час,
спілкування з ним, спілкувалась в
зазначений період тільки по телефону.

У відповідності до наданих
відповідачем чеків, суд встановив, що
ОСОБА_4 дійсно висилала своєму синову -
ОСОБА_7 грошові перекази, у
відповідності до наданих доказів, в
загальному розмірі 3593 грн., за період з
23.12.2013 року по 09.07.2014 рік, про що не
заперечує в судовому засіданні і сам
неповнолітній ОСОБА_7. Також в
матеріалах справи є чек на
відправлення посилки ОСОБА_7 Вказане
свідчить про те, що ОСОБА_4 піклується
про матеріальне забезпечення свого
сина, в тому розмірі, в якому спроможна
надавати.

У відповідності до пояснень свідка по
справі - ОСОБА_15, який працює в
Михайлівському ВПУ-52, є класним
керівником ОСОБА_7, судом встановлено,
що з ОСОБА_4 він особисто не знайомий,
але спілкувався з нею тільки по
телефону. З зазначеного суд робить
висновки, що ОСОБА_4, хоч і в телефонному
режимі, але цікавилася навчанням свого
сина.

Крім того, суд звертає увагу на
той факт, що ОСОБА_4 не приїхала на
похорони батька свого сина 31.01.2014 року з
вагомої підстави. У відповідності до
наданого доказу - виписного епікризу з
історії хвороби № 560, виданого
Генічеською центральною лікарнею -
травматологічним відділенням, 31.01.2014
року ОСОБА_4 зламала ліву руку.

Оцінивши в сукупності всі зазначені
докази, суд приходить до висновку, що
підстав для позбавлення батьківських
прав ОСОБА_4 немає.

З пояснень третьої особи - ОСОБА_7, суд
встановив, що хлопчик спілкується зі
своєю матір'ю, вона надає йому
матеріальну допомогу на яку спроможна,
він приїздить, у певний період, до неї
в гості. Всупечер того, що в суді
розглядається справа про позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав, ОСОБА_7
висловився про те, що знову поїде до
матері в гості. З зазначеного суд
приходить до висновку, що між ним та
його матір'ю існують певні відносини і
вони спілкуються один з одним.

Крім того, вагомою причиною того, що
ОСОБА_4 деякий час не спілкувалась з
сином є її хвороба, яка являла собою
небезпеку для інших людей, що
підтверджується наданими доказами -
довідкою від 17.04.2014 року, виданої
Геничеською центральною районною
лікарнею, кабінет фтизіатрії.

Ті докази, на які посилається позивач,
як на підстави позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав, суд вважає є
недостатніми.

Безумовно, суд вважає, що як матір,
ОСОБА_4 повинна більш приділяти уваги
своїй дитині, до того ж який є
підлітком і який потребує материнської
опіки, уваги, тощо. Суд ставить акцент
на тому, що ОСОБА_4, на даний момент
приділяє уваги своєю неповнолітньому
синову не в тому об'ємі, в якому він
потребує в цьому віці, саме від матері.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 11, 15, 57, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст. 164 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
служба у справах дітей Михайлівської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_7 про позбавлення батьківських
прав, встановлення піклування та
стягнення коштів на утримання дитини
(аліментів) - відмовити.

Попередити ОСОБА_4, що у разі
продовження протиправної поведінки -
ухилення від виконання обов'язків
матері - по вихованню свого
неповнолітнього сина, вона буде
позбавлена батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.М. Ворожбянов