АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5083/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2018/2-2921/11
Категорія: договірні
Доповідач - Котелевець А.В.
18 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
суддів - Костенко
секретаря - Варюшичевої А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Х Легіон» в особі директора
ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 29 травня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
В червні 2011 року Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»)
звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.
На обґрунтування позивач
вказав, що 10 квітня 2008 року укладено
договір № 6/4/2008/840-К/347, відповідно до
умов якого Відкрите акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ВАТ «КБ «Надра»),
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», надало ОСОБА_2 кошти в розмірі
108 486 доларів США 00 центів зі сплатою 13,89%
річних з кінцевою датою погашення 4
В цей же день з ОСОБА_3 укладено
договір поруки № 6/4/2008/840-П/348, згідно
якого він поручився перед ПАТ «КБ
«Надра» за виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань щодо кредитного договору.
Однак умови кредитного договору
виконані не були, у зв'язку з чим станом
на 23 березня 2011 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 171
687 доларів США 03 центи, що еквівалентно 1
364 517 грн. 01 коп.
Посилаючись на вказані обставини,
просив задовольнити позов, стягнути на
користь ПАТ «КБ «Надра» дану
заборгованість та 1 820 грн. 00 коп.
судових витрат з відповідачів в
солідарному порядку.
Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала
частково в частині стягнення тіла
кредиту та відсотків за користування
кредитом на час розрахунку. В частині
стягнення пені в сумі 10 895 доларів США 87
центів позов не визнала, посилаючись
на його безпідставність.
Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 29 травня 2014 року
позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено
частково.

З ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«КБ «Надра» стягнута заборгованість в
розмірі 1 326 190 грн. 50 коп. та 1 820 грн. 00
коп. судових витрат в солідарному
порядку.

В задоволенні позову в частині
стягнення пені за період з 5 червня 2008
року по 15 червня 2010 року в розмірі 38 326
грн. 42 коп. - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 ОСОБА_1, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального, процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Зокрема, зазначає, що вимога про
дострокове погашення кредиту не була
направлена позичальниці;
заборгованість стягнута за
відсутності належних доказів, а саме -
платіжних доручень, меморіальних
ордерів, розписок, чеків тощо; до
положень щодо стягнення пені
неправильно застосовані норми ч. 2 ст.
192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; крім того судові
витрати безпідставно стягнуто в
солідарному порядку.

Позивач в особі свого представника
ОСОБА_4 просить залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_3 рішення
суду першої інстанції не оскаржив,
своїх заперечень на апеляційну скаргу
не надав.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК
України).

Матеріали справи свідчать, що
10 квітня 2008 року укладено
договір № 6/4/2008/840-К/347, відповідно до
умов якого ВАТ «КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», надало ОСОБА_2 кошти в розмірі
108 486 доларів США 00 центів зі сплатою 13,89%
річних з кінцевою датою погашення 4
квітня 2028 року.

В цей же день з ОСОБА_3 укладено
договір поруки № 6/4/2008/840-П/348, згідно
якого він поручився перед ПАТ «КБ
«Надра» за виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань щодо кредитного договору.

Однак умови кредитного договору
виконані не були, у зв'язку з чим станом
на 23 березня 2011 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 171
687 доларів США 03 центи, що еквівалентно 1
364 517 грн. 01 коп. (а. с. 81-13).

Доказів того, що умови кредитного
договору № 6/4/2008/840-К/347 від 10 квітня 2008
року були виконані ОСОБА_2 в повному
обсязі, матеріали справи не містять. Не
надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

З огляду на це, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову і
стягнення суми в розмірі 1 326 190 грн. 50
коп. з боржника та поручителя в
солідарному порядку.

Посилання на неотримання вимоги щодо
дострокового повернення кредиту
позичальником є безпідставними.

Пунктом 4.2.4. кредитного договору №
6/4/2008/840-К/347 від 10 квітня 2008 року сторони
погодили, що позивач має право вимагати
дострокового виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту, сплати
чергових відсотків та інших платежів,
передбачених цим договором, можливих
штрафних санкцій, якщо позичальник не
вніс чергові мінімальні необхідні
платежі у термін, визначений п. 3.3.3.
цього договору, а також у випадку не
виконання умов передбачених у п. 4.3.6.
цього договору.

Пунктами 1.1., 1.2. договору поруки №
6/4/2008/840-П/348 від 10 серпня 2008 року
закріплено, що поручитель повинен
виконати зобов'язання в тому ж порядку,
який встановлено для позичальника
кредитним договором.

Поручитель відповідає перед
кредитором у повному обсязі.

Позичальник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, що означає нічим не
обумовлене і абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов'язань,
вказаних у п. 1.1. цього договору
повністю (чи в будь-якій його частині)
як від позичальника та поручителя
разом, так і від кожного окремо.

Вимога про погашення
заборгованості ОСОБА_3 була направлена
1 лютого 2011 року в порядку,
передбаченому пунктами 1.1-1.5, 2.1, 2.2
договору поруки № 6/4/2008/840-П/348 від 10
серпня 2008 року. На дану вимогу ОСОБА_3 не
відреагував.

Направлення цієї вимоги лише
поручителю не звільняє позичальника
від виконання обов'язку щодо погашення
кредиту.

Доводи апеляційної скарги про
подвійну відповідальність одного виду
не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно пунктів 5.2, 5.3 договору
кредиту № 6/4/2008/840-К/347 від 10 квітня 2008
року у випадку прострочення виконання
зобов'язань позичальника щодо
повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк,
визначений у п. 3.3.3 цього договору,
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

У разі порушення позичальником
вимог п. 4.3, за виключенням п. п. 4.3.3, 4.3.4
цього договору, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 10% від суми кредиту, визначеної
у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок.

Отже, вказаними пунктами
кредитного договору встановлена
відповідальність за різні порушення
зобов'язань.

Проте з висновками суду першої
інстанції в частині стягнення судових
витрат в солідарному порядку
погодитися не можна.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Сума судових витрат, а саме -
судового збору в розмірі 1 700 грн. 00 коп.
та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн. 00 коп. документально
підтверджується меморіальними
ордерами від 25 січня 2010 року № 4, № 5 на
а. с. 5-6.

Аналіз даної норми права
свідчить, що сума судових витрат в
розмірі 1 820 грн. 00 коп. підлягає
стягненню з відповідачів в частковому
порядку на користь позивача - по 910 грн.
00 коп. з кожного.

В іншій частині рішення не
оскаржено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1
п. п. 1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Х Легіон» в особі директора
ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду
м. Харкова від 29 травня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» судові
витрати в розмірі 1 820 грн. 00 коп. (однієї
тисячі вісімсот двадцяти грн. 00 коп.) в
частковому порядку - по 910 грн. 00 коп.
(дев'ятсот десять грн. 00 коп.) з кожного.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді