Справа № 367/1226/13-ц Головуючий у І
інстанції Чернов Д.Е.Провадження №
22-ц/780/4201/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 46
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Сліпченка О.І.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 27 серпня 2013
року за позовом Прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
третя особа: Комунальне підприємство
"Святошинське лісопаркове
господарство" про визнання недійсними
рішення, державного акту на право
власності на землю, визнання права
власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області звернувся до суду з
позовом про визнання недійсними
рішення, державних актів на право
власності на землю, визнання права
власності на земельну ділянку,
посилаючись на те, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2046/25-5 "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_4
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,1500
га для вказаних цілей. На підставі
даного рішення на ім»я останньої
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№922183 (кадастровий номер :01:042:0097)
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1.

В подальшому, на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
04.06. 2009 року № 2621 земельну ділянку
площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 придбала
ОСОБА_2 про що на державному акті на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 922183 на ім'я ОСОБА_4, зроблено
відмітку про перехід права власності
на земельну ділянку до ОСОБА_2

Позивач вказував, що рішення прийнято,
а державні акти видано з порушенням
вимог чинного законодавства, оскільки
земельна ділянка знаходиться за межами
смт. Коцюбинське, земельну ділянку
передано за рахунок земель, що
перебувають у постійному користуванні
Святошинського лісопаркового
господарства.

Просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 25 грудня 2008 року № 2046/25-5,
визнати недійсним державний акт серії
ЯЖ № 922183 на право власності на земельну
ділянку за кадастровим номером
:01:042:0097, виданий на на ім'я ОСОБА_4 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_2 та скасувати його державну
реєстрацію; визнати право власності
держави на зазначену земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 27 серпня 2013
року позов прокурора м. Ірпеня
Київської області задоволено частково,
визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 25.12.2008 року № 2046/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_4,
визнано недійсним державний акт серія
ЯЖ № 922183 на право власності на земельну
ділянку з кадастровим номером
:01:042:0097 на ім»я ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,1500 га з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_2 та
скасовано його державну реєстрацію. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 27 серпня 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

По справі встановлено, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2046/25-5 "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_4.
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,1500
га для вказаних цілей. На підставі
даного рішення на ім»я останньої
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 9222183 (кадастровий номер :01:042:0097)
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1.

В подальшому, на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
04.06. 2009 року № 2621 земельну ділянку
площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 придбала
ОСОБА_2.

На державному акті виданого на ім»я
ОСОБА_4 серії ЯЖ №922183 на земельну
ділянку розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, зроблена відмітка про перехід
права власності ім»я ОСОБА_2
відповідно до укладеного договору
купівлі-продажу вищезазначеної
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора м. Ірпеня та визнаючи
недійсним рішення Коцюбинської
селищної ради, суд виходив з того, що
спірна земельна ділянка знаходилася
поза межами смт. Коцюбинське, оскільки
на момент прийняття вищезазначеного
рішення межі смт. Коцюбинське у
встановленому законом порядку не були
визначені та не встановлені, а тому
рішення Коцюбинської селищної ради не
відповідає вимогам земельного
законодавства. У зв»язку з цим, як
наслідок, державний акт, виданий на
підставі незаконного рішення, також
підлягає визнанню недійсним.

Даний висновок суду відповідає вимогам
закону та обставинам справи.

Відповідно до Указу Президії
Верховної Ради УРСР від 11 лютого 1941
року селище міського типу Берковець
перейменовано в селище ім.
Коцюбинського та до його складу
включено залізничну станцію Біличі.
Будь-які графічні додатки до цього
Указу, які б підтверджували межі селища
Коцюбинське не збереглися, і по даний
час рішення щодо встановлення чи зміни
меж цього селища компетентними
органами не приймались, проект
встановлення меж не розроблявся та не
затверджувався, що також встановлено
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2011 року.

Крім того, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2011 року за позовом Київської
міської ради до Державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в м. Києві, Київського
обласного управління лісового і
мисливського господарства, Ірпінської
міської ради Київської області,
Коцюбинської селищної ради Київської
області, за участю прокуратури м. Києва,
треті особи Державне агентство
земельних ресурсів України, КП
"Святошинське лісопаркове
господарство", КП КОР "Обласний
лісгосп", Київська обласна державна
адміністрація, Державне управління
охорони навколишнього природного
середовища в Київській області,
Державне агентство лісових ресурсів
України про визнання бездіяльності
протиправною, рішень нечинними і їх
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії, встановлено наступне:

пунктом 3 Рішення №689/22-5 Коцюбинської
селищної ради Київської області "Про
перспективний план розвитку с.
Коцюбинське" не визначались межі
селища Коцюбинське, а Коцюбинська
селищна рада фактично виконувала
вимоги статті 173 Земельного кодексу
України щодо реалізації процедури
встановлення межі селища, а тому
відповідач діяв в межах повноважень
визначених законом;

судами неодноразово встановлювалось,
що на момент ухвалення спірних рішень
Генерального плану селища Коцюбинське
не було, як і чітко визначених меж
селища, а статус останнього
сформований на підставі Указу Президії
Верховної Раді Міністрів від 11 лютого
1941 року;

рішення про межі міста Києва Київською
міською радою приймались в
односторонньому порядку без
узгодження меж з Київською областю, що
є порушенням нині діючого
законодавства у цій галузі;

станом на вересень 2008 року облік земель
Коцюбинської селищної ради у відділі
земельних ресурсів не вівся,
інформація про склад земель була
відсутня, як землі лісогосподарського
призначення вище зазначені землі не
обліковувались;

відсутні документи та відповідні
схеми, якими були б чітко визначені
межі між містом та селищем Коцюбинське;

в розмежуванні районів міста межі між
Святошинським районом міста Києва та с.
Коцюбинське не існує;

землі Ірпінського регіону, на які
розповсюджувалась дія Рішення №689/22-5, у
будь-які роки не відносились до земель
лісогосподарського призначення.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 23 листопада 2009
року за позовом прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
в особі Київської обласної ради,
Київської обласної державної
адміністрації до Коцюбинської
селищної ради Київської області, треті
особи: Відділ держкомзему у м. Ірпені
Київської області, виконавчий комітет
Ірпінської міської ради Київської
області, про визнання незаконними та
скасування рішення Коцюбинської
селищної ради від 28 жовтня 2008 року №
711/23-5, п.3 рішення Коцюбинської селищної
ради від 25 вересня 2008 року № 689/22-5
встановлено, що прокурором не надано
суду доказів того, що рішенням № 689/22-5
Коцюбинська селищна рада встановила
межі селища.

29 квітня 2010 року Коцюбинською селищною
радою прийнято рішення № 75 "Про
погодження проекту формування і
встановлення меж Коцюбинської
селищної ради та межі смт. Коцюбинське
Київської області та впорядкування
питань землекористування", відповідно
до п. 1 якого селищному голові доручено
укласти договір на розробку проекту
землеустрою щодо встановлення межі
селища Коцюбинське, який після
погодження Коцюбинською селищною
радою направити на затвердження до
Київської обласної ради, а після
затвердження проекту Київською
обласною радою - отримати державний акт
про межі селища Коцюбинське. П. 2
рішення передбачено, що до моменту
затвердження проекту встановлення
межі при вирішенні питань
адміністративно-територіального
устрою та землеустрою необхідно
керуватися межами селища Коцюбинське
пл. 4065 га., які встановлені Указом
Президії Верховної Ради Української
РСР від 11 лютого 1941 року з урахуванням
рішення Коцюбинської селищної ради від
06 листопада 2009 року № 170.

15 вересня 2010 року рішенням
Коцюбинської селищної ради № 153
затверджено Генеральний план селища
Коцюбинське Київської області,
відповідно до якого загальна площа
селища становить 4065 га.

Згідно листа відділу держкомзему у м.
Ірпінь Київської області № 01-02/44-1 від 18
січня 2013 року, державна статистична
звітність (форма 6-зем) по с. Коцюбинське
в період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008
року не велася. Відділ з 01 січня 2009 року
почав вносити дані по формі 6-зем по с.
Коцюбинське. Землі запасу по с.
Коцюбинське в період з 01 січня 2008 року
по 31 грудня 2008 року не обліковувалися.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами та
відповідають нормам чинного
законодавства України.

Ст. 152 ЗК України встановлено, що
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 173 ЗК України,
межа району, села, селища, міста, району
у місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

Згідно ч.2 ст.174 ЗК України рішення про
встановлення, зміну меж сіл, селищ, які
входять до складу відповідного району,
приймаються районною радою за поданням
відповідних сільських, селищних рад.
Рішення про встановлення і зміну меж
сіл, селищ, які не входять до складу
відповідного району, або у разі, якщо
районна рада не утворена,
приймаються Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими радами за поданням
відповідних сільських, селищних рад.

Крім того, ст.176 ЗК України межі
адміністративно-територіальних
одиниць посвідчуються державним актом
України.

Ст. 25 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 12 ЗК України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
основи містобудування" визначення
територій і вибір земель для
містобудівних потреб здійснюється
відповідно до затвердженої
містобудівної документації місцевих
правил забудови з урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України "Про
планування і забудову територій"
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи в межах повноважень,
визначених законом, відповідно до
генеральних планів населених пунктів,
в тому числі, вирішують питання вибору,
вилучення (викупу), надання у власність
чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Враховуючи вищезазначені вимоги
закону та ту обставину, що земельна
ділянка, яка є предметом оспорюваного
рішення, розташована поза межами
населеного пункту - смт. Коцюбинське,
оскільки на момент прийняття спірного
рішення від 25 грудня 2008 року № 2046/25-5
межі смт. Коцюбинське у передбаченому
законом порядку не були визначені та
встановлені, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про
незаконність прийнятого рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2046/25-5, як такого, що не
відповідає положенням п.12 Перехідних
положень та ст. 12 ЗК України.

За таких обставин суд обґрунтовано
задовольнив вимоги прокурора про
визнання недійсним рішення про
передачу у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки та державного акту на її ім»я.

Крім того, колегія судді погоджується з
висновком суду першої інстанції про
визнання недійсним державного акту на
право власності серії ЯЖ №922183 виданого
на ім»я ОСОБА_4 з відміткою про перехід
право власності до ОСОБА_2 виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК
України (у редакції від 16 вересня 2008
року, яка була чинною на момент
прийняття селищною радою рішення)
право власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку виникло з моменту отримання
нею державного акта та його державної
реєстрації.

Держаний акт на право власності на
землю видається на підставі рішення
органу місцевого самоврядування, тому
вирішення питання про правомірність
видачі державного акта безпосередньо
залежить від законності рішення
органу, на підставі якого такий акт
видано.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» (у
редакції від 5 березня 2009 року, яка була
чинною на час укладення договору
купівлі-продажу) підставою для
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку є саме нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а не державний акт.

Вчинення в такому разі на державному
акті (визнаного судом недійсним)
відмітки про відчуження земельної
ділянки на підставі договору
купівлі-продажу не змінює суті такого
державного акта, як недійсного.

Зазначений правовий висновок також
міститься у постанові Верховного Суду
України від 25 червня 2014 року (цивільна
справа № 6-67цс14).

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують

Рішення суду відповідає вимогам закону
та обставинам справи, підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 27 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді