Провадження №2/761/5222/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

12 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.,

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
про повернення банківського вкладу та
відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
посилаючись на те, що 07.02.2014 р. між нею та
відповідачем було укладено договір
банківського вкладу (депозиту)
«Квартальний» № 739862/2014 в національній
валюті України за умовами якого
вкладник розмістив в банку грошові
кошти у розмірі 70 000,00 грн. до 07.05.2014 р.
Сторни домовились, що процентна ставка
за вкладом становить 25% річних. Після
закінчення строку дії договору
відповідач не повернув суму вкладу та
проценти нараховані за три місяці з
моменту укладання договору і до його
закінчення у розмірі 4 257,48 грн. Після
звернення до банку із заявою
повернення грошових коштів в повному
обсязі 07.07.2014 р. відповідачем було
видано позивачу із належних 74 257,48 грн.
лише 4000,00 грн. За таких обставин позивач
просить суд стягнути з відповідача на
її користь 70 000,00 грн. суму вкладу, 257,48
грн. заборгованості по процентам, 23,09
грн. пені передбаченої ст. 549 ЦК України,
3% річних у сумі 138,59 грн. та упущену
вигоду у сумі 1150,68 грн. з 08 травня 2014р.
по 31 травня 2014 р.

В подальшому представник позивача
збільшив вимоги та остаточно просив
суд стягнути з відповідача 70 000,00 грн.
заборгованість по вкладу, 257,48 грн.
заборгованість по відсоткам, 67,37 грн.
розмір пені, 404,22 грн. 3% річних,
передбачених ст. 625 ЦК України, розмір
інфляційних втрат у сумі 3 372,35 грн. та 3
365,16 грн. - розмір процентів за вкладом
на вимогу. Представник позивача
пояснив, що пеню ОСОБА_1 вираховувала на
підставі положень Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», а сума
у розмірі 3 365,16 грн. є упущеною вигодою
за користування депозитного вкладу і
нарахуванням відсотків по
встановленій договором ставці 25%
річних за період з 08.05.3014 р. по 16.07.2014 р.,
які позивач мав би отримати. Також
представник ОСОБА_1 надав свою згоду на
ухвалення заочного рішення на підставі
наявних в справі доказів.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.

За таких обставин, суд керуючись
положеннями ст. ст. 169,224 ЦПК України
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача
на підставі наявних в справі доказів,
ухваливши заочне рішення, отримавши на
це згоду представника позивача.

Вислухавши доводи представника ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
07.02.2014 р. було укладено договір
банківського вкладу «З любов'ю. VАВ!
«Квартальний» № 739862/2014 р. відповідно до
якого позивач взяла на себе
зобов'язання розмістити на рахунку
банку грошову суму у розмірі 70 000,00 грн.,
ставка за користування вкладом - 25% на
строк 13 місяців з дня укладання
договору.

Як свідчать матеріали справи позивач
на виконання умов договору внесла до
банку суму у розмірі 70 000,00 грн., що
підтверджується квитанцією № 287432 від
07.02.2014 р.

В свою чергу ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» взяв на себе
зобов'язання відкрити вкладнику
рахунок за вкладом на вимогу «Для
виплат» та нараховувати встановлені
договором проценти.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку встановлених договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). При цьому за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника.

Як свідчать матеріали справи, позивач
звернувся до банку 07.05.2014 р. з вимогою
повернути кошти та нараховані проценти
у повному обсязі.

За довідкою по особовому рахунку,
наявною в матеріалах справи, станом на
07.05.2014 р. на рахунку ОСОБА_1 перебували
грошові кошти у розмірі 74 257,48 грн., з
яких 70 000,00 грн. - сума вкладу, 4 257,48 грн. -
нараховані проценти.

За умовами договору, а саме п. 1.6.
сторони погодили нарахування і виплату
відсотків при достроковому закритті
вкладу.

Як пояснив в судовому засіданні
представник позивача, ОСОБА_1 було
видано банком 4 000,00 грн. в рахунок
процентів по вкладу і повідомлено про
відсутність грошових коштів для
виконання зобов'язань в повному обсязі.

За приписами ст.. 1074 ЦК України
обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджатися рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Згідно до положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умовне
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За встановлених судом обставин, беручи
до уваги, що на день розгляду справи
відсутні докази, які свідчать про
виконання з боку банку своїх
зобов'язань в повному обсязі та
зважаючи на повернуту суму у розмірі 4
000,00 грн., суд вважає за можливе
задовольнити вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача суми вкладу у
сумі 70 000,00 грн. та нарахованих
процентів у розмірі 257,48 грн.

У разі порушення зобов'язань, згідно до
ст. 611 ЦК України, настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до положень ст. 549 ЦК України, є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язань.

Представник позивача просить суд
стягнути на користь ОСОБА_1 пеню у
розмірі 67,37 грн. нараховану відповідно
до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

Преамбулою даного нормативного акту
встановлено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства,
установи та організації незалежно від
форм власності та господарювання, а
також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

За таких обставин, зважаючи на те, що
зобов'язання та права за договором
виникли у ОСОБА_1 як у фізичної особи,
на останню не розповсюджуються
положення Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», а тому
суд вважає за можливе відмовити у
задоволенні вимоги щодо стягнення
пені.

З іншого боку положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Представник позивача просить суд
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 3% річних у сумі 404,22 грн. за
період з 08.05.2014 р. по 16.07.2014 р. та
інфляційні втрати у 3 372,35 грн. Наданий
розрахунок було перевірено в судовому
засіданні.

Зважаючи на невиконання в повному
обсязі зобов'язань за договором з боку
банку, суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача в частині
стягнення з банку санкцій передбачених
ст. 625 ЦК України у зазначених ОСОБА_1
сумах.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є : втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Представник позивача пояснив в
судовому засіданні, що упущена вигода
полягає у можливості отримання
нарахування відсотків по встановленій
договором ставці у розмірі 25% за період
з 08.05.2014 р. по 16.07.2014 р.

Приписами ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона має
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимого і заперечень.

В розумінні положень ст. 22 ЦК України з
особи винної у порушенні цивільного
права стягуються доходи, які б особа
право якої порушено, могла б одержати.

Зважаючи на те, що позивач скористався
правом на дострокове повернення вкладу
та не надав суду переконливих доказів
як наявності упущеної вигоди так і її
розміру, позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Розподіляючи судові витрати, суд
керується положеннями ст. 88 ЦПК
України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.
525,526,611,1058,1060,1074 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
користь ОСОБА_1 суму вкладу розмірі 70 000
грн. 00 коп., проценти по вкладу у сумі 257
грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 404 грн. 22
коп., інфляційні втрати у сумі 3 372 грн. 35
коп., а всього 74 034 грн. 05 коп.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» в
дохід держави судовий збір у сумі 740
грн. 43 коп.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. В разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку.

Суддя: