Справа № 489/2902/14-ц
Номер провадження 2/489/1462/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2014 року
місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, представника третьої особи
Петроченко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у
справах дітей адміністрації
Ленінського району Миколаївської
міської ради про надання дозволу на
виїзд дитини за кордон без згоди
батька,

встановив

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої
вимоги тим, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з
15.10.2004 до 25.09.2013. Мають спільного сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею. Має намір виїхати з сином
за кордон - до Російської Федерації, де
проживають її родичі. Зазначає, що
вказана поїздка здійснюється в
інтересах дитини, оскільки вона має
намір розширити кругозір дитини,
показати їй іншу країну, але відповідач
безпідставно не надає згоди на виїзд
дитини за кордон.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд визнати відмову
відповідача на тимчасовий виїзд за
кордон дитини безпідставною та
дозволити їй виїзд разом із дитиною за
кордон - до країн ближнього та
дальнього зарубіжжя до досягнення ним
повноліття.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував, надав
письмові еречення.

Представник третьої особи вказала, що в
процесі розгляду справи відповідач
надав нотаріально посвідчену заяву про
дозвіл на виїзд строком на один рік,
тобто права дитини не порушено.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Позивач і відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі, 23.09.2013 за
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва шлюб між ними розірвано (а. с.
5-6).

Згідно зі свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1 позивач і відповідач
мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає разом з матір'ю, що
підтверджується довідкою ЖКП ММР
"Південь" від 02.04.2014 за № 903 (а. с. 8).

Позивач у своєму позові зазначає, що
відповідач не надає згоди на виїзд
дитини за кордон - до Російської
Федерації, де проживають її родичі, а
вказана поїздка здійснюється в
інтересах дитини, оскільки така
поїздка розширить кругозір дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
опікунів і в їхньому супроводі чи у
супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21 січня
1994 року №3857-ХП та постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України» від 27 січня 1995
року №57, виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995
№ 231 (із змінами) визначено, зокрема, що
виїзд неповнолітніх громадян за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16 річного віку, у супроводі
одного з батьків або в супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою
здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків не
перебуває у пункті пропуску через
державний кордон;

2) без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків: коли другий з
батьків є іноземцем або особою без
громадянства, що підтверджує запис про
батька у свідоцтві про народження
дитини, і він відсутній у пункті
пропуску; коли у паспорті громадянина
України для виїзду за кордон, з яким
прямує громадянин, який не досяг 16
річного віку, або проїзному документі є
відповідний запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік в дипломатичному
представництві України за кордоном;

3) у разі пред'явлення оригіналів
документів або їх нотаріально
посвідчених копій:

- свідоцтва про смерть другого з
батьків;

- рішення суду про позбавлення
батьківських прав другого з батьків;

- рішення суду про визнання другого з
батьків безвісно відсутнім;

- рішення суду про визнання другого з
батьків недієздатним;

- рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16 річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

- довідки про народження дитини,
виданої ВДВС із зазначенням підстав
внесення відомостей про батька
відповідно до частини першої ст. 135 СК
України (під час виїзду за кордон у
супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України
визначена рівність прав і обов'язків
батьків відносно дитини, у тому числі і
після розірвання шлюбу та проживання
одного із батьків окремо від дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана доказати ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач зазначає, що відповідач
безпідставно та без пояснення
будь-яких причин ухиляється від
надання свого дозволу на виїзд дитини з
нею за кордон, а будь-які намагання
довести йому значення цієї подорожі
закінчуються безрезультатно.

Однак, як зазначає відповідач, він не
відмовляється давати дозвіл на
тимчасовий виїзд в супроводі її матері,
і на підтвердження цього, в матеріалах
справи наявна його нотаріально
посвідчена заява, яку він зробив після
звернення позивача до суду(а. с. 34).

Позивач вказує, що у зв"язку з тим, що
відповідач не своєчасно надає їй
дозвіл і вона хоче мати рішення суду,
щоб до повноліття дитини не мати
проблем з виїздом за кордон.

Виходячи з рівності прав і обов"язків
батьків суд вважає, що рішення матері
про вивезення дитини повинно
узгоджуватись з батьком дитини. При
цьому узгодженню підлягають питання
країни в яку виїздить дитина, терміни
коли виїздить і коли повертається,
строк перебування та інші питання які
потребують спільного вирішення в
інтересах дитини.

Винесення судом рішення про надання
дозволу на виїзд в будь-який момент та
неодноразові виїзди без згоди батька
порушило б рівність та права батька на
спілкування та участь у вихованні
дитини.

У випадку необгрунтованої відмови
батька від надання дозволу, яка
суперечить інтересам дитини, спір може
бути вирішено судом, однак із чітким
зазначенням країни до якої необхідно
дозвіл на виїзд, мету виїзду, терміни
тощо.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - служба у справах
дітей адміністрації Ленінського
району Миколаївської міської ради про
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди батька відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв