Ухвала

іменем україни

24 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Амеліна В.І., Дербенцевої
Т.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Лобойківської сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області, третя особа
- державна інспекція сільського
господарства у Дніпропетровській
області, про визнання державного акта
на право власності на земельну ділянку
недійсним, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 9 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5,
Лобойківської сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області про
визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
недійсним, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що відповідач
самовільно перенесла земельну межу у
глиб її земельної ділянки, чим зменшила
її розмір.

Рішенням Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 9
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, не передаючи
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідачами не
було порушено прав позивача, що межові
знаки суміжних земельних ділянок
сторін, були знищені саме позивачем, що
підтверджується відповідним актом, що
рішення на підставі якого видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_5 позивачем
не оскаржено.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення ст. ст. 116, 125, 126, 152
ЗК України. Доводи касаційної скарги
ОСОБА_4 на увагу не заслуговують й
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 9 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Амелін В.І.

Дербенцева Т.П.