Справа № 342/703/14-ц
Провадження № 2/342/436/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк
Н.А.,

з участю прокурора прокуратури
Городенківського району Книгиницької
З.О., позивачки ОСОБА_2, представника
відділу опіки та піклування
Городенківської РДА Боднарчук О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав,

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась в суд
з позовом, щоб постановити рішення про
позбавлення батьківських прав
відносно неї її батька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
народилась ОСОБА_2, позивачка по даній
справі. Шлюб між батьками розірвано
03.06.2006 р. Мати позивачки ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р., у віці 31 рік. З
часу смерті матері позивачка
проживає з батьками покійної матері -
бабусею ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_8,
перебуває на їх утриманні та
вихованні. Коли їй виповнилось три
роки, батько ОСОБА_4 виїхав у Бельгію
на роботу. Інколи він присилав деякі
речі домашнього вжитку. З 2009 р. батько
проживає спільним сімейним життям з
жінкою на ім'я ОСОБА_3. В Україну, до
своїх батьків, АДРЕСА_1, батько
позивачки приїхав весною 2014 р.
Надіючись на спілкування з батьком,
сподіваючись, що батька цікавлять
плани на її подальше життя, так як
закінчила середню школу з середнім
балом атестата 10,5, позивачка на деякий
час перейшла проживати до бабусі по
лінії батька ОСОБА_6, де проживав
батько. Як пояснював відповідач своїм
батькам, він не знав, про що говорити з
дочкою. Позивачка зрозуміла, що батька
не цікавить її подальша доля, її життя,
його тільки цікавили комп'ютерні
ігри, риболовля та спорт. В кінці квітня
2014 р. позивачка повернулась проживати
до своїх дідуся й бабусі ОСОБА_8, з
якими проживає в даний час. Також в
позові ОСОБА_2 зазначила, що разом з
батьком вони їздили до м.
Івано-Франківська щоб купити їй одяг
та необхідні речі. Однак, повернулись
назад, нічого не придбавши. Батько
сказав, що немає потреби купувати
плаття для випускного вечора на один
день, для цього в нього немає грошей, в
той час як для потреб свого двоюрідного
брата, який також їздив разом з ними,
батько дав 200 грн., а на прохання
незнайомої жінки дав 300 грн. Позивачці
відомо про те, що перебуваючи в Україні,
батько в нотаріуса підписував заяву
про відмову від своїх батьківських
прав відносно неї, чим доказав своє
байдуже ставлення до своєї дочки.
Батько не бажає думати про її
майбутнє, він ухиляється від
виконання своїх обов'язків по її
вихованню, не цікавиться її розвитком,
намірами щодо продовження навчання,
проведенням дозвілля, потребами в
необхідному - одязі, харчуванні, тому
позивачка, як дитина, яка досягла
чотирнадцяти років, використовуючи
надане їй ст. 165 СК України право,
звернулась в суд з позовом про
позбавлення свого батька батьківських
прав.

Відповідач ОСОБА_4, зареєстроване місце
проживання якого згідно інформації
Городенківського районного сектору
УДМС в Івано-Франківській області, -
АДРЕСА_1, - в судове засідання не
з'явився. Про час і місце розгляду
справи повідомлений відповідно до
вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення судової повістки. За згодою
позивачки, суд ухвалює заочне рішення.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала, вважає, що
позбавлення батька батьківських прав
відповідає її інтересам. Суду
пояснила, що батько в 2000 р. поїхав за
кордон, з того часу з ним не
спілкувались ні вона, ні її мати
ОСОБА_5. Шлюб між батьками був
розірваний, вона залишилась проживати
з матір'ю. Мати померла в 2011р.
внаслідок важкої хвороби. Вона
залишилась проживати з батьками
покійної матері в АДРЕСА_2, де
зареєстрована дотепер. За вказаною
адресою вони проживали до часу смерті
її прадіда, після чого вона разом з
дідусем ОСОБА_8 і бабусею ОСОБА_7
перейшли проживати в АДРЕСА_3, до
прабабки. Батька свого вона взагалі не
знала, з ним не спілкувалась. В березні
2014 р. він приїхав в м. Городенка, де
живуть його батьки. Намагаючись
частіше бачитись з батьком, налагодити
з ним стосунки, за сприяння бабусі
ОСОБА_6, вона перейшла проживати до
батька, де жила до квітня 2014 р.
Позивачка надіялась на те, що батькові
буде цікаво, як вона жила всі ці роки
без нього, думала, що він дасть їй
поради щодо обрання професії, так як
вона в цьому році закінчувала середню
школу. Однак, спілкування з батьком
фактично не було: він займався
оформленням свого паспорта, грав в
комп'ютерні ігри. В той час він давав
гроші для оплати за додаткові заняття.
Батько не був у неї на випускному
вечорі, хоча вона думала, що батько
врахує те, що в неї немає мами, і його
присутність на святі буде бажаною
для неї. Відповідач ухиляється від
виконання батьківських обов'язків.
Після того, як в квітні 2014 р. виїхав у
Бельгію, він не турбується про
виховання своєї дочки, про її стан
здоров'я, про матеріальне
забезпечення, він навіть видалив її з
контактів у «Скайпі», пояснивши тим, що
немає часу на спілкування.

Бабусі позивачки - ОСОБА_7 та ОСОБА_6
відмовились давати показання суду
щодо близьких родичів.

В судовому засіданні представник
служби в справах дітей
Городенківської районної державної
адміністрації підтримала висновок
органу опіки та піклування
Городенківської РДА від 17.07.2014 р. про
недоцільність позбавлення
батьківських прав відповідача ОСОБА_4
відносно дочки ОСОБА_2. Одночасно
пояснила, що 15 липня 2014 р. працівниками
служби в справах дітей
Городенківської РДА була проведена
бесіда з неповнолітньою позивачкою
ОСОБА_2, під час бесіди було з'ясовано,
що вперше за 14 років дочка побачила
батька в 2014 році. Зі сторони дитини
були намагання знайти з батьком
спільну мову, однак, на даний час вони
взагалі не спілкуються. Дівчинка
пояснювала, що перебуваючи за кордоном,
батько купив для неї телефон, ноутбук
і фотоапарат. Але на її день
народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 р., коли він
був у Городенці, батько не привітав її
навіть словами. Також представник
пояснила, що питання доцільності
позбавлення відповідача батьківських
прав щодо ОСОБА_2 було предметом
розгляду комісії з питань захисту
прав дитини Городенківської РДА
13.03.2014 р. та 17.04.2014 р. Перший раз
комісія дійшла висновку про
доцільність позбавлення його
батьківських прав, тоді позов був
заявлений матір'ю відповідача ОСОБА_6,
а сам відповідач нотаріально
посвідченою заявою ствердив, що він
погоджується на позбавлення його
батьківських прав щодо дочки ОСОБА_2.
Однак, провадження в справі було
закрито за заявою позивачки ОСОБА_6
Так як у березні-квітні 2014 р. батько
спілкувався з дочкою, тому розглядаючи
питання про позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав в липні 2014 р., комісія
з питань захисту прав дитини
Городенківської РДА прийшла до
висновку про недоцільність
позбавлення його батьківських прав,
так як тільки три місяці він не
виявляє батьківської турботи щодо
дочки.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь
в справі, вислухавши прокурора, яка
підтримала позов ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_2, яка
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджено, що
її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1, виданим 03.06.2006 р. відділом
реєстрації актів цивільного стану
Городенківського районного управління
юстиції стверджено, що шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, про що в
Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за
№ 64 від 03.06.2006 р.

Мати позивачки - ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 р. у віці 31 рік, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 Судом встановлено, що
неповнолітня позивачка проживає разом
з батьками її матері - ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, перебуває на їх утриманні та
вихованні. Також вона отримує пенсію
по втраті годувальника. Про те, що
ОСОБА_2 здобула повну загальну
середню освіту в 2014 р. в
Городенківській загальноосвітній
школі І-ІІІ ступенів № 1 свідчить
Атестат серії НОМЕР_3, виданий 31.05.2014 р.

ОСОБА_2, як дитина, яка досягла
чотирнадцяти років, використала
надане статтею 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав, так як
вважає, що її батько - відповідач
ОСОБА_4, в порушення визначених ст. 150
Сімейного кодексу України обов'язків
щодо виховання та розвитку дитини,
протягом тривалого часу не
виконував їх.

Відповідно до ст.ст. 150,180 СК України
батьки зобов'язані піклуватись про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, виховувати та
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Також батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

В ході розгляду справи встановлено,
що відповідач з 2000 р. по березень 2014 р.
не піклувався про фізичний і духовний
розвиток своєї дочки ОСОБА_2, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, не спілкувався з дитиною, не
створював умов для отримання нею
освіти. Тільки в березні- квітні 2014 р.
батько позивачки надавав їй кошти
для оплати за додаткові заняття.
Якраз тоді ОСОБА_4 перебував в м.
Городенка, жив за адресою - АДРЕСА_1.
Для того, щоб мати можливівсть
спілкуватись з батьком, позивачка
прийняла рішення перейти проживати до
нього, там також живуть батьки
відповідача. Незважаючи на це,
відповідач не займався вихованням
дочки, не піклувався про її фізичний,
духовний і моральний розвиток, не
готував її до самостійного життя та
праці. Суд вважає, що нотаріально
посвідчена заява про відмову від
батьківських прав відносно ОСОБА_2,
подана відповідачем 21.02.2014 р. свідчить
про те, що він нехтував своїми
батьківськими обов'язками щодо дочки.

Відповідач з 2000 р. до березня 2014 р.
ухилявся від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини: він не
піклувався про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечував необхідного
харчування, медичного догляду дитини,
що негативно впливало на її фізичний
розвиток як складову виховання; не
спілкувався з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не виявляв
інтересу до її внутрішнього світу, не
створював умов для отримання нею
освіти. Намагання позивачки в
березні-квітні 2014 р. порозумітись з
відповідачем не призвело до зміни
його ставлення до дочки, яке тривало
протягом чотирнадцяти років. З травня
2014 р. відповідач продовжує ухилятись
від виконання батьківських обов'язків
щодо своєї дочки.

У висновку органу опіки та піклування
Городенківської районної державної
адміністрації від 17.07.2014 р. № 01-21/332
щодо доцільності позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2
зазначено, що в лютому 2014 р. мати
відповідача зверталась до суду з
позовом про позбавлення відповідача
батьківських прав щодо дочки ОСОБА_2,
оскільки він тривалий час не приймав
участі у вихованні дочки, не цікавився
її життям, не намагався реалізувати
своє право та обов'язок щодо виховання
дитини. Його мати намагалась пояснити
відповідачу про необхідність змінити
ставлення до дочки. Поспілкувавшись з
дитиною, комісією було встановлено, що
відповідач купив для позивачки
ноутбук, телефон та фотоапарат, в
грудні 2013 р. він передав через свою
маму 100 євро для придбання дочці
зимової куртки. Після того, як батько
повернувся у Бельгію, він протягом
трьох місяців не спілкується з дочкою.
Виходячи з наведених фактів, орган
опіки та піклування вважає, що
позбавлення буде суперечити
інтересам дитини.

Згідно з міжнародними та національними
правовими нормами до прав дитини
належить, зокрема, право на врахування
думки щодо питань, які стосуються її
життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1
Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року
"Про права дитини" (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 року), дитині,
здатній сформулювати власні погляди,
забезпечують право вільно
висловлювати ці погляди з усіх питань,
що стосуються дитини, причому поглядам
дитини приділяється належна увага
згідно з її віком і зрілістю.

Позивачка досягла 17-річного віку, вона
сама вирішила звернутись в суд з
позовом про позбавлення батьківських
прав відповідача. З пояснень ОСОБА_2,
наданих нею в судовому засіданні,
встановлено, що після смерті матері
позивачка проживала з батьками
покійної матері в АДРЕСА_2. Разом з ними
вона проживає й тепер на АДРЕСА_3.

У висновку органу опіки та
піклування зазначено, що після смерті
матері неповнолітня ОСОБА_2
залишилась на вихованні та утриманні
бабусі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що не
відповідає фактичним обставинам,
оскільки у згаданої бабусі позивачка
проживала виключно протягом
березня-квітня 2014р., коли там перебував
відповідач, з яким позивачка
намагалась налагодити стосунки,
хотіла частіше бачитись і
спілкуватись.

Крім того, судом досліджений і
попередній висновок органу опіки і
піклування від 17.03.2014 р. № 01-21/102, згідно
з яким орган опіки та піклування
вважав за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2
стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Цей висновок містить
інформацію, що батько тривалий час не
приймає участі у вихованні дитини,
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків по вихованню дочки.

У відповідності до ст.164 Сімейного
кодексу України мати, батько можуть
бути позбавлені батьківських прав,
якщо вона, він: 1) не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; 2) ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)
жорстоко поводяться з дитиною; 4) є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; 5) вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

З наведеного слідує, що СК України не
передбачає терміну, протягом якого
батько/мати ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.
В той час як у Висновку від від 17.07.2014 р.,
всупереч вимогам чинного сімейного
законодавства, зазначено - «однією з
підстав для позбавлення батьківських
прав є ухиляння від виконання
батьківських обов'язків протягом шести
місяців. В даному випадку батько
ОСОБА_4 тільки три місяці не виявляє
батьківської турботи щодо дочки».

Оскільки висновок органу опіки та
піклування від 17.07.2014 р. № 01-21/332 про
недоцільність позбавлення
відповідача ОСОБА_4 батьківських прав є
недостатньо обґрунтованим,
суперечить змісту описової частини
висновку, де чітко зазначено, що
батько не цікавиться життям дочки, не
дає коштів на її утримання, не
намагається реалізувати своє право та
обов'язок щодо виховання дитини,
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків по вихованню дочки, в
зв'язку з чим дочка почувається
обмеженою у батьківському вихованні,
любові та турботі, тому суд не
погоджується з цим висновком, вважає
його недостатньо обґрунтованим,
таким, що суперечить інтересам дитини.

Відповідно до Закону України «Про
охорону дитинства» предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці. Виховання дитини має
спрямовуватися на розвиток її
особистості, поваги до прав, свобод
людини і громадянина, мови,
національних історичних і культурних
цінностей українського та інших
народів, підготовку дитини до
свідомого життя у суспільстві в дусі
взаєморозуміння, миру, милосердя,
забезпечення рівноправності всіх
членів суспільства, злагоди та дружби
між народами, етнічними, національними,
релігійними групами. Позбавлення
батьківських прав або відібрання
дитини у батьків без позбавлення їх цих
прав не звільняє батьків від обов'язку
утримувати дітей.

Згідно з ст. 155 СК України ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом. Це означає, що мати чи батько
вважаються такими, що ухиляються від
виконання своїх батьківських
обов'язків, якщо вони за станом свого
психічного здоров'я усвідомлюють
значення своїх дій та можуть керувати
ними, а також якщо вони мають юридичну і
фактичну можливість до вчинення
відповідних дій, які становлять зміст
батьківського обов'язку. Частина 2 ст. 157
СКУ визначає, що той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Судом встановлено, що таким правом
відповідач не користується,
самоусунувшись від нього. Ухилення від
виконання юридичного обов'язку, це
завжди акт свідомої поведінки,
оскільки відповідач має реальну
можливість виконати його, але не вчиняє
відповідних дій.

Виходячи з наведеного, суд приходить
до переконання, що є підстави для
позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав
відносно дочки ОСОБА_2.

Враховуючи клопотання позивачки, суд
не стягує з відповідача судові
витрати по справі.

На підставі ст.ст. 150, 155, 157, 164-166, 180
Сімейного кодексу України, керуючись
ст. ст. 10, 11,60, 61, 209, 214-215, 218, 224-229 ЦПК
України суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
м. Городенка Івано-Франківської
області батьківських прав відносно
дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Ничик Г.І.