Ухвала

іменем україни

23 липня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Писаної Т.О.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Берізка» про відшкодування
шкоди; за зустрічним позовом об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Берізка» до ОСОБА_3, Одеської
міської ради, треті особи: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області,
комунальне підприємство
«Теплопостачання м. Одеси», про
зобов'язання вчинити певні дії та
визнання незаконним правового акта, що
порушує право власності за касаційною
скаргою об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Берізка»
на рішення апеляційного суду Одеської
області від 26 березня 2013 року,

встановила:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Берізка» (далі -

ОСББ «Берізка») про відшкодування
шкоди, посилаючись на те, що вона є
власником нежитлового приміщення
АДРЕСА_2. У червні 2011 року вона виявила,
що вказане нежитлове приміщення залито
водою в результаті атмосферних опадів
з причини недбалого виконання ОСББ
«Берізка» своїх обов'язків щодо
підтримання зливів та зливних труб у
належному стані, у зв'язку з чим позивач
змушена звернутись до суду.

У листопаді 2012 року ОСББ «Берізка»
звернулося до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3, Одеської міської
ради, треті особи: Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (далі - ІДАБК в
Одеській області), комунальне
підприємство «Теплопостачання м.
Одеси» про зобов'язання вчинити певні
дії та визнання незаконним правового
акта, що порушує право власності.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1, а також
власником нежитлового приміщення
АДРЕСА_2 в тому ж будинку, право
власності на яке оформлено з
порушенням вимог законодавства.

Вказувало, що ОСОБА_3 у вказаному
нежитловому приміщенні здійснила
самовільний перемонтаж стояків
опалення та трубопроводів каналізації,
що є порушенням прав інших
співвласників будинку.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 12 лютого 2014 року
відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні
позову, зустрічний позов ОСББ
«Берізка» задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
свідоцтво про право власності на
нежитлові приміщення АДРЕСА_2, видане

22 січня 2009 року на ім'я ОСОБА_3 та
зобов'язано ОСОБА_3 звільнити вказані
нежитлові приміщення. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26 березня 2013 року рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання вчинити певні дії та
визнання незаконним правового акта, що
порушує право власності скасовано,
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. У іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСББ «Берізка»
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 11
червня 2011 року мало місце затоплення
нежилого технічного приміщення
АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 8). На підтвердження
обставини щодо завдання їй шкоди та
розміру такої шкоди до суду був наданий
висновок будівельно-технічного
експертного дослідження

№ 087/2012 від 14 червня 2012 року, який
місцевий суд не визнав належним та
допустимим доказом, оскільки таке
дослідження не було проведене як
судова експертиза в ході судового
розгляду справи, внаслідок чого
відмовив у задоволенні цих вимог за
недоведеністю.

Апеляційний суд скасовуючи в цій
частині рішення місцевого суду з ним не
погодився з тих підстав, що обставини,
зазначені у експертному дослідженні
ніким не спростовані.

З висновками обох судів погодитись не
можна, оскільки суди дійшли їх в
порушення норм процесуального права.

Так, заперечуючи проти заявлених вимог
про відшкодування завданої залиттям
шкоди ОСББ «Берізка» звернулось з
клопотанням про забезпечення доказів
шляхом призначення судової експертизи,
яке судом першої інстанції було
задоволене, проте сама експертиза не
була проведена.

У порушення вимог ст. 212 ЦПК України суд
не дав оцінку тому, хто ухилився від
участі в експертизі (шляхом не подання
документів, чи не вчиненням дій чи в
інший спосіб унеможливив її
проведення) та не застосував наслідки
ухилення від участі в експертизі,
передбачені

ст. 146 ЦПК України.

Не можна також погодитись із
висновками судів щодо вирішення спору
про визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
нежитлові приміщення АДРЕСА_2 виданого
22 січня 2009 року виконавчим комітетом
Одеської міської ради, оскільки при
вирішенні цього спору суди не
визначились із характером
правовідносин, що склались між сторони
спору, та нормою права, яка підлягає
застосуванню.

Так, право власності на спірний об'єкт
позивач за первісним позовом
підтверджує оскаржуваним свідоцтвом,
виданим на підставі договору про
співробітництво з інвестування та
будівництву нежитлового приміщення в
житловому будинку АДРЕСА_3 від 3 травня

2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельно-монтажне
управління №1» (далі - ТОВ «БМУ №1»).

Тобто, оскаржуваним свідоцтвом
посвідчується право ОСОБА_3, яке набуте
нею на підставі цивільно-правової
угоди, яка є чинна, та вимоги про
недійсність якої не заявлялись, на що
місцевий суд уваги не звернув
задовольняючи відповідні вимоги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині позовних вимог про
зобов'язання вчинити певні дії та
визнання незаконним правового акта, що
порушує право власності, апеляційний
суд виходив із того, що ОСОБА_3 спірні
нежитлові приміщення набула у
власність на законних підставах, як
частину загального інвестиційного
проекту, а тому вони не можуть
розглядатися як об'єкт, що належить на
праві спільної власності
співвласників багатоквартирного
будинку, оскільки вони ніколи не були
за своїм призначенням допоміжним
приміщенням, а є самостійним об'єктом
цивільно-правових відносин.

При цьому, апеляційний суд не дав
оцінку наданим ОСББ «Берізка» на
підтвердження своїх доводів
розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 8 листопада 2005 року «Про
затвердження державного акта
прийняття в експлуатацію 10-ти
поверхового будинку АДРЕСА_3» та Акта
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівельного об'єкта від 13 листопада 2005
року, з яких не вбачається наявність
нежитлових приміщень ні на момент
введення в експлуатацію вказаного
будинку, ні на момент передачі ОСББ
«Берізка».

У матеріалах справи є два акта
приймання-передачі приміщення 59-А від
21 лютого 2006 року на (т.2 а. с. 138) та від 21
лютого з виправленням щодо дати на 2007
рік (т.1 а.с. 122), згідно з яких ТОВ «БМУ
№1» передало, а ОСОБА_3 прийняла спірне
приміщення за інвестиційними
зобов'язаннями (пункт 2.3 договору), при
цьому зміст тексту актів відрізняється
щодо площі нежитлового приміщення.

Крім того, судом апеляційної інстанції
не надана оцінка змісту двох наданих
ТОВ «БМУ №1» довідок (т.1 а.с. 184, 200), які
містять суперечливі дані щодо
інвестиційної участі ОСОБА_3 стосовно
нежитлових приміщень в будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не можуть ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи наведене, оскаржувані
рішення не можуть бути визнані
законними та обґрунтованими, оскільки
судами встановлені обставини на
підставі суперечливих доказів і ці
суперечності не усунуті судами,
відсутні мотиви врахування одних
доказів та відхилення інших доказів,
які залучені до матеріалів справи і які
містять інформацію щодо предмета
доказування, яким взагалі оцінка не
надана.

Вище викладене свідчить про те, що суди
припустилися порушень норм
процесуального права, котрі згідно з ч.
2 ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Берізка» задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 лютого 2014 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
26 березня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М. Колодійчук

Судді:
В. С. Висоцька

О.В. Кафідова

Т.О. Писана

І.М. Фаловська