Провадження № 22-ц/779/1520/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок затоплення, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
17 березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

06.11.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулися
до суду із зазначеним позовом
посилаючись на те, що ОСОБА_2 являється
власником квартири АДРЕСА_1, проживає у
цій квартирі разом з мамою ОСОБА_7. В
ніч з 03 серпня на 04 серпня 2013 року їхню
квартиру було затоплено, що
підтверджується Актом обстеження та
довідкою ТзОВ "ЖЕД Експрес-Комфорт".
Внаслідок затоплення їм було завдано
матеріальну шкоду пошкодженням
рухомого майна, що згідно висновку
товарознавчого дослідження від 30.09.2013
року становить 12 716 грн., та висновку
Торгово-промислової палати завдано
матеріальну шкоду пошкодженням
квартири на суму 27 590 грн. Власником
квартири НОМЕР_1 цього ж будинку, в
душовій кімнаті якої сталася
аварійна ситуація, а саме - вирвано
водопровідний шланг через незакриття
крану до гігієнічного душу, є
відповідач ОСОБА_5 Наймачем даної
квартири є відповідач ОСОБА_4, згідно
договору оренди від 30.08.2012 року. Крім
того, через аварійну ситуацію ОСОБА_7
через психологічну тривогу та з
наслідками даного стресу була
госпіталізована в лікарню, а ОСОБА_2
через необхідність усунення наслідків
затоплення квартири змушений був
виїхати за кордон. Тому позивачам
завдана і моральна шкода.

Просили задовольнити позов і стягнути
з відповідачів на їх користь на
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 27 590 грн., на відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 12 716 грн.,
моральну шкоду в сумі 1 000 грн. на
користь кожного із позивачів, судові
витрати, витрати на правову допомогу та
витрати, понесені за оплату експертних
висновків та проведеної експертизи.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 17.03.2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну
внаслідок затоплення квартири в сумі 27
590 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 солідарно на
користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 матеріальну
шкоду, заподіяну внаслідок затоплення
майна в квартирі на суму 12 716 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в сумі 1 000 грн., та на
користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1
000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
позивачів витрати по проведенню
експертизи в сумі 1 952 грн., за надану
правову допомогу в сумі 1 200 грн. та по
сплаті судового збору в сумі 423,06 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що воно ухвалене при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, та з порушенням норм
процесуального права.

Судову повістку про розгляд справи на
17.03.2014 року безпосередньо не отримував.
Таким чином, через неналежне
повідомлення про місце та час розгляду
справи, був позбавлений можливості
взяти участь у розгляді справи, надати
суду свої пояснення, а також подати
докази, які мають істотне значення та
відповідають фактичним обставинам
справи.

Вказав, що суд прийшов до неправильного
висновку про стягнення з нього
грошових коштів на підставі того, що
між ним та ОСОБА_5 укладено договір
оренди квартири АДРЕСА_2. Такі висновки
суду не відповідають обставинам
справи, оскільки докази, які б
підтверджували факт передачі йому
житла його власником, а також факт
оплати за оренду вказаного житла, в
матеріалах справи відсутні.

Його вина, як обставина, що має
значення для справи, та яку суд першої
інстанції вважав встановленою, при
ухваленні рішення не доведена жодним
доказом. Висновки суду грунтуються на
показаннях свідків. Проте, свідками не
зазначено, які саме винні дії ним
вчинено, що призвели до затоплення
квартири. Як наслідок, покази свідків
не можуть бути належними і допустимими
доказами по справі.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
пояснення сторін та представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідачу у встановленому законом
порядку направлялись повістки за
адресою вказаною ним в договорі оренди,
знаючи про заподіяння збитків
позивачам, він розглядом справи не
цікавився, що давало підставу суду
першої інстанції розглянути справу за
його відсутності по наявних доказах по
справі ( а.с., а.с. 67, 85).

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_1, проживає у цій
квартирі разом із мамою ОСОБА_7. В ніч з
03 серпня на 04 серпня 2013 року квартиру
позивача було затоплено, що
підтверджується довідкою ТзОВ "ЖЕД
Експрес-Комфорт" від 27.08.2013 року, Актом
обстеження квартири НОМЕР_1 та Актом
виявлення пошкодження квартири №1.
Даними Актами комісії встановлено, що
при обстеженні квартири АДРЕСА_2, яка
належить ОСОБА_5, виявлено відкритий
кран до гігієнічного душу та вирваний
до нього шланг, в результаті чого було
залито квартири №№1, 3, 8, розташованих
поверхами нижче, а також визначено
обсяг затоплення стелі та стін у
квартирі №1.

Орендарем квартири НОМЕР_1 з 15.09.2012 року
по 15.08.2013 року, в тому числі і на час
виникнення аварійної ситуації 04.08.2013
року, був відповідач ОСОБА_4, що
підтверджується договором оренди від
30.08.2012 року (а.с.14). Даним договором
передбачено обов'язки орендаря усувати
наслідки аварій, що сталися в даній
квартирі по його провині (п. 7.2.4
Договору), та дотримуватись правил
проживання в будинку та квартирі (п.
7.2.6).

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме із висновку Торгово-промислової
палати від 16.09.2013 року, було завдано
матеріальну шкоду пошкодженням
квартири на суму 27 590 грн. (а.с.97-104).
Згідно висновку товарознавчого
дослідження експерта ОСОБА_9 від 30.09.2013
року, матеріальна шкода пошкодженого
майна в квартирі складає 12 716 грн. 35 коп.
(а.с.105-120).

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що дані кошти
підлягають стягненню із відповідача
ОСОБА_4, виходячи з наступного.

Відповідно ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
співвласником квартири АДРЕСА_1

04.08.2013 року в даній квартирі мало місце
затоплення, про що було складено
відповідні Акти та зроблено відповідні
експертні висновки.

Експертним висновком №В-248 від 16.09.2013
року встановлено, що квартира АДРЕСА_1
внаслідок замокання зазнала
пошкоджень внаслідок. Відповідно до
Акту від 08.08.2013 року встановлено, що
причиною затоплення став відкритий
кран до гігієнічного душу та вирваний
водопровідний шланг у квартирі НОМЕР_1
даного будинку. Даний факт також
підтвеоджується актом від 06.08.2013 року, в
якому вказано, що при обстеженні на
місці у квартирі НОМЕР_1 було виявлено
відкритий кран до гігієнічного душу та
вирваний до нього шланг, в результаті
чого було залито квартири №№ 1, 3, 8,
розміщені поверхами нижче.

За таких обставин колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо підставності стягнення
з ОСОБА_4 на користь позивача майнової
шкоди.

На підставі досліджених доказів, у
відповідності до чинного
законодавства, позовні вимоги про
відшкодування матеріального збитку
вважаються доведеними і
обґрунтованими, відповідно до Звіту
про оцінку майна, саме вартості робіт
по усуненню наслідків збитків
(затоплення), виконаного
Івано-Франківською
торгово-промисловою палатою, на суму
27 590 грн. Такий висновок не спростований
та приймається судом до уваги, як
належний допустимий доказ розміру
заподіяної шкоди.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
що полягає в фізичному болю та
стражданнях, у зв'язку із ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях,
завданих протиправною поведінкою, у
приниженні честі і гідності фізичної
особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Розглядаючи вимогу позивачів в частині
стягнення моральної шкоди в порядку
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд враховує, що
вчинення відповідачем ОСОБА_4
неправомірних дій стосовно позивачів
встановлене вищезазначеними доказами,
відповідно, вважає факт заподіяння
моральної шкоди позивачам очевидним,
таким, що виразився в нервовому
потрясінні, побутових незручностях,
моральних стражданнях, внаслідок
пошкодження особистого майна,
погіршенні стану здоров'я його та
членів сім'ї.

Оцінюючи надані в цій частині докази і
встановлені обставини, що стосуються
характеру порушення, характеру, обсягу
і глибини фізичних та душевних
страждань, внаслідок неправомірних дій
відповідача ОСОБА_4, характеру
немайнових втрат та зусиль необхідних
для відновлення попереднього стану
позивача, виходячи із засад розумності,
виваженості і справедливості, суд
вважає доцільним задоволення позовних
вимог позивачів та стягнення на їх
користь з ОСОБА_4 грошового
відшкодування в розмірі по 1 000 грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 17 березня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Вакарук

М.Д. Горейко