Справа № 466/9770/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді
Кавацюка В.І.

при секретарі
Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третьої особи - Управління
Держземагенства у Львівській області
про виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,

у с т а
н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої
особи - Управління Держземагенства у
Львівській області, в якому просить
винести рішення, яким визначити за
ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, 1140 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, визначити
за ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, 1140
частин земельної ділянки по АДРЕСА_1, що
перебуває у спільній сумісній
власності між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
відповідачами на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, виданого 24 квітня 2007 року
Львівською міською радою, серія ЯД
№501183.

Позов обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її дочка ОСОБА_4,
яка на день смерті проживала та була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Її дочка - ОСОБА_4 та вона, позивачка,
являлись співвласниками 1120 частин
будинку по АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності, на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого Шевченківською районною
адміністрацією 22 березня 2006 року за
№357.

Крім того, вона, та її дочка разом з
відповідачами, згідно Державного акту
про право власності на земельну
ділянку серія ЯД №501183, виданого
Львівською міською радою 24 квітня 2007
року, являються співвласниками
земельної ділянки площею 0,0558 га по
АДРЕСА_1, яка призначена для
обслуговування зазначеного будинку.

Після смерті дочки, вона звернулась
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини та оформлення своїх
спадкових прав.

Оскільки частка її покійної дочки у
праві спільної сумісної власності на
земельну ділянку не визначена,
нотаріус не зміг видати їй свідоцтво
про право на спадщину.

За таких обставин вона позбавлена
можливості в законному порядку
оформити спадщину після смерті своєї
дочки, а тому змушена звернутись до
суду.

1120 частин будинку АДРЕСА_1 перебувають
у спільній сумісній власності між нею,
позивачкою по справі та її донькою
ОСОБА_4, а отже їхні частки є рівними і
кожна з них має у володінні по 1140 частин
у зазначеному будинку.

За домовленістю між співвласниками,
при здійсненні приватизації будинку
АДРЕСА_1 в 2006 році, частки по ньому були
розподілені наступним чином: за ОСОБА_1
та ОСОБА_4 - 1120, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 920.

Тому, вважає, що частки співвласників
земельної ділянки, яка була
приватизована у 2007 році повинні
відповідати часткам у приватизованому
будинку.

У ході судового розгляду було
виключено з числа відповідачів ОСОБА_3
у зв»язку з його смертю та позивачем
доповнено позовні вимоги, згідно яких
вона просить також визначити за нею 1140
часток житлового будинку АДРЕСА_1 та 1140
часток земельної ділянки, яка
знаходиться біля будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 20 березня 2014
року позивач ОСОБА_1 викладені у
позовній заяві вимоги підтримала,
просила позов та доповнення до нього
задовольнити, та в наступне судове
засідання, яке було призначено на 21
березня 2014 року не з»явилась, подала
заяву, у якій просила розглянути справу
у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
Управління Держземагенства у
Львівській області в судові засідання
22 січня 2014 року, 20 березня 2014 року та 21
березня 2014 року не з»явились, хоча були
належним чином повідомлені про місце,
день та час розгляду справи, що
стверджується поштовими
повідомленнями про вручення судових
повісток, причину неявки не повідомили.
Оскільки в матеріалах справи достатньо
доказів для розгляду справи без їх
участі, суд вважає за можливе
заслухати справу на підставі наявних
доказів.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у
зв»язку з неявкою всіх учасників
процесу, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача, які
були дані суду 20 березня 2014 року,
дослідивши зібрані по справі докази,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
дійшов висновку про можливість
задоволення позову з таких мотивів.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 25
квітня 2006 року, спірний будинок був
приватизований позивачем ОСОБА_1 та
померлою ОСОБА_4 в частках по 1120 (а.с.6).

Позивачки в судовому засіданні 20
березня 2014 року пояснила, що після
смерті дочки вона звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини та оформлення своїх
спадкових прав, та оскільки частка її
покійної дочки у праві спільної
сумісної власності на земельну ділянку
не визначена, нотаріус не зміг видати
їй свідоцтва про право на спадщину.

Згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку ЯД №501183
виданого Львівською міською радою 24
квітня 2007 року співвласниками
земельної ділянки площею 0,0558га по
АДРЕСА_1 значені ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

Відповідно до ст. 370 ЦК України
співвласники мають право на виділ в
натурі частки з майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності,вважається що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

У відповідності до п. «в» ч.2 ст. 89
Земельного Кодексу України у спільній
сумісній власності перебувають
земельні ділянки співвласників
житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, її
частку спадкового майна фактично
прийняла позивачка ОСОБА_1 та фактично
вступила у володіння 1140 частиною
будинку та 1140 частиною земельної
ділянки по АДРЕСА_1, постійно
проживаючи у будинку, здійснюючи
оплату комунальних послуг та утримання
його а також обслуговування земельної
ділянки.

Статтею 322 ЦК України визначено, що
власник зобов»язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно
може належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності. Розрізняється
спільна власність з визначенням часток
(часткова власність) або без визначення
часток (сумісна власність).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.5 постанови від 22 грудня 1995
року N 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності» при відсутності доказів про
те, що участь когось з учасників
спільної сумісної власності (крім
сумісної власності подружжя) у
надбанні майна була більшою або меншою
- частки визначаються рівними.

Для оформлення спадщини на позивачку
після смерті її доньки ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, необхідно
визначити частки співвласників у праві
спільної сумісної власності на
квартиру.

А тому суд вважає, що за нею та
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, слід
визнати право власності на спадкове
майно у розмірі по 1140 частин
будинковолодіння АДРЕСА_1 та 1140 частин
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Оцінюючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд робить висновок, що
позов підставний та підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 57, 58, 60, 174, 208, 209,
212, 215 ЦПК України, ст. ст. 322, 355, 368, 370, 372 ЦК
України, ст. 89 Земельного Кодексу
України, суд, -

в и р і
ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити за ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 1140 часток житлового
будинку АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_1 право власності
на 1140 часток житлового будинку
АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 1140 часток земельної
ділянки по АДРЕСА_1, що перебуває у
спільній сумісній власності ОСОБА_1,
ОСОБА_4, та ОСОБА_2 на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого 24 квітня 2007
року Львівською міською радою, серія ЯД
№501183.

Визначити за ОСОБА_1 1140 часток
земельної ділянки по АДРЕСА_1, що
перебуває у спільній сумісній
власності ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого 24 квітня 2007 року Львівською
міською радою, серія ЯД №501183.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з моменту його проголошення через
Шевченківський районний суд м.Львова.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. І. Кавацюк