РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року Харцизький міський
суд Донецької області у складі:

судді Носовської Л.О.

при секретарі Тарасової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харцизьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог -
Державний нотаріус Харцизької
державної нотаріальної контори
ОСОБА_3, про визнання недійсними заяви
про відмову від спадщини, свідоцтва
про право на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовною заявою
до відповідачки про визнання
недійсними заяви про відмову від
спадщини , свідоцтва про право на
спадщину, визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, яку
уточнила, та просить суд визнати
недійсною її відмову від спадщини на
користь ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину, видане ОСОБА_2 після смерті
ОСОБА_4

Позов обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати -
ОСОБА_4, після смерті якої залишилась
спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1,
яку вона за заповітом заповідала
онучці- відповідачці по справі.
Позивачка є спадкоємцем за законом
після смерті матері , її рідна сестра
померла в 2008 році, а відповідачка
доводиться позивачці племінницею.

В період з квітня 2010 року до 31 січня
2011 року позивачка перебувала в тяжкому
фізичному та моральному стані,
страждала на тяжку хворобу легенів,
знаходилась на лікуванні у медичних
закладах та у психіатра, приймала
медикаменти , дія окремих з яких
викликала у неї психічні розлади .
Перебуваючи у такому
психічно-емоційному стані , який не
дозволяв їй правильно оцінювати свої
дії та керувати ними, вона в листопаді-
грудні 2010 року в приміщенні Харцизької
державної нотаріальної контори
підписала заяву про відмову від
спадщини на користь відповідачки,
після чого державний нотаріус
Харцизької державної нотаріальної
контори ОСОБА_3 посвідчила свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2

Вважає, що вона підписала заяву про
відмову від спадщини на користь
відповідачки, знаходячись в
психічно-емоційному стані, який не
дозволяв їй правильно оцінювати свої
дії та керувати ними. Дана відмова про
відмову відповідно до вимог ст..225 ЦК
України має бути визнана недійсною,
а також недійсним має бути визнано
свідоцтво про право на спадщину, видане
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка
свої позовні вимоги підтримала .

Представник позивачки підтримав її
позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не
визнала, та пояснила, що померла ОСОБА_4
була її рідною бабкою, з якою вони разом
мешкали тривалий час і вона доглядала
за бабусею, яка заздалегідь склала
заповіт про спадкування квартири
онучкою. Мати відповідачки померла в 2008
році. Бабуся з дідусем раніше
допомагали позивачці , передали їй
майно , тому бабуся казала , що квартира
буде онучці. . ІНФОРМАЦІЯ_3 року бабуся
померла. 27 жовтня 2010 року відповідачка
надала до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4 2 листопада 2010 року тітка
ОСОБА_1 у нотаріуса оформила заяву
про відмову від спадщини після смерті
ОСОБА_4 , куди ходила разом

із її свекрухою . Відповідачка в цей
час знаходилася на роботі ,
спілкувалась із тіткою телефоном .
ОСОБА_1 була повністю адекватна,
нормально спілкувалася з нею по
телефону, ніхто її не примушував
писати відмову від спадщини. Вважає,
що ОСОБА_1 є здоровою людиною , та
відповідала за свої дії на час
підписання даної заяви. 4 грудня 2010 року
ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки в
судовому засіданні підтримав її
доводи, та просив в задоволенні позову
відмовити.

3-тя особа - Державний нотаріус
Харцизької державної нотаріальної
контори ОСОБА_3 просить відмовити в
задоволенні позову. Пояснила, що 27
жовтня 2010 року до нотаріальної
контори звернулася ОСОБА_2 з заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4 на підставі заповіту, який було
посвідчено державною нотаріальною
конторою 13 травня 1994 року . При подачі
заяви про прийняття спадщини було
заведено спадкову справу та ОСОБА_2
роз'яснено діюче законодавство щодо
право осіб, які мають право на
обов'язкову частку в спадщині, зокрема
непрацездатних дітей померлої, і
ОСОБА_2 вказала, що є така особа -
ОСОБА_1, 1952 року народження, донька
померлої, її тітка , яка є
непрацездатною за віком. 2 листопада 2010
року до нотаріальної контори
звернулась ОСОБА_1 з заявою про відмову
від обов'язкової частки спадщини
після смерті ОСОБА_4, при цьому заява
подана й про відмову від спадщини
взагалі на все майно, де б воно не
знаходилось, та з чого воно не
складалось. Заява зареєстрована в
реєстрі за № 1-1451 від 02.11.2010 року. При
посвідченні даної заяви нотаріусом
було встановлено особу ОСОБА_1, та
перевірена її дієздатність, яка
сумнівів не викликала, оскільки
ОСОБА_1 чітко надавала відповіді на
поставлені їй запитання, та
повідомила причину звернення до неї, як
до нотаріуса. ОСОБА_1 також було
роз'яснено діюче цивільне
законодавство. Сумнівів в її
дієздатності не виникло, підпис під
заявою поставлено чітко. 04 грудня 2010
року ОСОБА_2 було видано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_4 Вважає, що
підстав для задоволення позову немає.

Суд знаходить позов
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Згідно статті 1233 ЦК України
заповітом являється особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1241 ЦК України
визначено, що малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту , половину частки , яка
належала б кожному з них у разі
спадкування за законом (обов'язкова
частка).

Судом встановлено , що ОСОБА_4 , яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на випадок
своєї смерті 13 травня 1994 року склала
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом , яким зробила
розпорядження, а саме, належну їй
квартиру АДРЕСА_2 заповіла своїй
внучці ОСОБА_2 (а.с.9, 63, 66)

27 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернулась
до Харцизької державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 В даній
заяві зазначено, що є спадкоємець, що
має право на обов'язкову частку - це
донька померлої ОСОБА_1 (а.с.60)

Судом також встановлено, що ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2, мала право на обов'язкову
частку у спадщині, оскільки є
непрацездатною за віком, та 02
листопада 2010 року заявою в
нотаріальній конторі відмовилась від
прийняття спадщини.

З заяви ОСОБА_1 "Про відмову від
спадщини", яка надійшла в Першу
Харцизьку державну нотаріальну
контору 02 листопада 2010 року (вх. № 1032),
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла її мати - ОСОБА_4, та після її
смерті залишилась спадщина. Заповіт
померла залишила на ім'я ОСОБА_2.
Заповіт посвідчено Першою Харцизькою
державною нотаріальною конторою р. №
2080 від 13.05.1994 р. Заповіт не скасовано, не
змінено. Вона є спадкоємцем , що має
право на обов'язкову частку - ОСОБА_1, 1952
р.н. - донька. Вона відмовляється від
прийняття спадщини за законом, або
заповітом, або заповідальним
розпорядженням на грошові внески. а
також від обов'язкової частки в
спадщину (де б спадщина не знаходилась
та в чому б не складалась). Зміст
ст..1268-1301,1273,1274 Цивільного кодексу їй
роз'яснено. Вона повідомила, що не
знаходиться в алкогольному,
наркотичному або іншому стані,
усвідомлює значення своїх дій, зміст
заяви зрозуміло.

На зазначеній заяві стоїть підпис
ОСОБА_1, який зроблено у присутності
державного нотаріуса Першої
Харцизької державної нотаріальної
контори ОСОБА_3, та яким зроблено
запис, що особу ОСОБА_1, яка підписала
документ, встановлено за паспортом
НОМЕР_1, виданим 20 червня 1997 року
Шахтарським МВ УМВС України в
Донецькій області, та дієздатність
перевірено. (а.с. 62)

Свідок ОСОБА_7, сусідка відповідачки
, пояснила, що ОСОБА_2 проживала з
бабою - ОСОБА_4 Останні 3 роки перед
смертю ОСОБА_4 хворіла, та казала їй, що
бажає, щоб після її смерті квартира
залишилась онуці. З ОСОБА_1 не знайома,
проте зі слів ОСОБА_4 їй було відомо, що
вона її старша дочка, яка мешкає в місті
Шахтарську .

Свідок ОСОБА_5 . пояснила, що
проживала по сусідству з ОСОБА_4, та
знала ОСОБА_1 , як її доньку, ОСОБА_2- як
сусідку. Обставини, при яких ОСОБА_1
відмовилась від спадщини після смерті
ОСОБА_4 їй невідомі, однак, від ОСОБА_4
їй було відомо, що доньці - ОСОБА_1 вона
вже залишила квартиру в Шахтарську,
та бажає залишити онучці ОСОБА_2
квартиру , в якій вони мешкали в місті
Харцизьку.

Свідок ОСОБА_6 ., свекруха
відповідачки , пояснила, що
спілкувалась з ОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_4 , коли в листопаді 2010 року
ходила разом із нею до нотаріуса, коли
вона відмовилася від спадщини після
смерті матері ОСОБА_4 В той день вона
зустрілась з ОСОБА_1 на вокзалі, після
чого вони разом пішли до нотаріусу та
по дорозі спілкувались . Коли зайшли до
нотаріуса , ОСОБА_1 спілкувалася з
нотаріусом , а потім написала заяву про
відмову від спадщини . При цьому
ОСОБА_1 поводила себе природне та
адекватно, ніяких дій, які б свідчили
про її психічний розлад , не виявляла.

Згідно виписки з історії хвороби
ОСОБА_1 знаходилася на лікуванні в
Шахтарському міському
протитуберкульозному диспансері ,
видано лікарняний лист з 8 квітня 2010
року по 31 січня 2011 року.

З довідки Шахтарської центральної
міської лікарні вбачається , що ОСОБА_1
перебуває на обліку у лікаря -
психіатра з 2010 року з діагнозом:
розлад особистості та поведінки,
обумовлений органічним захворюванням
головного мозку.

Відповідно до частини 5 статті 1274 ЦК
України відмова від прийняття
спадщини може бути визнана судом
недійсною з підстав, встановлених
статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 225 ЦК України, на яку
посилається позивачка, передбачено, що
правочин , який дієздатна фізична особа
вчинила у момент , коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та /
або/ не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб , чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Ухвалою суду від 05 лютого 2014 року по
справі було призначено
судово-психіатричну експертизу.

Актом судово-психіатричної
експертизи № 144а/280а встановлено, що
ОСОБА_1 у період укладення нею
юридичного правочину - підписання
відмови від спадщини від 02 листопада 2010
року яким-нібито психічним розладом ,
при якому вона не могла би
усвідомлювати свої дії та керувати
ними, не страждала, а виявляла -
астенічний синдром внаслідок тяжкого
соматичного захворювання (легкий
когнітивний розлад, який сочетається
з системним соматичним розладом в
редакції МКБ-10) . ОСОБА_1 в період
укладення нею юридичного правочину -
підписання відмови від спадщини від 02
листопада 2010 року у стані тимчасового
розладу психіатричної діяльності не
знаходилась. ОСОБА_1 в період укладення
нею юридичного правочину - підписання
відмови від спадщини від 02 листопада
2010 року по психічному стану могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Аналізуючи всі докази в їх
сукупності , суд вважає, що в судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження ствердження позивачки
про те, що вона на час складення заяви
про відмову від спадщини після смерті
ОСОБА_4 не усвідомлювала значення
своїх дій та / або/ не могла керувати
ними, та в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. 225, 1233, 1241,1274 Цивільного кодексу
України , суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні
позову до ОСОБА_2, третя особа без

самостійних вимог - Державний нотаріус
Харцизької державної нотаріальної
контори ОСОБА_3, про визнання
недійсними заяви про відмову від
спадщини, свідоцтва про право на
спадщину .

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 28
липня 2014 року.

Суддя: