Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Мартинюка В.І.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Дербенцевої Т.П.,

Наумчука М.І.,
Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи вимоги тим, що за договором
від 15 травня 2010 року позичальник
отримала кредитні кошти у розмірі 10 534,
09 грн на умовах сплати 12 % річних на
строк 24 місяці. Комісія за
обслуговування кредиту становить 2 %
від суми кредиту щомісяця.

Зобов'язання щодо погашення кредиту та
платежів за ним у повному обсязі
відповідачем не виконано, внаслідок
чого утворилася заборгованість у
розмірі 2 504, 99 грн, із яких 601, 79
грн - за тілом кредиту, 7, 08 грн - за
процентами та 1 896, 12 грн - комісія за
обслуговування кредиту, яку банк
просив стягнути із боржника.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 20 лютого 2014 року, позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 15 травня 2010 року у
розмірі 2 504, 99 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

За ст. 303 ЦПК України, під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст..315 ЦПК України у
разі відхилення апеляційної скарги в
ухвалі зазначаються мотиви відхилення
її відхилення.

У справі встановлено, що 15 травня 2010
року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта
Банк» було укладено кредитний договір,
за умовами якого позичальник отримала
кредитні кошти у розмірі 10 534, 09 грн на
строк 24 місяці на умовах сплати 12 %
річних та комісії за обслуговування
кредиту у розмірі 2 % від суми
кредиту щомісяця.

Суть грошового зобов'язання ОСОБА_3 за
кредитним договором відповідно до п. 2.9.
його положень полягає у внесенні
позичальником щомісяця не пізніше 15
числа рівними частинами суми грошових
коштів, яка включає заборгованість за
кредитом, заборгованість із сплати
процентів та плати за обслуговування
кредитної заборгованості, у розмірі 707
грн у відповідності до графіку
платежів, наведеному у Додатку № 1 до
кредитного договору.

За порушення позичальником строку
платежів, які включають заборгованість
за кредитом, заборгованість із сплати
процентів та плати за обслуговування
кредитної заборгованості за договором,
п. 6.6. кредитного договору передбачено
право кредитора на нарахування
позичальнику та стягнення із нього
штрафних санкцій у розмірі 10 % від суми
невиконаного зобов'язання, але не менше
та/або не більше ста гривень.

На виконання кредитних зобов'язань
позичальник внесла на рахунок банку
грошові кошти у розмірі: 750 грн за
квитанцією від 7 червня 2010 року; 750 грн
за квитанцією від 6 липня 2010 року; 710 грн
згідно квитанції від 11 серпня
2010 року; 710 грн згідно квитанції від 23
вересня 2010 року; 710 грн згідно квитанції
від 16 жовтня 2010 року; 710 грн згідно
квитанції від 5 листопада 2010
року; 710 грн згідно квитанції від 9
грудня 2010 року; 710 грн згідно квитанції
від 4 січня 2011 року; 710 грн за квитанцією
від 15 лютого 2011 року; 707 грн, що
підтверджується квитанцією від 12
березня 2011 року; 710 грн за квитанцією
від 12 квітня 2011 року; 710 грн за
квитанцією від 12 травня 2011 року; 707 грн
за квитанцією від 14 червня 2011 року; 710
грн за квитанцією від 8 липня 2011 року; 710
грн за квитанцією від 9 серпня 2011 року; 4
500 грн за квитанцією від 7 вересня 2011
року; 163 грн за квитанцією від 7 вересня
2011 року (а. с. 36-44).

Згідно наданого банком розрахунку
заборгованості (а. с. 9), штраф за
прострочення платежів банком
нарахований за періоди із 16 жовтня 2010
року по 15 вересня 2011 року на
загальну суму 900 грн., правильність
нарахування якого не перевірено.

Відповідно до п. 6.6. кредитного
договору розмір штрафних санкцій
встановлений 10 % від суми невиконаного
зобов'язання, але не менше та/або не
більше ста гривень .

Відповідно до п. 2.6. кредитного
договору, плата за обслуговування
кредитної заборгованості (2 % від суми
кредиту) нараховується кредитором
щомісячно в останній робочий день
місяця, починаючи з дня надання кредиту
на повну суму кредиту, наданого
позичальнику, незалежно від фактичної
кількості днів користування кредитом у
періоді нарахування.

У разі погашення позичальником суми
заборгованості за цим договором, а
саме: заборгованості за кредитом до
розміру, який менший, ніж один процент
від суми виданих грошових коштів за цим
договором, кредитор має право не
нараховувати плату за обслуговування
кредитної заборгованості, з дати
такого погашення (п. 2.5. договору).

За період із 16 листопада 2011 року по 26
серпня 2012 року банком нараховано 1 896, 12
грн плати за обслуговування кредитної
заборгованості на підставі п. п. 2.5., 2.6.
кредитного договору та 7, 08 грн
простроченої заборгованості зі сплати
процентів за користування кредитом.

Перевіряючи законність рішення суду
першої інстанції та відхиляючи доводи
апеляційної скарги щодо виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, апеляційний суд не
перевірив доводи апелянта щодо
неправильності нарахування боргу та
його складових із врахуванням наданих
ОСОБА_3 квитанцій щодо сум та строків
погашення кредиту.

Враховуючи те, що обставини
наявності у відповідача простроченої
заборгованості за тілом кредитом, що є
підставою для нарахування процентів та
плати за обслуговування кредитної
заборгованості, встановлені із
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права, наявність та
розмір боргу ОСОБА_3 за кредитним
договором підлягає перевірці.

У зв'язку з наведеним, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
із передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції згідно
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Мартинюк

Судді:
Н.А. Горелкіна

Т.П. Дербенцева

М.І. Наумчук

О.В. Ступак