АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9335/2014
інстанції - Бортницька В.В.
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Іванченка М.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в
особі Державної казначейської служби
України, Світловодського МВ УМВС
України в Кіровоградській області,
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Держави Україна в особі
Державної казначейської служби
України, Світловодського МВ УМВС
України в Кіровоградській області,
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області та просив
стягнути з Світловодського МВ УМВС
України в Кіровоградській області
матеріальну шкоду у розмірі 34 800,00 грн.
та моральну шкоди у тому ж розмірі.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що посадовими особами Світловодського
МВ УМВС України в Кіровоградській
області під час проведення перевірки
за заявою ОСОБА_1, щодо вчинення
кримінального правопорушення гр.
ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 за ознаками
злочину, передбаченого ст. 190 КК України
ОСОБА_1 було завдано матеріальної та
моральної шкоди, що стало підставою для
звернення до суду для захисту його
порушеного права.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 05.06.2014 року в
задоволені позову ОСОБА_1 до Держави
Україна в особі Державної
казначейської служби України,
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області,
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області про стягнення
матеріальної та моральної шкоди -
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Посилався на те, що суд першої
інстанції ухвалив незаконне і
необґрунтоване рішення, Зазначив, що
суд ухвалюючи рішення безпідставно не
застосував положення ст. 56 Конституції
України та ч. 6 ст. 1176 ЦК України. Крім
того зазначив, що суд ухвалив заочне
рішення, хоча позивач не просив
ухвалювати «заочне» рішення.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з`явились.

Позивач просив розглянути справу без
його участі та ухвалити законне
рішення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції вважав встановленими
наступні обставини:

ОСОБА_1 звернувся до Світловодського МВ
УМВС України із заявою про злочин,
передбаченого ст. 190 КК України, що
вчинений на його думку ОСОБА_2 та гр.
ОСОБА_3 Проте, відомості за вказаною
заявою до Єдиного реєстру досудових
розслідувань не були внесені.

09.12.2013 року ухвалою слідчого судді
визнано бездіяльність слідчого
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області щодо
невнесення до ЄРДР повідомлення ОСОБА_1
про кримінальне правопорушення від
16.04.2013 року та зобов'язано слідчого
внести до ЄРДР відповідні відомості
про вчинення кримінального
правопорушення.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено у відповідності
до вимог ст. 60 ЦПК України факту
порушення відносно нього кримінальної
справи чи його незаконного засудження,
тобто завдання йому шкоди ,
відшкодування, якої передбачено на
підставі ч.1 ст. 1176 ЦК України. (тобто без
доведення вини слідчих органів).

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого суду, оскільки
висновок суду першої інстанції про не
доведеність позовних вимог відповідає
встановленим обставинам справи.

Статтею 56 Конституції України
визначено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України,
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Так, позивачем не надано будь-яких
доказів того, що відповідачами йому
завдано матеріальну та моральну шкоду,
яка повинна бути відшкодована в
порядку ч.1 ст. 1176 ЦК України

Обставини на які посилається позивач
як на підстави для задоволення
апеляційної скарги, зокрема щодо
порушення судом ст. 56 Конституції
України та ч. 6 ст. 1176 ЦК України не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні.

Позивач не довів, що внаслідок вчинення
бездіяльності, щодо не внесення
слідчим до реєстру повідомлення про
злочин, йому завдані моральні
страждання чи матеріальні збитки. Не
надано суду також доказів прямого
причинного зв`язку між встановленою
бездіяльністю та завданою позивачу
шкодою, тобто позивач не довів склад
цивільного правопорушення, який може
бути підставою для відшкодування
моральної та майнової шкоди на
загальних підставах .

Доводи скарги про те, що суд не мав
права ухвалювати заочного рішення,
оскільки позивач не просив цього,
колегія суддів не приймає, так як
вказане процесуальне порушення, на яке
посилається позивач, не призвело до
ухвалення не вірного рішення по справі
.

Таким чином, суд першої інстанції повно
встановив обставини, що мають значення
для даної справи. Висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються доказами,
дослідженими в судовому засіданні.
Доводи викладені в апеляційній скарзі
не спростовують висновків суду.

Суд при винесенні рішення правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 05 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: