АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5180/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н.В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

30 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Красногвардійського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,

на ухвалу Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 квітня 2014 року, по справі за поданням
Красногвардійського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року державний
виконавець Красногвардійського
відділу ВДВС ДМУЮ звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина України ОСОБА_2 до
виконання ним аліментарних
зобов'язань, посилаючись на те, що 27
квітня 2009 року було відкрито виконавче
провадження № 12554927 на підставі
виконавчого листа № 2-628 від 05 лютого 2009
року, виданого Заводським районним
судом м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області, про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини зі
всіх видів заробітку (доходу) на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Проте боржник добровільно рішення суду
не виконує, кошти на утримання дітей не
сплачує, відомості про його
працевлаштування відсутні, допомогу в
центрі зайнятості та іншого виду
доходу, з якого можливо провести
утримання, не отримує, має
заборгованість по сплаті аліментів
станом на 01 березня 2014 року у розмірі
54768,42 грн., для сплати якої він
неодноразово викликався до відділу
ДВС, але заходи щодо відшкодування
заборгованості не вживає, що свідчить
про його ухилення від сплати аліментів.

Ухвалою Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
10 квітня 2014 року в задоволенні подання
державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
Красногвардійський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції просить
скасувати ухвалу суду та задовольнити
подання державного виконавця.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених, вимог
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити, а
ухвалу суду, в силу ст. 312 ЦПК України,
скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України" регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України, в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України» громадянину
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта у випадках, якщо
діють неврегульовані аліменти,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбаченому законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Як встановлено судом, 27 квітня 2009
року державним виконавцем
Красногвардійського ВДВС ДМУЮ було
відкрито виконавче провадження № 12554927
на підставі виданого Заводським
районним судом м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області виконавчого
листа № 2-628 від 05 лютого 2009 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з
усіх видів заробітку (доходу) боржника,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно на утримання двох
неповнолітніх синів ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
станом на 01 березня 2014 року боржник має
заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі 54768,42 грн..

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звернутись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України -
до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 ЗУ «Про
виконавче провадження», зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надання у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону,
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження». Зокрема,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії.

З подання та копій матеріалів
виконавчого провадження вбачається, що
державним виконавцем при примусовому
виконанні рішення суду вчинені усі
можливі виконавчі дії, а саме:
здійснено неодноразові виходи за
місцем проживання боржника з метою
розшуку боржника та перевірки його
майнового стану, надіслано вимогу щодо
погашення заборгованості по сплаті
аліментів, зроблено запити щодо
наявності у боржника рухомого та
нерухомого майна, зроблено запит до
Відділу реєстрації смерті Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області,
неодноразово направлялися виклики
боржника до відділу для виконання
рішення суду.

Таким чином, враховуючи що
виконавче провадження за
вищезазначеним рішенням було відкрито
27 квітня 2009 року та державний
виконавець звернувся до суду з
поданням 31 березня 2014 року, після
вчинення усіх можливих дій для
виконання рішення від 05 лютого 2009 року,
можна зробити висновок, що було надано
достатньо часу боржнику для виконання
своїх зобов'язань. Однак, останній
свідомо, вчинив дії спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли у нього
були всі реальні можливості для його
виконання і цьому не заважали будь-які
незалежні від нього об'єктивні
обставини (непереборної сили, події
тощо), оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які докази, які б могли
підтвердити їх. Тобто боржник ухилився
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням без будь-яких
поважних причин.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що ухвала суду першої інстанції
постановлена з порушенням вимог
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали про задоволення подання
державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Красногвардійського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції -
задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 квітня 2014 року - скасувати.

Подання Красногвардійського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1, серія
паспорту НОМЕР_1, виданий
Красногвардійським РВУМВС України в
Дніпропетровській області 15 листопада
2001 року у праві виїзду за межі України
до моменту фактичного виконання
зобов'язання згідно виконавчого листа
№2-628 від 05.02.2009р. виданого Заводським
районним судом м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та оскарженню у касаційному порядку не
підлягає.

Судді :