Справа № 605/261/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" серпня 2014 р.
м. Підгайці

Підгаєцький районний суд
Тернопільської області

в складі головуючої судді
Грицай К.М.

за участю секретаря
Лежигубської О.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Підгайці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа орган опіки і піклування
Підгаєцької районної державної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування своїх
вимог вказує на те, що 22.08.2008 року вона
уклала шлюб із відповідачем, у якому у
них народилась дочка ОСОБА_5, однак на
даний час вона проживає окремо від
відповідача у с. Швейків
Монастириського району, а дочка
зареєстрована та проживає разом із
батьком у с. Голгоча Підгаєцького
району Тернопільської області. На її
прохання надати дозвіл на зміну місця
проживання дитини разом із нею
відповідач відмовився та зазначає, що
ніколи не дозволить забрати дочку. Їх
дочка є малолітньою, і дитина потребує
материнської турботи, вона як мати може
приділити набагато більше часу,
необхідного для її духовного та
морального розвитку, ніж відповідач.
Вона працює фельдшером в с. Заставці
Монастириського району та має
достатній заробіток, необхідний для
забезпечення належних умов для
проживання дитини. Проживає у будинку
разом із матір'ю та сестрою, у будинку є
три кімнати, придатні для проживання та
умови для проживання дитини. В той час
як відповідач не працює і не має
самостійного заробітку. З врахуванням
того, що між ними не досягнуто згоди, з
ким саме буде проживати дитина, просить
визначити місце проживання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала та суду
пояснила, що вона протягом шести
місяців не проживає з відповідачем,
оскільки він зловживав спиртним
напоями, вигнав її з будинку, та вона
звернулась до суду з заявою про
розлучення. Дитина на даний час
проживає за місцем проживання
відповідача, її доглядом займається
бабця дитини ОСОБА_7 На її прохання
відповідача дитини їй не віддає. Їх
дочка є інвалідом дитинства, потребує
постійного догляду та вона вважає, що
забезпечить кращі умови догляду та
виховання для дитини, ніж відповідач.
Із запереченням відповідача та його
представника відносно того, що за
станом здоров'я вона не буде мати змоги
належним чином приділяти дитині увагу
та догляд не погоджується, вказує, що
стан здоров'я у неї стабільний, вона
працює та у разі необхідності
звільниться з роботи з метою
постійного догляду за дитиною.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримав із
зазначених підстав, пояснивши суду, що
позивач ОСОБА_1 належним чином виконує
батьківські обов'язки, створить усі
умови для виховання дитини, її
лікування, забезпечені належні житлові
умови, позивач має самостійний дохід,
крім того, її родина у господарстві має
корову, птицю, обробляють присадибну
ділянку, що забезпечить додатковий
дохід. Також, вказав, що відповідач
зловживає спиртним напоями, що
підтверджено письмовими доказами, тому
залишення дитини з ним буде суперечити
її інтересам. Щодо заперечень
відповідача зазначив, що відсутні
будь-які перешкоди та протипоказання
щодо виховання дочки ОСОБА_5 для
позивача та дитини у зв'язку з хворобою
позивача. Також, пояснив, що сестра
позивача ОСОБА_8, яка проживає разом із
ОСОБА_1, дійсно хворіє на розумову
відсталість, однак заперечення
представника відповідача про те, що
вона може завдати шкоди дитині,
необґрунтовані. Крім того, відсутність
реєстрації позивача за місцем її
фактичного проживання не може
обмежувати її прав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав, просить суд відмовити
у його задоволенні та суду пояснив, що
дійсно дитина проживає на даний час з
ним, його матір'ю ОСОБА_7 та бабцею, він
виконує батьківські обов'язки належним
чином. Він не забороняв забирати дитину
з його будинку, однак вважає, що матір
дитини за станом здоров'я не має змоги
належним чином забезпечити догляд та
виховання дитини, оскільки змушена
сама проходити лікування. Крім того,
позивач не здійснювала догляд за
дитиною за час її навчання у
Чортківському медичному училищі, тоді
доглядала за дитиною його мати ОСОБА_7
Позивачу жодних перешкод у
відвідуванні дитини він не чинить,
однак позивач приходить до дитини лише
один раз на тиждень. Крім того зазначає,
що він є опікуном дитини, здійснює її
безпосередній догляд, тому не працює, у
зв'язку з чим доводи позивача про те, що
він на має самостійного заробітку не
відповідають дійсності.

Представник відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні позов не визнав та
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог. Також, суду пояснив, що
позивач самоусунулась від виконання
батьківських обов'язків, відвідує
дитину лише один раз на тиждень. Дитина
є інвалідом, самостійно не ходить,
потребує постійного стороннього
догляду, а позивач не має спеціальних
навиків щодо догляду за такою дитиною,
оскільки від народження більше уваги
дитині приділяє бабця ОСОБА_7, яка взяла
обов'язок по догляду за дитиною на себе.
Крім того, позивач має тяжку хворобу,
також потребує лікування, внаслідок
чого не може належним чином
забезпечити догляд та виховання
дитини. Також зазначає, що дитина від
народження проживає з батьком, тому
переїзд дитини на нове місце
проживання може негативно вплинути на
здоров'я дитини.

Третя особа - орган опіки та піклування
Підгаєцької районної державної
адміністрації в судове засідання не
з'явилась, подавши заяву про розгляд
справи без участі їх представника,
висновок, даний органом опіки і
піклування підтримують, просять суд
визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір'ю
ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її дочкою
та близько шести місяців проживає
разом із нею з 11 березня 2014 року, коли
відповідач вигнав її з дому. Будинок
належав її померлому батьку, який склав
заповіт на неї, вона не заперечує, щоб
дитина проживала разом з ними. В
будинку проживає також її дочка,
інвалід ІІ групи, розумово відстала,
однак вона не потребує догляду та
самостійно може виконувати деякі
роботи, декілька разів позивач з дочкою
приїжджали до них та не було випадків
агресивного ставлення з боку її дочки
ОСОБА_8 до дитини. Їм відомо про те, що
дитина хвора та потребує постійного
стороннього догляду, вказує, що позивач
після навчання рік не працювала та
займалась доглядом та вихованням
дитини, ні чоловік, ні його мати ОСОБА_11
не говорили, про те, що позивач
неналежним чином доглядає за дитиною.
Вважає, що не дивлячись на хворобу, її
дочка ОСОБА_1 зможе впоратись із
доглядом за її дитиною.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_3 22 серпня 2008 року укладено шлюб,
який зареєстрований відділом ДРАЦС
реєстраційної служби Підгаєцького
районного управління юстиції, що
підтверджено свідоцтво про шлюб серії
НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
видано свідоцтво серії НОМЕР_2.

Дитина ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом,
хворіє на мікроцефалію, спастичний
тетрапарез із стійким вираженим
порушенням ходи, потребує постійного
стороннього догляду.

У судовому засіданні встановлено, що з
часу укладення шлюбу сторони проживали
та зареєстровані в будинку по АДРЕСА_1
разом із дитиною ОСОБА_5

На даний час позивач проживає в с.
Швейків Монастириського району
Тернопільської області, але не
зареєстрована за даною адресою, що
підтверджуються довідкою, виданою
виконкомом Швейківсільської ради
Монастириського району від 14.10.2014 року
№187. У даному господарстві також
проживають та зареєстровані ОСОБА_9 -
мати позивача та ОСОБА_8 - сестра
позивача. Даний житловий будинок
належить ОСОБА_13, який заповів його
спадкоємцю ОСОБА_9.

Таким чином, на час розгляду справи в
суді батьки дитини проживають окремо,
дитина ОСОБА_5 проживає з батьком -
відвідачем ОСОБА_3, сторони не дійшли
згоди щодо місця проживання
малолітньої дитини.

Встановлено, що позивач має
самостійний дохід, працює на посаді
фельдшера в Монастириському районному
територіальному медичному об'єднанні,
також є інвалідом ІІ групи та отримує
пенсію по інвалідності. Власного
нерухомого майна позивач не має. За
місцем проживання та роботи
характеризується позитивно.

Позивач в даний час знаходиться на
обліку у лікаря загальної практики
сімейної медицини та лікаря-онколога,
проходить курс хіміо-терапевтичного
лікування, її хвороба не несе ознак
інфекційного захворювання що
зазначено у листі Монастириського
районного територіального медичного
об'єднання від 02.06.2014 року № 459.

Згідно довідки від 11.04.2014 року № 125,
виданої Монастириським РТМО, загальна
сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.09.2013
року по 31.03.2014 року становить 6564,13 грн.

З довідки, виданої управлінням
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі від 14.04.2014 року № 145
вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію по
інвалідності та за період з листопада
2013 року по квітень 2014 року їй виплачено
5490 грн. пенсії.

Відповідач ОСОБА_3 не працює, отримує
державну соціальну допомогу на дітей
інвалідів віком до 18 років, доглядає
дитину-інваліда. Має у власності ?
частину житлового будинку, в якому він
проживає. За місцем проживання
характеризується позитивно. Проте,
встановлено факти зловживання
відповідачем ОСОБА_3 алкогольними
напоями.

Так, згідно інформації, що міститься у
листі КУТОР «Тернопільський обласний
наркологічний диспансер» № 218/1 від
29.05.2014 року зазначено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 житель с. Голоча
Підгаєцького району Тернопільської
області перебував на стаціонарному
лікуванні з 24.11.2009 року по 30.11.2009 року з
приводу «розладів психіки і поведінки
внаслідок вживання алкоголю. Стан
абстиненції неускладений»; з 05.05.2-014
року по 16.05.2014 року з приводу «Розладів
психіки і поведінки внаслідок вживання
алкоголю. Синдром залежності. Активна
залежність».

Крім того, з постанови Підгаєцького
районного суду від 19.03.2014 року
вбачається, що ОСОБА_3 11.03.2104 року в
стані алкогольного сп'яніння вчинив
насильство у сім'ї відносно своєї
матері ОСОБА_7 та був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч .1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно наданої відповідачем копії
довідки Підгаєцької центральної
районної комунальної лікарні № 119,
ОСОБА_3 не перебуває на обліку в лікаря
психіатра-нарколога з приводу розладів
психіки та поведінки внаслідок
вживання алкоголю.

З акту обстеження житлово-побутових
умов за місцем фактичного проживання
позивача в с. Швейків Монастириського
району Тернопільської області від
24.04.2014 року вбачається, що будинок
складається із двох житлових кімнат,
санітарний стан задовільний, у будинку
проживає троє осіб; у господарстві
утримують корову, свині, птицю,
продуктами харчування забезпечені,
загальний дохід сім'ї складає
приблизно 5000 грн.

З акту соціального інспектування № 17
від 08.04.2014 року за місцем проживання
дитини в с. Голгоча Підгаєцько району
вбачається, що будинок складається із
двох житлових кімнат, у будинку
зареєстровано та проживає п'ять осіб; у
господарстві утримують корову, птицю,
наявна земельна ділянка площею 045 га,
умови проживання для дитини
задовільні.

Таким чином, матеріально-побутовий
стан сторін позивача є кращим за
рахунок отримання нею самостійного
доходу.

Відповідно до висновку Підгаєцької
районної державної адміністрації від
19.05.2014 року, орган опіки та піклування
вважає за доцільне надати дозвіл на
проживання малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1 у с.
Швейків Монастириського району
Тернопільської області.

Показами свідка ОСОБА_9 підтверджено,
що дитина постійно проживала у будинку
відповідача разом із обома батьками,
позивач належним чином виконувала
батьківські обов'язки, доглядала за
дитиною, ніхто із родини відповідача
про неналежне виконання її дочкою
ОСОБА_1 батьківських обов'язків їй не
говорив.

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

В силу ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу
України, орган опіки та піклування або
суд не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 12 червня 1998
року N 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спори між батьками,
які проживають окремо (в тому числі в
одній квартирі), про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Відповідно до 6-го Принципу Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
(резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї
ООН від 20 листопада 1959 року) дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Вона повинна, коли це
можливо, рости під опікою та
відповідальністю своїх батьків і, у
всякому випадку, в атмосфері любові,
морального та матеріального
забезпечення, малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові на це обставини, бути
розлученою з матір'ю.

На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує,
що батьки дитини не проживають разом,
позивач бажає виховувати та доглядати
дочку ОСОБА_5. При цьому суд бере до
уваги вік дитини, якій лише п'ять років
та яка є малолітньою, стан здоров'я
дитини, яка є дитиною-інвалідом та
потребує постійного догляду, в зв'язку
з яким на даний час дівчинка більше
потребує саме материнського догляду,
регулярного та своєчасного харчування,
дотримання правил гігієни, постійного
нагляду та лікування, те, що позивач
позитивно характеризується, за фахом є
медичним працівником та має навики
лікування та догляду за хворими, має
самостійний дохід, її
матеріально-побутовий стан, що вона
може створити належні умови для
виховання дитини.

Доказів неналежного ставлення
позивача до батьківських обов'язків
судом не здобуто; у зв'язку із хворобою
дитини відомостей щодо прихильності
дитини до когось із батьків здобути
неможливо.

Заперечуючи проти позову відповідач та
його представник вказували, що позивач
не доглядала дитину під час навчання у
Чортківському медичному училищі та
протягом останніх півроку відвідує
дитину лише один раз на тиждень, чим
самоусунулась від виконання
батьківських обов'язків. Так, у
судовому засіданні позивач не
заперечила зазначених фактів, однак
пояснила, що навчалась у медучилищі на
денній формі за згодою членів її сім'ї,
приїжджала до дитини на вихідні, крім
того, вона працює за шестиденним
графіком у іншому населеному пункті та
не має фізичної можливості приїхати до
дитини кожного дня. Тому суд вважає, що
позивач не мала змоги бути разом із
дитиною постійно внаслідок
об'єктивних обставин та відкидає
вказані заперечення як необґрунтовані.

Також, заперечення відповідача та його
представника про те, що у зв'язку із
онкологічним захворюванням позивача
ОСОБА_1 та необхідністю періодичного
лікування є протипоказання та
перешкоди щодо виховання нею дитини, та
щодо того, що сестра позивача ОСОБА_8,
яка проживає разом із позивачем у
одному будинку, у зв'язку із розумовою
відсталістю може нанести шкоду дитині
не підтверджені у судовому засіданні
жодним доказами.

Також, суд зазначає, що вищезазначені
заперечення відповідача щодо стану
здоров'я позивача не ґрунтуються на
вимогах закону та не можуть бути
враховані судом, виходячи з того, що
відповідно до ч. 5 ст. 7 Сімейного
кодексу України, учасник сімейних
відносин не може мати привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, статі, політичних, релігійних та
інших переконань, етнічного та
соціального походження, матеріального
стану, місця проживання, за мовними та
іншими ознаками.

Крім того, у судовому засіданні
відповідачем не подано, а судом не
здобуто доказів щодо наявності
виняткових обставин, що можуть бути
підставами для розлучення дитини з
матір'ю.

Виходячи з вищенаведеного, та
враховуючи те, що по місцю проживання
матері створені відповідні умови для
проживання та виховання дитини, стан
здоров'я дитини, вік дитини, в зв'язку з
яким на даний час дівчинка більше
потребує саме материнського догляду,
беручи до уваги висновок органу опіки
та піклування, принцип 6 Декларації
прав дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, а
також те, що обставини, які б викликали
сумнів у можливості та бажанні матері
виховувати дочку відсутні, суд
приходить до переконання, що необхідно
визначити місце проживання дитини
разом з матір'ю, що відповідатиме
інтересам малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Поряд з тим, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення судового збору та
витрат на правову допомогу до
задоволення не підлягають у зв'язку з
неподанням позивачем документально
підтверджених доказів їх понесення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294, 367 ЦПК України, ст.ст.
7, 19, 151, 157, 160, 161 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
підпис К.М. Грицай

Згідно з оригіналом:

Суддя
К.М. Грицай