ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Березівського районного суду Одеської
області від 19 липня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
21 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду в
розмірі 40 684 грн. 69 коп. та у
рахунок відшкодування моральної шкоди
10 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 3
березня 2011 року в результаті
дорожньо-транспортної пригоди його
автомобілю завдано механічні
ушкодження. Відповідно до калькуляції
витрат загальна сума майнової шкоди
становить 40 684 грн. 69 коп. Крім того, йому
спричинено моральну шкоду на суму 10
тис. грн., яку просить стягнути з
останнього, як винного у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Березівського районного суду
Одеської області від 19 липня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 матеріальні збитки у розмірі
40 184 грн. 69 коп., у рахунок
відшкодування моральної шкоди 5 тис.
грн. Вирішено питання про судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 21 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено в
частині розміру стягнутої у рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у
рахунок відшкодування моральної шкоди
500 грн. У решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суди, вирішуючи спір, виходили із того,
що дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини ОСОБА_4, який має нести
відповідальність за завдані позивачу
матеріальні збитки та моральну шкоду.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що 3 березня 2011 року
о 15 год. 50 хв. відповідач, керуючи на 35 км
автодороги Одеса-Березівка
автомобілем марки «ВАЗ-2107»
реєстраційний номер НОМЕР_1 у порушення
п.п. 12.1 та 12.3 Правил дорожнього
руху України, не вибрав безпечну
швидкість руху і допустив зіткнення з
належним позивачеві на праві власності
автомобілем марки «Cheri Elara»
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
здійснював поворот ліворуч, за що був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
грн.

Згідно калькуляції витрат від 9 лютого
2012 року, вартість відновлювального
ремонту пошкодженого автомобіля
становить 40 184 грн. 69 коп.
(а.с. 11-13).

У відповідності до вимог ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та ст. 1194 ЦК України при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ст. 21 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону,
зобов'язані застрахувати ризик своєї
цивільної відповідальності, яка може
настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

У зв'язку з цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно у
порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК
України, залучити до участі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу або Моторне
(транспортне) страхове бюро України.
Непред'явлення вимог до страховика за
наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме зі страховика є
підставою для відмови в позові до
заподіювача шкоди у відповідному
розмірі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення ст. 1194 ЦК України, питання про
відшкодування шкоди само собою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язку щодо письмового
надання страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого ст. 33 цього Закону
обов'язку застосовується судом першої
інстанції, у зв'язку із чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 10
ЦПК України та ст. ст. 13, 21 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковому з'ясуванню
підлягав факт наявності чи відсутності
полісу у власника транспортного засобу
марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер
«НОМЕР_1» на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди та
можливості притягнення до участі у
справі у якості співвідповідача
страховика.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
посилався на те, що завдана позивачу
шкода підлягає відшкодуванню
страховою компанією, з якою ним було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Проте, вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій на порушення вимог ст. ст.
212-215, 303, 304, 316 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернули,
заперечень відповідача належним чином
не перевірили, не дослідили умови
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеного ОСОБА_4 зі
страховою компанією й відповідно не
з'ясували чи мав можливість ОСОБА_3
реалізувати своє право на
відшкодування матеріальної шкоди за
рахунок страхової компанії відповідно
до умов такого договору.

Між тим, з'ясування зазначених обставин
має суттєве значення для правильного
вирішення спору, без їх з'ясування,
висновки судів є передчасними.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Березівського районного суду
Одеської області від 19 липня 2013 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 21 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко