Справа № 202/2128/14-ц
Провадження № 2/0202/2966/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Фісун К.П.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Головне управління
Державної міграційної служби України
в Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивач
звернувся до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до відповідача ОСОБА_2, третя
особа Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом .

В обґрунтування позовних вимог
позивач в позовній заяві посилався на
те, що йому на праві власності належить
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який він придбав в 1989 році. З
відповідачкою він зареєстрував шлюб в
1990 році та в цьому ж році зареєстрував
її в будинку. Відповідачка знімалася
з реєстрації і останній раз була
зареєстрована в 1998 році. В грудні 2004
року шлюбні відносини припинені.
Відповідачка перейшла жити до своєї
матері в сусіднє домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_2. Йому стало відомо, що
відповідачка разом із матір'ю виїхали
із міста Дніпропетровськ, купила собі
будинок та створила нову сім'ю. Просив
суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням в будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
зняти з реєстрації в будинку ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав та просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив суд в задоволені
позовних вимог відмовити.

Представник Головного управління
Державної міграційної служби України
в Дніпропетровській області у судове
засідання не з`явився. Про час і місце
слухання справи повідомлявся належним
чином. Про причину неявки суд не
повідомили.

Суд, заслухавши позивача,
представника відповідача, допитавши
свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно ОСОБА_1 належить на
праві власності домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.14).

Відповідно до Витягу з державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності,
сформованого 15.09.2009 року, номер витягу
23858088, ОСОБА_1 є власником
домоволодіння АДРЕСА_1 ( а.с.15).

Згідно до довідки Індустріального РВ
у м, Дніпропетровську ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 30.01.2014
року за № 1213/2 в домоволодінні АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.17).

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2010
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірваний. Рішення набрало чинності
30.07.2010 року ( а.с. 16)

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 січня
2011 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на частку
майна подружжя і за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково: визнано за
ОСОБА_2 право власності на ? частину
гаражу « В» у домоволодінні АДРЕСА_1.
У задоволені іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовлено. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права
власності - відмовлено ( а.с.40-43).

Як показав в судовому засіданні
позивач відповідачка з 2004 року в
домоволодінні не проживає. Факт не
проживання ОСОБА_2 з 2004 року в
спірному домоволодінні
підтверджується Актами про не
проживання від 24.01.2014 року, 10.11.2013 року,
05.08.2013 року затверджених Квартальним
комітетом №10 ( а.с. 6-11) та показанням
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3

Крім того, представником відповідача
не заперечувався той факт, що ОСОБА_2
не проживає в спірному домоволодінні
більше року і жити в ньому вона не буде,
оскільки вона має житло в іншій
області України.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
не підлягають доказуванню.

Представник відповідача звернув увагу
суду на те, що відповідачка вимушена
була залишити домоволодіння оскільки
між колишнім подружжям відбувалися
сварки та бійки, що і підтвердили
свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 Вказав
суду на те, що хоча відповідачка і не
проживає більше року в домоволодінні,
однак вона є власником ? частини
гаражу, який знаходиться в
домоволодінні, наразі судом
розглядається між сторонами спір про
поділ майна подружжя, тому вважає що
зняття з реєстрації є передчасним.

У відповідності зі ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод в
здійсненні їм права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Реєстрація відповідача в
домоволодінні, яка належить позивачу
на праві власності, не дозволяє йому на
свій розсуд розпоряджатися власністю.

Виходячи із вищевикладеного, та
оцінюючи докази в їх сукупності, та
беручи до уваги той факт, що
відповідачка дійсно не проживає в
домоволодінні більше року, має інше
житло, суд вважає, що позовні вимоги
позивача знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні та підлягають
задоволенню в частині визнання
відповідачки особою яка втратила право
користування житловим приміщенням.

Щодо вимог позивача зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1, то вони не підлягають
задоволенню, оскільки рішення суду
щодо втрати права користування
житловим приміщенням відповідача
спірної житлової площі є відповідною
правовою підставою для зняття їх з
реєстраційного обліку та додаткового
застереження не потребує.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою).

Отже, зняття особи з реєстраційного
обліку проводиться компетентним
(уповноваженим державою) органом та
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового чи цивільного
законодавства. Однак спору між
позивачами та третьою особою з приводу
зняття відповідача з реєстраційного
обліку немає.

Таким чином, виходячи зі змісту
зазначених норм закону, прийняте
рішення суду про визнання особи такою,
що втратила право на користування
житловим приміщенням, відповідно, є
підставою дня зняття цієї особи з
реєстрації, тому додатково
зобов'язувати реєстраційні органи
вчинити ці дії немає потреби.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із
відповідачки підлягає стягненню на
користь держави судовий збір розмірі
243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності» від 22.12.1995 р. № 20 , ст.ст.319,
391,405 ЦК України ст.ст.3,7,11, 15, 60,88,169,224-226
ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
особою, яка втратила право
користування житлом у домоволодінні
АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІПННОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Л.П.Слюсар