У х в а л а

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області,
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області, треті особи: начальник відділу
освіти Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
Бабельчук Олена Іванівна, виконуюча
обов'язки завідувача Пісочинського
дошкільного навчального закладу
(ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області ОСОБА_5, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди за касаційними скаргами
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області, відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області на рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 24 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 9 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що наказом від 1
жовтня 2009 року № 912-к
начальника відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області вона була прийнята
на посаду завідувача комунального
дошкільного навчального закладу
«Теремок» смт Пісочин, на даний час -
Пісочинський дошкільний заклад
(яслі-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області. На підставі
постанови Харківського районного суду
Харківської області від 16
квітня 2013 року про притягнення її до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 6
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції», ч. 2 ст. 172І КУпАП
її було звільнено з займаної посади.
Вказувала, що постановою апеляційного
суду Харківської області від 20 серпня
2013 року постанову районного суду про
притягнення її до адміністративної
відповідальності скасовано, у зв'язку з
чим підстави, передбачені п. 7-1 ст. 36
КЗпП України, за якими вона була
звільнена, відсутні. Також зазначала,
що її звільнення відбулося без
погодження з Пісочинською селищною
радою Харківського району Харківської
області, яка є засновником дошкільного
закладу, де вона працювала, при
звільненні з нею не було проведено
повного розрахунку і їй не було надано
копію наказу про звільнення. Крім того,
виконуючий обов'язки завідуючого
Пісочинського дошкільного закладу
(ясла-садок) № 3 «Теремок» не мала
законних повноважень для її
звільнення, оскільки такі питання не
входять до її компетенції.

У зв'язку з цим позивачка, уточнивши
позовні вимог, просила суд визнати
незаконними і скасувати наказ про її
звільнення з посади завідувача
Пісочинського дошкільного закладу
(ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 16 травня 2013
року № 151-к, виданого начальником
відділу освіти Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області, та наказ від 16 травня 2013 року
№ 74-к, виданого виконуючим обов'язки
завідуючого Пісочинського дошкільного
закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок»
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області ОСОБА_5; поновити її на вказаній
посаді; стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу у сумі 33 214 грн 35 коп.
та моральну шкоду у сумі 5 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 9 квітня 2014
року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано незаконними та скасовано:
наказ начальника відділу відділ освіти
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
Бабельчук І.О. № 151-к від
16 травня 2013 року та наказ виконуючого
обов'язки завідувача Пісочинського
дошкільного навчального закладу
(ясла-садок) № 3 «Теремок» Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області ОСОБА_5 № 74-к від 16
травня 2013 року про звільнення ОСОБА_3 з
посади завідувача Пісочинського
дошкільного навчального закладу
(ясла-садок) № 3 «Теремок»
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області на підставі п. 7№ ст. 36 КЗпП
України, у зв'язку з набранням сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення. Поновлено ОСОБА_3 на
указаній посаді; стягнуто на її користь
з Пісочинської селищної ради середній
заробіток за час вимушеного прогулу на
суму 33 725 грн 34 коп., вирішено питання
про відшкодування судових витрат. В
іншій частині позову було відмовлено.
Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу в межах одного
місяця допущено до негайного
виконання.

У касаційних скаргах Пісочинська
селищна рада Харківського району
Харківської області та відділ освіти
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив із того,
що постанова, яка стала підставою для
звільнення позивачки з посади, була
оскаржена нею в апеляційному порядку
та в подальшому скасована, у зв'язку з
чим, позивачка підлягає поновленню на
роботі, також відповідно до ч. 2 ст. 235
КЗпП України з відповідача на її
користь підлягає стягненню середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

З такими висновками погодився й
апеляційний суд, пославшись на
ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначивши, що
постанова Харківського районного суду
Харківської області від 16 квітня 2013
року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 172І КУпАП скасована постановою
апеляційного суду Харківської області
від 20 серпня 2013 року, провадження у
справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247
КУпАП,у зв'язку зі скасуванням акту,
який встановлює адміністративну
відповідальність, що є підставою для
висновку про те, що позивачку звільнено
за п. 7-1 ст. 36 КЗпП України незаконно.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення суду апеляційної інстанції не
відповідає.

Судом установлено, що наказом від 1
жовтня 2009 року № 912-к
начальника відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області ОСОБА_3 була
прийнята на посаду завідувача
комунального дошкільного навчального
закладу «Теремок» смт
Пісочин, на даний час - Пісочинський
дошкільний заклад (яслі-садок)
№ 3 «Теремок» Пісочинської селищної
ради Харківського району Харківської
області.

Постановою Харківського районного
суду Харківської області від 16 квітня
2013 року ОСОБА_3 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 172І КУпАП, ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
корупції», тобто за порушення
встановлених законом обмежень
стосовно використання службових
повноважень і пов'язаних з цим
можливостей з отриманням за це
неправомірної вигоди у розмірі, що не
перевищує сто неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Наказом від 16 травня 2013 року № 151-к
начальника відділу освіти Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області ОСОБА_3 було
звільнено з займаної посади на
підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, у
зв'язку з набранням законної сили
постановою про притягнення працівника
до адміністративної відповідальності
за ч. 2 ст. 172І КУпАП (а. с. 5).

Аналогічний наказ від 16 травня 2013 року
№ 74-к був виданий (продубльований)
виконуючим обов'язки завідувача
Пісочинського дошкільного навчального
закладу (ясла-садок) № 3 «Теремок»
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області ОСОБА_5

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 20 серпня 2013
року постанову Харківського районного
суду Харківської області від 16 квітня
2013 року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 172І КУпАП скасовано, провадження
у справі закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст.
247 КУпАП, у зв'язку з набранням чинності
Законом України від 18 квітня 2013 року №
221-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
приведення національного
законодавства у відповідність із
стандартами Кримінальної конвенції
про боротьбу з корупцією» (а. с. 77-78).

Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення.

У випадках, передбачених пп. 7, 7-1 ч. 1 ст.
36 КЗпП України, особа підлягає
звільненню з посади у триденний строк з
дня отримання органом державної влади,
органом місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення,
яке набрало законної сили.

Законом України від 18 квітня 2013 року №
221-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
приведення національного
законодавства у відповідність із
стандартами Кримінальної конвенції
про боротьбу з корупцією», який набрав
чинності 18 травня 2013 року, внесено
зміни до Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
згідно якого виключено ст. 172І цього
кодексу.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
апеляційний суд зазначені вимоги
закону та обставини справи не врахував,
не звернув уваги, що на час
видачі спірних наказів від 16 травня 2013
року вказаний Закон не був чинний,
відтак, при розгляді справи
апеляційному суду слід перевірити
вказані обставини та навести мотиви, з
яких суд виходив, визнаючи незаконними
накази про звільнення ОСОБА_3 з
займаної посади.

Зокрема, апеляційний суд не дав оцінки
тій обставині, що адміністративне
провадження у справі було закрито
апеляційним судом не у зв'язку з
відсутністю складу чи події
корупційного правопорушення, а у
зв'язку з прийняттям Закону України від
18 квітня 2013 року № 221-VII «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо приведення національного
законодавства у відповідність із
стандартами Кримінальної конвенції
про боротьбу з корупцією», згідно якого
виключено ст. 172І цього кодексу, що не
означає відсутність вчинення
позивачкою дій, які встановлені
постановою районного суду.

Крім того, апеляційний суд не перевірив
доводи апеляційної скарги щодо
відсутності обов'язку відділу освіти
погоджувати звільнення керівника
державного і комунального дошкільного
навчального закладу з селищною радою,
оскільки згідно ч. 3 ст. 31 Закону України
«Про дошкільну освіту» таке погодження
не вимагається, а питання про
призначення та звільнення такої особи
належить до компетенції відповідного
органу управління освітою.

За таких обставин судове рішення
апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 213, 315 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначене вище порушення призвело до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування з передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області, відділу освіти
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 9 квітня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко