Справа № 640/7831/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді
Губської Я.В.

при секретарі
Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної
автомобільної інспекції ГУМВС
України в Харківській області про
скасування реєстрації транспортного
засобу, визнання права власності,
зобов'язання переоформлення та
повернення транспортного засобу, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про припинення права спільної
сумісної власності подружжя, визнання
права власності, зобов'язання
стягнення компенсації

ВСТАНОВИВ:

15.05.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, Управління ДАІ ГУМВС
України в Харківській області про
скасування реєстрації транспортного
засобу, визнання права власності,
зобов'язання переоформлення та
повернення транспортного засобу ЛАДА
21104 д..н. НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що рішенням
Київського районного суду м. Харкова
від 01.04.2013 року був визнаний недійсним
договір комісії № 490 від 18.05.2011 року, за
яким ОСОБА_2 став власником автомобіля
НОМЕР_1. Зазначає, що цим же рішенням
були встановлені факти придбання
спірного автомобіля ОСОБА_1, які їй
позичив батько. Посилаючись на вимоги
ст. 216, 392,387,388 ЦК України просить
застосувати наслідки недійсності
правочину та повернути в натурі все, що
вона отримала за цим правочином,
скасувати реєстрацію в органах ДАІ за
ОСОБА_2, визнати за нею право власності
та зобов'язати повернути автомобіль.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, не погодившись з
позовом подав до суду зустрічний позов
про поділ спільного майна подружжя, де
просить припинити право спільної
сумісної власності подружжя на
автомобіль НОМЕР_1, визнати за ним
право особистої власності на вказаний
автомобіль із стягненням з нього на
користь ОСОБА_1 грошової компенсації ?
частини вартості автомобіля в розмірі
31923, 42 грн. (а.с. 43-44).

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що в період шлюбу з ОСОБА_1
ними на спільні кошти був придбаний
автомобіль НОМЕР_1 та зареєстрований на
ОСОБА_1 В подальшому, цей автомобіль на
підставі договору комісії від 18.05.2011
року був переоформлений на нього та з
цього часу він користується
автомобілем та здійснює його
управління. Оскільки спірний
автомобіль є спільною власністю
подружжя, просить поділити спільне
майно подружжя та визнати за ним право
особистої власності на цей автомобіль
з виплатою відповідачці відповідної
компенсації.

Проти задоволення зустрічних позовних
вимог представники ОСОБА_1
заперечували, зазначаючи про те, що
доказів на підтвердження того, що цей
автомобіль є спільною власністю
подружжя немає.

Представник відповідача за основним
позовом - Управління державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Харківській області проти
задоволення вимог позову ОСОБА_1
заперечували, подавши про це письмові
заперечення. (а.с. 36-38).

Суд, вислухавши учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали даної
справи та матеріали цивільної справи
№ 2018/18969/2012, н/п 2/640/689/13/11, приходить до
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з 09
жовтня 2009 року по 15 листопада 2011 року. (
а.с. 73).

Також, сторонами не оспорюється, що 05
травня 2010 року, тобто в період шлюбу за
договором купівлі-продажу, укладеного
між ПП «Ніколь» та ОСОБА_1 був
придбаний автомобіль НОМЕР_1. (а.с. 5).

Даний автомобіль був зареєстрований в
органах ДАІ 07.05.2010 року за ОСОБА_1
Згідно представленого до суду договору
комісії № 490 від 18.05.2011 року автомобіль
НОМЕР_1 був переєстрований в органах
ДАІ на ОСОБА_2 (а.с. 39).

Відповідно до рішення Київського
районного суду м. Харкова від 01.04.2013
року договір комісії № 490 від 18.05.2011
року визнаний недійсним. (а.с. 3).

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1
посилається на те, що при розгляді
даної справи були встановлені факти
придбання цього автомобіля у
власність ОСОБА_1 за гроші батька
ОСОБА_4 і це є підставою для
застосування вимог ч.3 ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Дослідивши надане до суду рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 01.04.2013 року та матеріали цивільної
справи № 2018/18969/2012, н/п 2/640/689/13/11, суд
зазначає, що даним рішенням суд
встановив обставини придбання
автомобіля ЛАДА 21104 д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у
власність на підставі договору
купівлі-продажу від 05.05.2010 року та ті
обставини, що договір комісії від
18.05.2011 року вона не підписувала і факт
передачі грошових коштів не знайшов
свого підтвердження в судовому
засіданні.

Таким чином, проаналізувавши
встановлені судом 01.04.2013 року
обставини, суд приходить до висновку,
що обставини, на які посилається
позивач щодо придбання ОСОБА_1
спірного автомобіля на власні особисті
кошти, або кошти батька судом 01.04.2013
року не встановлені. А тому посилання
позивача на ці встановлені обставини
згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України судом не
приймаються до уваги та не можуть бути
застосовані вимоги ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям на час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута під час шлюбу, крім речей
індивідуального користування є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ч.1 ст. 64 СК України дружина та
чоловік мають право на укладення між
собою усіх договорів, які не
заборонені законом, як щодо майна, що є
їхньою особистою приватною власністю,
так і щодо майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, судом під час розгляду
даної справи встановлено, що
автомобіль НОМЕР_1 придбаний у період
шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та є їх спільною
сумісною власністю подружжя. Належних
та допустимих доказів на спростування
зазначеного суду під час розгляду
справи не надано.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Частиною 5 ст. 71 СК України передбачено,
що присудження одному з подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Звертаючись до суду з вимогами про
поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2
зазначає, що автомобіль є неподільною
річчю, він ним користується протягом
тривалого часу, дбає про його
експлуатацію, у зв'язку з чим просить
визнати за ним право власності на
автомобіль, а ОСОБА_1 - виплатити
компенсацію.

Однак, дослідивши представлені
сторонами докази, суд вважає, що
підстав для визнання за ОСОБА_2 права
особистої власності на спірний
автомобіль в порядку розподілу майна
подружжя немає, оскільки відсутня
згода ОСОБА_1 на виплату їй компенсації
на ? автомобіля та відсутні дані про
внесення ОСОБА_2 відповідної грошової
суми на депозитний рахунок суду.

На підставі вищезазначеного,
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду позивач за
основним позовом ОСОБА_1 посилається на
застосування вимог ст. 216 ЦК України
щодо наслідків недійсності правочину,
та ст.ст. 387,388,392 ЦК України.

Згідно ст. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до вимог 387-388 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно:1) було
загублене власником або особою, якій
він передав майно у володіння;2) було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння; 3) вибуло
з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що спірний
автомобіль ЛАДА 21104 д..н. НОМЕР_1 був
придбаний в період шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, станом на теперішній час
зареєстрований в органах ДАІ за ОСОБА_2
з 18.05.2011 року.

Реєстраційні дії спірного автомобіля
проведено у відповідності до ст. 34
Закону України «Про дорожній рух», та
згідно Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998
року «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Цим Порядком встановлюється єдина на
території України процедура державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів. Реєстрація
(перереєстрація) транспортних засобі
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто і
документів, що уповноважують їх особу,
підтверджують правомірність придбання
транспортних засобів.

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 не
зверталася до Управління державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Харківській області з заявою про
перереєстрацію спірного автомобіля за
нею, а тому підстав для скасування
реєстрації та зобов'язання
перереєстрації за нею в органах ДАІ
спірного автомобіля в межах заявлених
позовних вимог судом не вбачається.
Дані обставини не позбавляють
позивача звернутись до Управління
державної автомобільної інспекції
ГУМВС України в Харківській області з
заявами про перереєстрацію спірного
автомобіля за нею на підставі рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 01.04.2013 року.

Крім того, суд зазначає, що питання
визнання недійсності правочину, який
був предметом судового розгляду 01.04.2013
року не позбавляє позивача звернутись
до суду, кий розглядав це питання з
заявою про винесення додаткового
рішення, або роз'яснення судового
рішення щодо застування наслідків
недійсності правочину.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими, недоведеними, у
зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Управління державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Харківській області про скасування
реєстрації транспортного засобу в
органах ДАІ, визнання права власності
на автомобіль ЛАДА 21104 д..н. НОМЕР_1,
зобов'язання переоформлення та
повернення транспортного засобу -
відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про припинення права спільної
сумісної власності подружжя на
автомобіль ЛАДА 21104 д..н. НОМЕР_1,
визнання права власності на нього,
зобов'язання стягнення компенсації у
розмірі 31923,42 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя -