Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В.,
розглянувши у відкритому у судовому
засіданні в залі суду м. Нова Одеса
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства „Дельта Банк"
(далі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2014 р. Банк звернувся до суду з
вказаним позовом до відповідача. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 27.06.2007 р.
між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № 001-14026-270607, за яким боржнику
надано кредит для придбання певного
майна у сумі 773 грн, з процентною
ставкою 12,0 річних, а також зі сплатою 2,45
% на місяць за ведення кредитної справи.

Вказали, що боржник порушила свої
зобов'язання по договору і станом на
09 квітня 2014 р. існує заборгованість в
сумі 1 099,32 грн, яку просили стягнути, а
також судові витрати у справі.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, але у
резолютивній частині позовної заяви (п.
4), просив позов задовольнити, а справу
розглянути за його відсутності. Не
заперечував проти постановлення судом
рішення в заочному порядку.

Відповідач будучи своєчасно та
належним чином повідомленою про час і
місце розгляду справи за місцем
реєстрації, у судове засідання не
з'явилася, але надала суду письмову
заяву, в якій просила відмовити у
задоволенні позовних вимог Банку у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності, а справу розглянути за її
відсутності.

Дослідивши обставини справи і
перевіривши їх письмовими доказами,
оцінивши досліджені в судовому
засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає,
що банк зобов'язується надати грошові
кошти позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених кредитним
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 27 червня 2007 р. між
Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № 001-14026-270607, за яким боржнику
надано кредит для придбання майна в
сумі 733 грн, з яких 92,76 грн складає
страховий платіж, з процентною ставкою
12,0 на рік, а також 2,45 % на місяць за
ведення кредитної справи, строком на 12
місяців, тобто з кінцевим терміном
повернення не пізніше 26 червня 2008 року.

Згідно пункту 2.8. Договору боржник
зобов'язана була щомісячно не пізніше
27 числа кожного місяця сплачувати
борг за кредитом рівними частинами не
менше ніж 99 грн.

У день укладення Договору відповідач
отримала грошові кошти і користувалася
ними, але в повному обсязі свої
зобов'язання щодо укладеного договору
по поверненню боргу не виконала,
внаслідок чого утворилася
заборгованість, яка станом на 09 квітня
2014 р. складає - 1 099,32 грн, що складається
з:

заборгованості за сумою кредиту - 796,51
грн;

заборгованості за відсотками - 48,29 грн;

заборгованості за комісіями - 254,52 грн.

Однак, згідно змісту статей 256, 257
ЦК України позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

За правилами ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Пунктом 1.2. кредитного Договору,
що був укладений сторонами, останні
узгодили строк його виконання, тобто
не пізніше 26 червня 2008 року.

Даний договір не містить умов про
збільшення загального строку позовної
давності.

Останній платіж в рахунок
погашення кредитної заборгованості
був здійснений відповідачем в січні 2008
року. Ніяких дій, які б свідчили про
переривання перебігу позовної
давності, відповідачем не було вчинено.

Банк звернувся з даним позовом до
відповідача 02 червня 2014 року, тобто
пропустив без поважних причин позовну
давність тривалістю у три роки,
установлену ст. 257 ЦК України, а відтак,
то з урахуванням заяви відповідача у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити з цих підстав.

Крім того, судом з'ясовано, що
після укладення спірного договору,
відповідач ОСОБА_1, внаслідок
реєстрації шлюбу отримала прізвище
«Зубцова».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити публічному
акціонерному товариству „Дельта Банк"
у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 001-14026-270607 від 27
червня 2007 року у сумі - 1 099,32 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Новоодеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий