Справа № 486/1243/14-ц
Провадження № 2/486/578/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 серпня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого
Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , Відділу
державної виконавчої служби
Южноукраїнського міського управління
юстиції, про звільнення майна з-під
арешту , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом до відповідачів
ОСОБА_1, відділу ДВС Южноукраїнського
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту. Мотивує
свої вимоги тим, що ОСОБА_1 15.02.2008 року
отримала у позивача кредит у розмірі 30
000.00 доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом 18.24% на рік з
кінцевим терміном повернення 15.02.2018
року. В забезпечення виконання
відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного
договору, 14.02.2008 року між Банком та
боржником було укладеного договір
іпотеки № 1-7МЮ, згідно з яким передано в
іпотеку нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 50.80 кв.м, що
належить на праві власності ОСОБА_1.

Проте постановами відділу ДВС
Южноукраїнського міського управління
юстиції від 28.12.2010 року, 19.08.2011 року,
13.09.2011 року накладено арешт на все
нерухоме майно боржника ОСОБА_1, в тому
числі квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 50.80 кв.м.

Вважає, що право застави у Банка
виникло 14.02.2008 року, а постанови
винесено пізніше ніж заставне майно
було передано в іпотеку. Крім цього
заборгованість боржника перед Банком
складає 82 562.04 грн., що значно перевищує
вартість предмету застави. Згідно
рішення суду від 01.03.2011 року, Банку
надано всі права для реалізації даного
предмету застави.

Таким чином просить звільнити квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 50.80 кв.м, з під
арешту, оскільки відділ ДВС не має
правових підстав для звернення
стягнення на заставлене майно на
користь стягувача, який не є
заставодержателем.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Представник позивача
направив до суду письмову заяву в якій
зазначив, що підтримує позовні вимоги
та просить слухати справу без його
участі. Відповідач ОСОБА_1, причину
неявки суду не повідомила про день
місце та час розгляду справи
повідомлена вчасно та належним чином,
шляхом розміщення оголошення в газеті
«Рідне Прибужжя». Клопотань про
відкладення розгляду справи або про
розгляд справи у її відсутність до суду
не надходило. Представник відповідача -
відділу ДВС Шашина Н.М. просить
розглянути справу без її участі та
зазначає, що не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
якщо суд не має відомостей про причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечує
проти ухвалення заочного рішення (а.с.
26).

Дослідивши письмові матеріали справи
суд приходить до нступного.

Згідно до договору іпотеки № 1-7МЮ,
Банку передано в іпотеку нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 50.80 кв.м, що належить на праві
власності ОСОБА_1 (а.с. 5-12).

Рішенням колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області, від 22.12.2011 року,
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50.80
кв.м, та надано ПАТ КБ «ПриватБанк»
право на продаж вказаної квартири від
свого імені, з початковою ціною 140 137.50
грн., для подальшої реалізації предмета
іпотеки (а.с 17-21).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом, має право
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в порядку, встановленому
законодавством.

Порядок звернення стягнення на грошові
кошти та інше майно боржника, арешт та
вилучення майна боржника визначено
устатті 52-57 вказаного Закону, зокрема,
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті (опису), вилученні
та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
якою накладається арешт на майно
боржника та оголошується заборона на
його відчуження; винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача -заставодержателя. За
постановою державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, винесеної
у виконавчому провадженні про
звернення стягнення на заставлене
майно, стягнення звертається на вільне
від застави майно боржника.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або тоді, коли йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
знаходиться у заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення до
суду з позовом про звільнення
заставленого майна з-під арешту.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
вбачає підстави для задоволення позову
ПАТ КБ "Приватбанк" про звільнення
майна з під арешту.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, Відділу
державної виконавчої служби
Южноукраїнського міського управління
юстиції, про звільнення майна з-під
арешту, задовольнити.

Квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_1, звільнити з-під
арешту, накладеного постановами
відділу державної виконавчої служби
Южноукраїнського міського управління
юстиції Миколаївської області від
28.12.2010 року, 19.08.2011 року, 13.09.2011 року.

Рішення може бути оскаржено в судову
палату з цивільних справ апеляційного
суду Миколаївської області, шляхом
подачі апеляційної скарги до
Южноукраїнського міського суду,
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
І. М. Бобровський