У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ в
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько
А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий альянс» (далі - ПрАТ
«Європейський страховий альянс»),
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тропік» (далі - ТОВ
«Тропік»), треті особи: ОСОБА_4, публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»),
ОСОБА_5, про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 28 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 14 травня 2013 року близько 17 год. 50
хв. по вул. Соборній у м. Вінниці сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю автомобіля КІА Picanto,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під її
керуванням, та автомобіля Mercedes Sprinter,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_5 Унаслідок вказаної
ДТП, автомобіль, яким вона керувала,
зазнав механічних пошкоджень. Згідно
висновку автотоварознавчої експертизи
від 5 червня 2013 року, проведеної
Вінницьким відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, матеріальний збиток,
завданий власнику зазначеного
автомобіля, склав 12 571 грн 67 коп.
Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 3 червня 2013 року
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником
автомобіля Mercedes Sprinter є ТОВ «Тропік», з
яким ОСОБА_5 перебував у трудових
відносинах. Цивільно-правова
відповідальність цього власника
транспортного засобу застрахована
ПрАТ «Європейський страховий альянс»,
якого позивач повідомила про настання
зазначеного страхового випадку. Проте
страховик виплату страхового
відшкодування не здійснив.

У звґязку з цим позивачка, уточнивши
позовні вимоги, просила суд стягнути з
ПрАТ «Європейський страховий альянс»
матеріальну шкоду в сумі 12 571 грн 67 коп.;
з ПрАТ «Європейський страховий альянс»
та ТОВ «Тропік» солідарно стягнути 2
тис. грн у відшкодування моральної
шкоди, а також стягнути понесені нею
судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 січня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Європейський
страховий альянс» на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в сумі 12 571 грн 67 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 28 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_6, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_5,
який перебував у трудових відносинах з
ТОВ «Тропік», цивільно-правова
відповідальність якого застрахована в
ПрАТ «Європейський страховий альянс»,
було завдано майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню страховиком. У
відшкодуванні моральної шкоди було
відмовлено за недоведеністю.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
міського суду та відмовляючи у
задоволенні позову, зазначив, що ОСОБА_3
не є належним позивачем у справі,
оскільки власником зазначеного
автомобіля є ОСОБА_4, вигодонабувачем
за страховим випадком є ПАТ «КБ
«Надра», доказів що вона керувала
зазначеним автомобілем на відповідній
правовій підставі нею не надано. Також
зазначив, що позивачем не надано
доказів здійснення нею ремонту
пошкодженого автомобіля, так і доказів
на підтвердження страхування
цивільно-правової відповідальності
ТОВ «Тропік» у ПрАТ «Європейський
страховий альянс».

Проте повністю погодитись з таким
висновком апеляційного суду не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 14 травня 2013 року
близько 17 год. 50 хв. по вул. Соборній в м.
Вінниці сталася ДТП за участю
автомобіля марки «KIA Picanto»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_3,
та автомобіля марки «Merсedes Sprinter»,
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 3 червня 2013 року
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля Mercedes Sprinter є ТОВ
«Тропік», з яким ОСОБА_5 перебував у
трудових відносинах.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ
«Тропік», як власника вказаного
автомобіля, застрахована ПрАТ
«Європейський страховий альянс».

Згідно висновку автотоварознавчої
експертизи від 5 червня 2013 року,
проведеної Вінницьким відділенням
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз,
матеріальний збиток, завданий власнику
зазначеного автомобіля склав 12 571 грн 67
коп.

Як роз'яснено п. 13 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», що відповідно
до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення
щодо захисту права власності
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), такі особи
також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну.

До таких осіб належить і особа, яка
керувала транспортним засобом без
доручення, але на підставі документів,
визначених пунктом 2.1. Правил
дорожнього руху України (посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб).

Якщо за договором страхування
визначений вигодонабувач, він повинен
бути залучений до участі у справі
(стаття 985 ЦК, стаття 3 Закону України
«Про страхування»)

У п. 18 зазначеної постанови пленуму
судам також роз'яснено, що при розгляді
таких справ суди повинні враховувати
положення ст. ст. 636, 985 ЦК України, ст. 3
Закону України «Про страхування», і у
разі якщо буде встановлено, що
вигодонабувач відмовився від
пред'явлення позову до страховика або
сума страхової виплати більша, ніж має
отримати вигодонабувач,
страхувальник/потерпілий не
позбавлений права на пред'явлення
позову про виплату страхового
відшкодування на свою користь на
загальних підставах.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про
відмову у позові, апеляційний суд не
перевірив, чи проявив банк
(вигодонабувач) заінтересованість на
пред'явлення позову до страховика,
оскільки при відсутності такого позову
потерпілий має право на такий позов, та
доводи позивача щодо ремонту
пошкодженого автомобіля за власні
кошти, що має важливе значення при
виконанні рішення суду.

Крім того, апеляційний суд не звернув
уваги на те, що у разі пред'явлення
позову вигодонабувачем, на його
користь може бути стягнута сума, яка не
перевищує кредитну заборгованість, і
не з'ясував зазначеного питання,
оскільки решту суми у будь-якому
випадку має право стягнути потерпілий.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК
України апеляційний суд не врахував
наведені вище норми закону, не
встановив фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи, дійсних прав і обов'язків, які
випливають з договорів, укладених між
сторонами, та дійшов передчасного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судове рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 28 лютого 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко