Справа №489/3762/14-ц 21.07.2014 21.07.2014 21.07.2014
Провадження №22-ц/784/2108/14
Суддя першої інстанції: Рум'янцева
Суддя-доповідач апеляційного
суду - Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем - Свіщуком О.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її
представника ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 19 червня 2014 року по
справі

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_5

про

про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання та додаткових витрат на
дитину,

в с т а н о в и л а :

27 травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання та
додаткових витрат на дитину.

Позивачка зазначала, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час син є
повнолітнім, навчається на денному
відділенні Національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова. Син не працює, перебуває на її
утриманні та потребує матеріальної
допомоги. Відповідач матеріальної
допомоги добровільно не надає, хоча має
таку можливість.

Крім того, син має вади здоров'я, у
зв'язку з чим потребує лікування та
санаторно- курортного оздоровлення, а
також вивчає англійську мову,
навчається в автошколі та грає на
гітарі.

Посилаючись на викладене, позивачка
просила стягнути з відповідача на її
користь на утримання сина аліменти у
розмірі 1/4 частини від усіх видів його
заробітку (доходу) щомісяця, а також
додаткові витрати на майбутнє
лікування, оздоровлення та розвиток
дитини у розмірі 1/25 частки з усіх видів
його заробітку щомісяця, починаючи з 15
травня 2014 року і до закінчення сином
повного курсу навчання з урахуванням
навчання на бакалавра, спеціаліста
та/або магістра, але не більш як до
досягнення ним 23 років. Стягнути з
відповідача на її користь ? частину
фактично понесених витрат на
лікування, оздоровлення та розвиток
дитини у розмірі 6264,49 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 червня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/20
частки з усіх видів доходів щомісяця,
починаючи з 27 травня 2014 року і до
закінчення навчання - 30 червня 2017 року,
але не більше як до досягнення ним 23
років. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просила рішення
суду змінити, стягнути з відповідача на
її користь на утримання сина аліменти
у розмірі 1/6 частини від усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до закінчення сином
повного курсу навчання з урахуванням
навчання на бакалавра, спеціаліста
та/або магістра, але не більш як до
досягнення ним 23 років, а також
стягнути з відповідача ? частину
фактично понесених витрат на
лікування, оздоровлення та розвиток
дитини у розмірі 5814,49 грн., які були
витрачені до ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто до
повноліття сина.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
докази по справі в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.ст. 199, 200 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Зазначений обов'язок, згідно з засадами
ч.6 ст.7 СК України в рівній мірі
стосується обох батьків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивачка та
відповідач є батьками ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно довідки №334 від 22 квітня 2014 року
ОСОБА_6 є студентом 1 курсу денного
відділення Національного університету
кораблебудування імені адмірала
Макарова, строк закінчення навчання 30
червня 2017 року (а.с.10).

ОСОБА_6 навчається на бюджетній основі
та отримує стипендію у розмірі 730 грн.
щомісяця, інших доходів не має (а.с.45).

Відповідач працює на посаді старшого
інженера-електроніка у філії
«Дельта-лоцман» ДПАМПУ, середній
заробіток на місяць становить 14 000
грн. (а.с. 42).

Має на утриманні неповнолітню доньку -
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2 та непрацездатна
дружина (а.с.40).

За таких обставин, висновок суду про
покладення обов'язку на відповідача
щодо утримання сина, який продовжує
навчатися відповідає обставинам
справи та вимогам ст. 199 СК
України.

Відповідно до роз'яснень даних в п. 17, 20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №
3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Але, визначаючи розмір аліментів на
утримання сина, як 1/20 частини від усіх
видів заробітку (доходу) відповідача
щомісячно з 27 травня 2014 року і до його
закінчення, тобто до 30 червня 2017 року,
але не більше ніж до досягнення сином
23-х років, суд не в повній мірі
врахував, що розмір стягнутих
аліментів є незначним у порівнянні із
заробітком що отримує батько.

Доводи представника відповідача
стосовно навчання ОСОБА_6 на бюджетній
основі та отримання ним стипендії, не
позбавляють обов'язків батька на
утримання сина, який продовжує
навчання, але підлягають врахуванню
при визначенні розміру, стягнутих
аліментів.

За таких обставин, враховуючи і
наведені факти, колегія суддів вважає,
що рішення суду в частині стягнення
аліментів на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України необхідно змінити та стягнути
з відповідача на користь позивачки
аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 27 травня
2014 року і до закінчення ним навчання,
але не більш ніж до досягнення
двадцятитрирічного віку.

Відповідно до ст. 185 СК України з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Як на підставу задоволення вимог про
стягнення з відповідача ? частини
фактично понесених додаткових витрат,
позивачка посилається на те, що у 2011-2012
роках до досягнення сином повноліття
нею було оплачені витрати на
оздоровлення та лікування, а також за
вивчення англійської мови, проходження
курсів водіїв та покупку гітари на суму
12 528,99 грн.

Так, з матеріалів справи видно, що
рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 1 червня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської
області від 18 жовтня 2005 року з ОСОБА_5 на
користь позивачки стягуються
додаткові витрати на лікування та
оздоровлення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно у розмірі 100 грн., починаючи з
16 травня 2005 року і до його одужання
(а.с16,17).

З відповіді ЦПМСД №2 від 19 травня 2014
року №590 вбачається, що ОСОБА_5 має
захворювання та перебуває на обліку у
лікарів: окуліста, ортопеда,
травматолога, гастроентеролога, у
зв'язку з чим потребує щорічного
лікування та санаторно-курортне
оздоровлення (а.с.53).

Згідно наданих квитанцій, позивачкою у
2011-2012 роках на оздоровлення та
лікування сина було сплачено 6 585 грн.
(а.с.22).

Враховуючи те, що батьки несуть рівні
обов'язки щодо утримання дитини, тому
вказана сума підлягає поділу між
сторонами у рівних частинах. Однак, з
урахуванням суми, яку відповідач
сплачує на оздоровлення та лікування
сина за рішенням суду, з нього слід
стягнути 892,50 грн. (6585 грн. : 2 - 2400
грн.).

На вказані обставини суд належної
уваги не звернув та дійшов помилкового
висновку про відсутність підстав для
стягнення фактично понесених
позивачкою витрат на лікування та
оздоровлення сина до його повноліття.

За таких обставин, рішення суду на
підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню в цій частині з
ухваленням нового рішення, яким
стягнути з відповідача на користь
позивачки 892,50 грн. фактично понесених
витрат на лікування та оздоровлення.

Що стосується вимог про стягнення
фактично понесених витрат на вивчення
англійської мови, на навчання в
автошколі та придбання гітари для гри,
висновок суду про відмову в їх
задоволенні є вірним, оскільки
належних доказів на те, що ці витрати
пов'язанні з розвитком здібностей не
надано.

Також вірним є висновок суду про
відмову у задоволенні вимог про
стягнення додаткових витрат на дитину
на майбутнє, оскільки такі витрати
підлягають стягненню лише на
неповнолітню дитину.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 19 червня 2014 року в
частині стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина -
змінити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання повнолітнього сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини від
його заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з 27 травня 2014 року до
закінчення навчання, але не більше до
досягнення 23 - х років.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні вимог про стягнення
фактично понесених витрат на лікування
та оздоровлення скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 фактично
понесенні витрати на лікування та
оздоровлення у розмірі 892,50 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: