У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
4 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням вимоги публічного
акціонерного товариства «Комерційний
інвестиційний банк» задоволені.

З ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 18
277,95 грн. заборгованості за кредитним
договором, з яких 10 871,78 грн. -
заборгованість по кредиту, 5 738,77 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 831,02 грн. - пеня,
836,38 грн. - 3% річних, а також 229,40 грн.
судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення скасувати, ухваливши
нове, яким у позові відмовити. Апелянт
вказує на те, що суд ухвалив повторне
заочне рішення без належного
повідомлення його про час і місце
розгляду справи. Розмір заборгованості
позивачем визначений неправильно, адже
він не врахував платежі погашення
кредиту за 2012-13 роки. Окрім того, строк
повернення споживчого кредиту банком
пропущений, а пеня судом стягнута
понад 1-річний строк спеціальної
позовної давності.

Колегія суддів вважає, що скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлені слідуючі факти та
обставини.

22 лютого 2007 року ТОВ «Комінвестбанк»
(попередник позивача) та відповідач
уклали кредитний договір, за умовами
якого позичальник отримав кредит в
сумі 11 000 грн. і прийняв на себе
зобов'язання щомісячно погашати його
та сплачувати 19% річних за його
користування.

Відповідач з 2007 по 2012 роки нерегулярно
погашав кредит, у зв'язку з чим за ним
станом на 11 вересня 2013 року утворилась
заборгованість в сумі 18 277,95 грн.

Вона складається з заборгованості по
кредиту - 10 871,78 грн., заборгованості по
відсотках за користування кредитом - 5
738,77 грн., пені - 831,02 грн. та
заборгованості по 3% річних - 836,38 грн.

До даних правовідносин суд правильно
застосував ст. ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК
України.

Згідно цих норм позичальник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання повинен сплатити
кредитору борг, проценти за його
користування, 3% річних від
простроченої суми, а також неустойку
(пеню).

Оскільки в установлений п. 1.1 договору
строк відповідач не виконав умови
кредитного договору, то суд вірно,
визначивши розміри складових, стягнув
з боржника заборгованість по кредиту.

Доводи скарги до уваги прийняті бути не
можуть.

Суд першої інстанції, дійсно, провів
заочний розгляд справи без належного
повідомлення відповідача.

В той же час, відповідно до положень ч. 1
ст. 232, ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення
норм процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Перевіривши решту доводів апеляційної
скарги колегія констатує, що суд першої
інстанції по суті правильно вирішив
даний спір.

Усі останні платежі, які відповідач
здійснив у 2011-12 роках, позивач врахував
у загальному розмірі заборгованості,
що стверджується графіком погашення
заборгованості станом на 11 вересня 2013
року.

Враховані ці платежі і судом при
ухваленні рішення, яке оскаржується.

Строк повернення даного споживчого
кредиту не пропущений.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права.

У кредитних правовідносинах таким днем
є день останнього платежа
позичальником. Є доведеним, що
відповідач за кредитним договором від
22 лютого 2007 року останній платіж
здійснив 12 жовтня 2012 року, внісши в касу
банку 1000 грн. на погашення одержаного
кредиту. Позов про стягнення кредитної
заборгованості до суду подано 30 січня
2013 року.

Отже, за основною вимогою банку строк
позовної давності щодо повернення
споживчого кредиту не пропущений.

Пеня у розмірі 831,02 грн. позивачем та
судом нарахована за період, який не
перевищує 1 рік, тобто в межах строку
передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК.

Таким чином, підстав для скасування чи
зміни рішення суду колегія не вбачає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 4 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
В.В. Дроботя