Справа № 152/1461/14-ц
26 серпня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області в
складі: головуючого судді - Гаврищука
з участю секретаря - Вішньової А.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 (далі - Позивач) 13 серпня 2014 року
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, в якому
зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 20 липня 2014 року. Від спільного шлюбу у
позивача з відповідачем дітей немає.
Позивач просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося через різні
характери та різні погляди на сімейне
життя, у зв'язку з чим між ними
виникають непорозуміння та суперечки.
Позивач вважає, що подальшого сенсу
підтримувати сімейні відносини немає,
оскільки їх сумісне проживання та
ведення господарства припинено. На
примирення з відповідачем позивач не
згодна, розривати шлюб через органи
РАЦС відповідач відмовляється.
Позивач у судове засідання не з'явилася
від неї надійшла заява про розгляд
справи у її відсутність. Згідно поданої
заяви позивач позов підтримує не
заперечує щодо заочного розгляду
справи.
Відповідач до суду не з'явився, хоча про
місце, дату та час розгляду справи був
повідомлений належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 20
липня 2014 року.

Зазначені обставини, що встановлені
судом, підтверджуються свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Від даного шлюбу у позивача з
відповідачем дітей немає.

Позивач на примирення не згодна має
стійке волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин та
розірвання шлюбу.

Причиною розладу в сім'ї стали
непорозуміння та суперечки між
подружжям через різні характери та
погляди на сімейне життя, внаслідок
чого позивач та відповідач перестали
проживати однією сім'єю.

Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливе і
суперечить інтересам позивача,
оскільки відносини, які склалися між
подружжям, а саме: сварки та
непорозуміння, негативно впливають на
здоров'я позивача.

Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною
національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Кожен із подружжя має рівні
права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання. Ця
стаття не перешкоджає державам вживати
таких заходів, що є необхідними в
інтересах дітей.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивач наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивача, що
мають істотне значення, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Витрати понесені позивачем на сплату
судового збору, згідно положень ст. 88
ЦПК України, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, СК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
Виконавчим комітетом Мурафської
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області 20 липня 2014 року за
актовим записом №09.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на
оплату судового збору у розмірі 243 грн.
60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: