АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/502/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2576/14
Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П. Я.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 10 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПСП "Орач"
про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Карлівського районного
суду Полтавської області від 10 липня 2014
року у задоволенні вказаного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати як
незаконне та ухвалити нове, яким її
позов задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає до задоволення, за наступних
підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серія ІІ -ПЛ № 053721 від 02.01.2002 року
належить земельна ділянка загальною
площею 5, 36 гектарів за кадастровим
номером :00:004:0362, яка розташована
на території Варварівської сільської
Ради Карлівського району Полтавської
області та передана позивачу для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.(
а.с.9).

Згідно договору оренди землі від
20 вересня 2006 року, зареєстрованого у
Карлівському районному відділі
Полтавської регіональної філії
державного підприємства „Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам" про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис 02.08.2007 р. №
24 - вказана земельна ділянка була
передана позивачем в оренду ПСП «Орач»
у строкове платне користування (а.с.5-8).

Судом встановлено, що відповідно
до інформаційної довідки та додатків
до неї, актів на внесення добрив,
витрату насіння за різні роки, ПСП
«Орач» з 2010 року по теперішній час на
полі 11а (де знаходиться земельна
ділянка позивача), проводило сівозміну,
вносило певну кількість різних
міндобрив, використовувало мінеральні
добрива та засоби захисту рослин (33,
37-58).

08.08.2013 року між ПСП «Орач» та ПП
«Алан-Зем» укладено договір № 1946 на
розроблення проекту землеустрою, що
забезпечує еколого-економічне
обґрунтування сівозміни та
впорядкування угідь ( а.с.34, 35).

Звертаючись до суду з позовом за
захистом порушеного права та
посилаючись на ст. 24, ч.1 ст.32 Закону
України «Про оренду землі», ч .4 ст. 22 ЗК
України, ч.2 ст.651 ЦК України, позивач
просила розірвати договір оренди
землі, з підстав порушення
відповідачем встановленого законом
обов'язку щодо розроблення проекту
землеустрою, що забезпечує
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачає заходи з охорони земель, що
є істотним порушенням договору та норм
чинного законодавства.

Відповідно до абзацу третього частини
першої статті 24 Закону України «Про
оренду землі», орендодавець має право
вимагати від орендаря дотримання
екологічної безпеки землекористування
та збереження родючості ґрунтів,
додержання державних стандартів, норм
і правил.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

У порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право,
тому суд повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавця
недотриманням орендрем екологічної
безпеки землекористування та
збереження родючості ґрунтів,
додержання державних стандартів, норм
і правил, а також з'ясувати у чому саме
полягає порушення його законних прав
(правова позиція, викладена у постанові
Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у
справі № 6-78цс13).

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що
оскільки факту порушення прав позивача
укладенням договору оренди та
відсутністю у ньому умови розроблення
проекту землеустрою, що забезпечує
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель,
не вбачається, то підстави для
задоволення позову відсутні. Окрім
того, звернув увагу, що у пункті 17
договору оренди визначений порядок
дотримання вимог протиерозійної
організації території.

Такий висновок місцевого суду
зроблений на підставі повного,
всебічного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Разом з тим, статтею 52 Закону України
«Про землеустрій» № 858 від 22.05.2003 року, в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачалося, що порядок розробки
проектів землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Постанова КМУ №1134 «Про затвердження
порядку розроблення проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь», яка
прийнята відповідно до статті 52 Закону
України «Про землеустрій», та якою
визначено порядок розроблення
проектів землеустрою, прийнята 02.11.2011
року.

Беручи до уваги те, що порядок
розроблення проектів землеустрою, що
забезпечують еколого-економічне
обґрунтування сівозміни та
впорядкування угідь, затверджений
постановою Кабінету міністрів України
№1134 лише 02.11.2011 року, і на момент
виникнення спірних правовідносин
сторін - 20.09.2006 року - він ще не існував,
то вимоги позивача є безпідставними.

Таким чином, судова колегія приходить
до переконання, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їм належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 10 липня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б.
/підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
_______________ Панченко О.О.