АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1762/2014
інстанції Войцехівська Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
дочірнього підприємства
«Kazameta-Україна» приватного
підприємства «Лаона» на рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 24 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_5 до дочірнього
підприємства «Kazameta-Україна»
приватного підприємства «Лаона» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку по виплаті
заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з вказаним вище позовом,
зазначаючи, що вона перебувала у
трудових відносинах з відповідачем,
які припинено 14 липня 2009 року.

Оскільки при звільненні повного
розрахунку з нею роботодавець не
провів і між ними виник спір щодо
належних їй сум, вона була змушена
звернутися з відповідним позовом до
суду.

Вказаний спір 24 вересня 2012 року був
вирішений судом апеляційної інстанції,
який задовольнив її позовні вимоги
частково, стягнувши, в тому числі, з
відповідача на її користь
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 83 946 грн.

Посилаючись на те, що в порушення вимог
трудового законодавства, відповідач до
теперішнього часу не провів з нею
остаточного розрахунку, просила суд
стягнути з останнього на її користь
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 24
вересня 2012 року по 24 березня 2014 року в
сумі 353 961,53 грн.

Рішенням суду від 20 квітня 2014 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі дочірнє
підприємство «Kazameta-Україна»
приватного підприємства «Лаона»,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини
справи та неправильно застосував норми
матеріального права, які поширюються
на спірні правовідносини, просить
рішення суду скасувати й ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 вказує на
безпідставність викладених у ній
доводів, просить апеляційну скаргу
відповідача відхилити, а рішення суду
першої інстанції, як законне та
обґрунтоване, залишити без змін.

Заслухавши доповідача, і осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 30 листопада 2000
року ОСОБА_5 була прийнята на роботу до
ЗАТ «Kazameta» на посаду головного
бухгалтера.

04 липня 2008 року в результаті укладання
договору купівлі-продажу
корпоративних прав ЗАТ «Kazameta» було
перейменовано на ДП «Kazameta-Україна» ПП
«Лаона», в зав'язку з чим 19 серпня 2008
року між ДП «Kazameta-України» ПП «Лаона»
та ОСОБА_5 було укладено трудовий
договір строком до 30 листопада 2016 року.

17 липня 2009 року позивач була затримана
за підозрою у скоєнні злочину і їй було
обрано запобіжний захід тримання під
вартою.

Наказом № 06-К від 27 травня 2011 року
ОСОБА_5 звільнена з займаної посади
головного бухгалтера з 14 липня 2009 року
на підставі п.7 ст.36 КЗпП України.

Вказані обставини сторони визнають і
не заперечують, а, крім того, вони були
встановлені рішенням апеляційного
суду Херсонської області від 24 вересня
2012 року, яке має преюдиційне значення
для даної справи.

Цим же судовим рішення, яке є чинним,
встановлено, що при звільненні ОСОБА_5
остаточного розрахунку за правилами
ст.116 КЗпП України з нею проведено не
було, а також стягнуто з ДП
«Kazameta-Україна» ПП «Лаона» на користь
позивачки заборгованість по
заробітній платі за період з 31 жовтня
2008 року по 14 липня 2009 року в сумі 83 946,93
грн., компенсацію за несвоєчасну
виплату заробітної плати за період з
листопада 2008 року по травень 2012 року в
сумі 16 592,61 грн. і відшкодування за час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 70 000 грн.

Станом на 24 березня 2014 року, тобто на
день звернення ОСОБА_5 до суду з даним
позовом, відповідач не виплатив
вказаній фізичній особі належні їй
суми, розмір яких визначено судом, що
сторонами не заперечується.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
на ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона», як на
роботодавця, який допустив порушення
встановленого ст. 116 КЗпП України
строку розрахунку при звільненні,
покладається відповідальність,
передбачена ст. 117 цього ж Кодексу, а
тому обґрунтовано стягнув з вказаної
юридичної особи на користь ОСОБА_5
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за вказаний
позивачем період в сумі, яка
відповідачем не оспорюється.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду, вважає їх правильними
та такими, що відповідають
встановленим у справі обставинам,
наданим сторонами доказам і положенням
трудового законодавства, дія яких
поширюється на спірні правовідносини.

Твердження апелянта про те, що заявлені
ОСОБА_5 позовні вимоги вже розглядалися
судом і стосовно них є таке, що набрало
законної сили, рішення суду,
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що раніше позивач
зверталася до суду з вимогами про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку лише за період до
30 червня 2012 року, в той час як предметом
спору у даній справі є середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 29 вересня 2012
року по 24 березня 2014 року.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
про відсутність вини ДП «Kazameta-Україна»
ПП «Лаона» у порушенні строків виплати
позивачу заборгованості по заробітній
платі в зв'язку із накладенням
державним виконавцем арешту на рахунки
та майно підприємства є
безпідставними, оскільки відсутність
фінансово-господарської діяльності
або коштів у роботодавця не виключає
його вини в невиплаті належних
звільненому працівникові коштів та не
звільняє роботодавця від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України.

Така ж позиція висловлена і Верховним
Судом України в постанові №6-64цс13 від 03
липня 2013 року, яка за приписами ч.1ст.360-7
ЦПК України є обов'язковою для всіх
судів України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав
вважати, що ним допущено порушення
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

За таких обставин підстав для
скасування чи зміни рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307-308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Kazameta-Україна»
приватного підприємства «Лаона»
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 24 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно після її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: