УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Касьяна О.П., Іваненко Ю.Г., Євграфової
Є.П., Ситнік О.М.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області від 24 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»)
звернулось до суду з позовом, у якому
просило ухвалити рішення і звернути
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і
ОСОБА_9, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_6 за кредитним
договором, зняти відповідачів з
реєстрації та виселити їх зі спірної
квартири.

8 жовтня 2012 року заочним рішенням
Рівненського міського суду
Рівненської області позов задоволено.

24 березня 2014 року рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської
області рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким у
задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, ухвалене згідно із законом,
мотивуючи свої вимоги тим, що
апеляційним судом порушені норми
процесуального права та неправильно
застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що на підставі договору про
іпотеку банк набув право звернення
стягнення на квартиру, у зв'язку з
невиконанням зобов'язань за договором
кредиту.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що розмір нарахованої
банком пені за кредитним договором
значно перевищує розмір збитків, тому
він з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення, за заявою
відповідача підлягає зменшенню, у
зв'язку з чим сума боргу не є співмірною
із вартістю іпотечного майна, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Проте погодитися з
таким рішенням суду апеляційної
інстанції не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК
України).

Цим вимогам оскаржуване рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 10 лютого 2006 року
між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за
яким банк надав позичальнику 25 000
доларів США, а відповідач зобов'язався
їх повернути до 10 лютого 2013 року
та сплатити 12 % річних на суму залишку
заборгованості.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором в цей же день
між банком, боржником та ОСОБА_7, ОСОБА_9
і ОСОБА_8 укладено договір іпотеки, за
яким відповідачі передали в іпотеку
належну їм на праві спільної сумісної
власності квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку із невиконанням
позичальником зобов'язань за кредитним
договором 2 листопада 2010 року рішенням
Рівненського міського суду стягнуто з
ОСОБА_6 на користь банку 113 012 грн 40 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду боржник не виконав і
станом на 9 липня 2012 року
заборгованість склала 405 320 грн, про що 5
жовтня 2012 року банк повідомив
відповідачів та запропонував сплатити
борг протягом 30 днів, однак відповідачі
не виконали цю вимогу.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції не виконав вимоги
процесуального права щодо повного та
всебічного розгляду справи та не
врахував, що позивач звернувся до суду
з позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
і питання про зменшення розміру
неустойки (пені) не було предметом
розгляду у цій справі, вийшов за межі
позовних вимог, ухвалив рішення з
порушенням норм процесуального права.

При цьому не перевірив законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
звернення стягнення на предмет іпотеки
в межах заявлених вимог, зняття
відповідачів з реєстрації та
виселення, зробив передчасний висновок
про відмову в задоволенні позову.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, що є
підставою для скасування рішення
апеляційного суду та направлення
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції як передбачено
ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» потрібно
задовольнити частково, рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області від 24 березня
2014 року скасувати, справу направити
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» задовольнити
частково, рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
від 24 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. ГвоздикСудді: Є.П.
Євграфова О.П. Касьян Ю.Г. Іваненко О.М.
Ситнік