АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А ЛА [1]

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [2]

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик О.Ф.,
Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 17 березня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на нерухоме майно
у рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17.03.2014 року позов задоволено.
Звернуто стягнення, у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором ОСОБА_2 у сумі 490 356,63 дол. США,
що за курсом НБУ становить 3 919 420,54 грн.,
на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1,
шляхом застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» та надано право на
виготовлення оригіналів, дублікатів,
копій правовстановлюючих документів
та технічної документації. Стягнуто
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_1,
яка є представником ОСОБА_2 за
довіреністю, ставиться питання про
скасування рішення суду та направлення
справи до суду першої інстанції для
вирішення питання про прийняття заяви
про перегляд заочного рішення. Апелянт
вважає рішення суду незаконним та
таким, що підлягає скасуванню у повному
обсязі у зв'язку із недоведеністю
обставин, які суду вважав
встановленими і що мають суттєве
значення для вирішення справи
.Зазначає ,що висновки суду не
відповідають обставинам справи та не
ґрунтуються на чинному законодавстві.
Посилається на те, що між ОСОБА_2 та
банком було досягнуто домовленість
щодо продажу предмета іпотеки, але
цьому судом першої інстанції не була
надана правова оцінка. Відповідач не
була належним чином повідомлена про
судове засідання 17.03.2014 року й тому не
була присутня на ньому , що позбавило її
можливості захистити свої законні
права та інтереси. В судове засідання
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1,будучи
належним чином повідомленими, не
з'явилися.

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України
,колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за їх відсутності .

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» вважає рішення суду законним та
обґрунтованим, просить апеляційну
скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит позичальник
зобов'язується повернути суму кредиту,
а також сплатити проценти в розмірі та
на умовах, передбаченими кредитним
договором.

Як вбачається із матеріалів справи,
16.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір №
014/2549/74/59325. Предметом Кредитного
договору є надання позичальнику
кредиту у вигляді не відновлювальної
кредитної лінії у сумі 279 700,00 дол. США.
Кредит надано терміном до 16 серпня 2024
року, встановлена процентна ставка за
користування кредитом у розмірі 13 %
річних.

В цей же день - 16.08.2007 року, на
забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язаннь за Кредитним договором,
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено Договір Іпотеки ВЕТ № 581784
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, за умовами якого вона
передала в іпотеку належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1.

08.05.2009 та 27.09.2010 року з метою зменшення
фінансового навантаження на
позичальника, сторонами було укладено
Додаткову угоду 1 та Додаткову угоду 2
до кредитного договору № 014/2549/74/59325 від
16.08.2007 року.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не
виконувала, в наслідок чого виникла
заборгованість по кредиту і відсоткам
станом на 17.01.2014 року у розмірі 3 919 420,54
грн., що складається із: заборгованості
по кредиту у розмірі 322 808,07 дол. США, що
за курсом НБУ становить 2 580 204,90 грн.;
заборгованості за відсотками у розмірі
59 822,07 дол. США, що за курсом НБУ
становить 478 157,81 грн. та пені за
прострочення сплати кредиту та
відсотків - 107 726,49 дол. США, що за курсом
НБУ становить 861 057, 83 грн., яка до тепер
не погашена.

Згідно п. п. 6.5. кредитного договору,
позивач має право вимагати
дострокового погашення Позичальником
заборгованості за кредитом,
нарахованих процентів за користування
кредитом, неустойки, відшкодування
збитків у випадках невиконання
Позичальником умов Договору та/або
договорів застави/іпотеки, інших
договорів, що забезпечують погашення
кредиту, та в інших випадках,
передбачених Договором. Таке
дострокове погашення повинно буди
здійснено Позичальником не пізніше 30
календарного дня з дня надіслання
Позичальнику відповідного
повідомлення від Кредитора з вимогою
дострокового погашення.

Направлена банком 08.10.2012 року на адресу
ОСОБА_2 досудова вимога про дострокове
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором була залишена
відповідачем без виконання.

Відповідач наявність заборгованості
та її розмір не оспорює.

Відповідно із ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на встановлені обставини та
виходячи з положень наведеної норми
права, суд першої інстанції підставно
задовольнив заявлені позовні вимоги та
звернув стягнення на предмет іпотеки з
дотриманням приписів ч. 1 ст. 39 Закону
України «Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги в цій
частині колегія суддів вважає
безпідставними.

Та обставина,що після ухвалення
оскаржуваного рішення, за погодженням
сторін, іпотечна квартира була продана,
не може бути підставою для його
скасування.

Посилання апелянта на те, що суд не
повідомив відповідачку про час і місце
судового розгляду,чим позбавив
можливості приймати участь у справі та
захистити свої законні права та
інтереси, спростовуються матеріалами
справи з яких убачається ,що вона
повідомлялася належним чином про
судові засідання: 06.02.2014 року, 17.02.2014
року, 03.03.2014 року та 17.03.2014 року, про що
свідчать зворотні поштові
повідомлення (а.с. 57,88), телеграма із
зворотнім повідомленням (а.с. 100, 104) та
акт КП УЖГ «Хрещатик» (а.с. 98).

Крім того ,до матеріалів справи
долучене клопотання ОСОБА_2 про
перенесення судового засідання,
призначеного на 06.02.2014 року та
електронне повідомлення з клопотанням
про перенесення судового засідання,
призначене на 03.03.2014 року (а.с. 103), що
також свідчить про її обізнаність про
судові засідання.

Зважаючи на положення ч.5 ст.74 ЦПК
України ОСОБА_2 вважається такою ,що
повідомлена належним чином про час і
місце судового розгляду, її повторна
неявка, незалежно від причин, давала
суду підстави для розгляду справи за
його відсутності. При цьому розгляд
справи за відсутності відповідачки не
призвів до неправильного вирішення
спору і не може бути підставою для
зміни або скасування оскаржуваного нею
рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення норм процесуального права
при ухваленні рішення є надуманими та
безпідставними, оскільки ухвалення
заочного рішення у справі є правом, а не
обов'язком суду, до того ж ухвалення
рішення по суті позовних вимог жодним
чином не обмежує та не порушує прав,
свобод чи інтересів відповідачки.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і на їх
правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального та процесуального
права відповідно до спірних
правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 17 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757/714/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7698/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Бортницька В.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.