У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
19 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12 червня
2014 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на
постанову головного державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
від 22 серпня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження та
на постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 23 жовтня 2013 року про
відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у
якій просив скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві від 22
серпня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження ВП
№ 35945864 та на постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 23 жовтня 2013 року про відкриття
виконавчого провадження ВП
№ 35945864 та зобов'язати Державну
виконавчу службу України передати
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №
2-654/10, виданого 26 липня 2011 до відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
12 червня 2014 року, у задоволенні скарги
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні скарги ОСОБА_2 відповідно
до вимог ч. 3 ст. 387 ЦПК України, оскільки
державним виконавцем Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
та державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
виконавчі дії проведені у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» та у межах
повноважень державного виконавця.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову
головного державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві від 22 серпня 2013 року
про закінчення виконавчого
провадження та на постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 23 жовтня 2013 року про відкриття
виконавчого провадження.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік