АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/892/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1995/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В. О.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, його представника та
представника ПП «Медіа-Центр «Візит»
Лазаренка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 13 травня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Кременчуцької міської організації
інвалідів війни та Збройних сил
України, голови Кременчуцької міської
організації інвалідів війни та
Збройних сил України ОСОБА_2,
телевізійної компанії «Візит» в особі
приватного підприємства «Медіа-Центр
«Візит» про захист гідності і честі та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із вказаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просив
зобов'язати ПП «Медіа-Центр «Візит» в
місячний строк після набрання рішенням
суду законної сили надати голові
Кременчуцької міської організації
інвалідів війни та Збройних сил
України ОСОБА_2 ефірний час каналу для
спростування недостовірної
інформації, поширеної ним у
телевізійному просторі на початку
жовтня 2013 року і ІНФОРМАЦІЯ_1 та для
вибачення за вказані дії; зобов'язати
ОСОБА_2 у визначений ефірний час
вибачитися та спростувати негативну,
недостовірну інформацію, якою
принижено гідність та честь позивача, у
такий же спосіб, у який вона була
поширена в телевізійному просторі.
Також просив стягнути із ПП
«Медіа-Центр «Візит» та ОСОБА_2 на його
користь компенсацію моральної шкоди у
розмірі по 100 000,00 грн. з кожного.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначав, що як учасник Великої
Вітчизняної війни брав участь у
святкуваннях, приурочених до 70-річчя
визволення України. При цьому ОСОБА_2,
будучи головою Кременчуцької
організації інвалідів війни та
збройних сил України, в ефірах
телеканалу «Візит», що мали місце на
початку жовтня 2013 року та ІНФОРМАЦІЯ_1
поширював щодо нього інформацію
зневажливого та образливого характеру,
а також піддав сумніву його
кандидатуру, як такого, що має
передавати естафету пам'яті міському
голові.

Зокрема посилався на те, що ОСОБА_2
називав його «малолітнім партизаном»,
а також поширив щодо нього неправдиву
інформацію про те, що він народився в 1934
році, у зв'язку із чим семирічною
дитиною не міг брати участі у
партизанському русі та бойових діях.

Аналогічну інформацію ОСОБА_2
поширював під час «круглого столу» в
Кременчуцькому міськвиконкомі, що
відбувся 14 жовтня 2013 року.

Крім того, посилається на те, що ОСОБА_2
під час трансльованого у ефірі
телеканалу «Візит» від ІНФОРМАЦІЯ_1
засідання зборів Кременчуцької
міської організації інвалідів війни та
Збройних сил України ввів в оману
членів організації щодо того, з кого
саме він має намір домогтися
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м.Кременчука від 09.04.2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог
до Кременчуцької міської організації
інвалідів війни та Збройних сил
України - залишено без розгляду./а.с.67/

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 13 травня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кременчуцької міської організації
інвалідів війни та Збройних сил
України, голови Кременчуцької міської
організації інвалідів війни та
Збройних сил України ОСОБА_2,
телевізійної компанії «Візит» в особі
приватного підприємства «Медіа-Центр
«Візит» про захист гідності і честі та
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржив позивач ОСОБА_1 Посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

Вважає, таким що не відповідає
дійсності висновок суду про
відсутність будь-яких образливих
висловлювань у публічних виступах
ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 жодним чином не
зазначив, які саме дії або
висловлювання відповідача порушили
його права на повагу до честі та
гідності.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують,
спрямовані на переоцінку доказів,
фактично зводяться до незгоди з
оцінкою обставин справи, наданою
районним судом.

Конституцією України гарантовано
кожному право на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань.

Разом з тим, відповідно до ст.68
Конституції України кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
та Законів України, не посягати на
права і свободи, честь і гідність інших
людей. Праву на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань відповідає обов»язок не
поширювати про особу недостовірну
інформацію та таку, що ганьбить її
гідність, честь чи ділову репутацію, що
честь і гідність визнаються в Україні
найвищою соціальною цінністю.

Законодавчо закріплено, що кожен має
право на повагу до честі, гідності та
ділової репутації, їх недоторканість.

Згідно з ст.277 ЦК України, фізична особа,
честь, гідність чи ділова репутація
якої порушені внаслідок поширення про
неї та членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Вважається, що негативна інформація,
поширена про особу, є недостовірною.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009 року
№1, при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
України негативна інформація, поширена
про особу, вважається недостовірною,
якщо особа, яка її поширила не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Колегія суддів приходить до висновку
про відсутність у діях ОСОБА_2 складу
порушення, що давало б право ОСОБА_1 на
спростування чи відповідь.

Зі змісту виступу ОСОБА_2 в ефірі
телеканалу «Візит» від ІНФОРМАЦІЯ_2
вбачається, що промовець висловлював
свою думку з приводу того, що членів
організації, яку він очолює, не було
залучено до святкувань 70-річчя
визволення України від
німецько-фашистських загарбників у
м.Кременчуці, тоді як вони мають вагомі
заслуги в досягненні перемоги у війні.

Відповідач констатував, що члени
Кременчуцької міської організації
інвалідів війни та Збройних сил
України не приймали участі у
святкуваннях, а «…ехал юный партизан,
1934 года выпуска, и другие партизаны..».
Оціночні категорії у вказаному виступі
не фігурували, він фактично був
безособистісним.

Судження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2
ставить під сумнів його участь у
визвольному русі та називає його
«малолітнім партизаном» ґрунтується
на припущеннях та розширеному
тлумаченні виступу останнього.

Щодо промови ОСОБА_2 на телеканалі
«Візит» від ІНФОРМАЦІЯ_1, то колегія
суддів також не вбачає жодних посягань
на честь та гідність позивача,
поширення щодо нього неправдивої
інформації.

Відповідач лише повідомив членів
Кременчуцької міської організації
інвалідів війни та Збройних сил
України про пред'явлення до їх органу
самоорганізації даного позову.
Помилкова інформація, про те, кого саме
позивач визначив відповідальним за
заподіяння йому моральної шкоди, не
може бути підставою для
відповідальності, передбаченої ст.277 ЦК
України.

Не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб»активної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет відповідності їх дійсності і
спростувати, що відповідає
прецедентній практиці Європейського
суду з прав людини при тлумаченні
положень статті 10 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України 31 від 27.02.2009 року).

Стаття 10 Конвенції про захист прав
і основних свобод людини проголошує, що
кожна людина має право на свободу
виявлення поглядів. Це право включає
свободу дотримуватись своїх поглядів,
одержувати і поширювати інформацію та
ідеї без втручання держави і незалежно
від кордонів. Здійснення цих свобод,
оскільки воно пов»язане з обов»язками
і відповідальністю, які встановлені
законом і необхідні в демократичному
суспільстві в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
здоров»я і моралі, для захисту
репутації або права інших людей, для
запобіганню розголошенню інформації,
одержаної конфіденційно, або для
підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Ураховуючи встановлені у справі
фактичні обставини, місцевий суд з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини та на підставі
відповідних норм цивільного права
дійшов обґрунтованого висновку, що
висловлювання відповідача ОСОБА_2 в
телеефірі ПП «»Медіа-Центр «Візит» є
оціночними, не носять характер
образливих чи принизливих, та не
підлягають спростуванню.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає. Тому
апеляційна скаргаю підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 13 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук