Справа № 750/3918/14 Провадження №
22-ц/795/1538/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Зінченко С. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко
С.П.,суддів:Кузюри Л.В., Вінгаль В.М.,при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:представника позивача Рожка
С.М., відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк" на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 12
червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" до
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет застави,

в с т а н о в и в:

В квітні 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6
про вилучення майна та звернення
стягнення на предмет застави,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеної 12 червня 2008 року кредитної
угоди № 0806/22 між ПАТ КБ „ПриватБанк" та
ОСОБА_7, останній отримав від позивача
кредит в сумі 32 000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 18% на рік, з кінцевим
терміном повернення - 03.06.2013 року.
Станом на 14.04.2014 року заборгованість
ОСОБА_7 за кредитною угодою становить 89
336,97 доларів США. В забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_7, між ПАТ
КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_8 укладено
договір застави автотранспорту №
0806/22/ТЗ від 12.06.2008 року, відповідно до
якого ОСОБА_8 надав у заставу належний
йому автомобіль RENAULT, модель MAGNUM 440, рік
випуску 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Заставодавцем ОСОБА_8 без згоди
позивача здійснено відчуження
предмету застави, власником спірного
автомобіля на даний час є відповідач
ОСОБА_6. Оскільки, відповідно до ст. 27
Закону України «Про заставу» застава
зберігає силу, якщо майно, яке складає
предмет застави, переходить у
власність іншої особи, ПАТ КБ
„ПриватБанк" просило вилучити у
відповідача та передати позивачу в
заклад предмет застави, а також
звернути на нього стягнення в
погашення заборгованості за кредитним
договором, з правом укладання від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з наданням банку всіх
повноважень для здійснення такого
продажу.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 12 червня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк"
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„ПриватБанк" просить скасувати дане
рішення суду як незаконне та
необґрунтоване та постановити нове
рішення про задоволення позову.
Апелянт посилається на порушення судом
норм матеріального права, зазначаючи,
що спірний автомобіль було передано в
заставу банку і застава зберегла свою
чинність для нового власника, що надає
право банку звернути на предмет
застави стягнення.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник ПАТ КБ „ПриватБанк"
підтримав апеляційну скаргу, просив
судове рішення скасувати та ухвалити
по справі нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_6 просив відхилити
апеляційну скаргу, а судове рішення
залишити без змін.

Треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, з урахуванням вимог ст..305 ЦПК
неявка вказаних осіб не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що на
час придбання спірного автомобіля
відповідачем транспортний засіб не був
зареєстрований як застава в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна, а тому
відповідач є належним покупцем.

Зазначений висновок не відповідає
встановленим по справі обставинам та
не ґрунтується на вимогах закону, що
регулює спірні правовідносини.

Судом встановлено, що 12 червня 2008 року
між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_7 була
укладена кредитна угода № 0806/22,
відповідно до умов якої останній
отримав від позивача кредит в сумі 32 000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 18% на
рік, з кінцевим терміном повернення -
03.06.2013 року (а.с.15-20).

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_7 між ПАТ КБ „ПриватБанк" та
ОСОБА_8 12 червня 2008 року укладено
договір застави автотранспорту 0806/22/ТЗ,
відповідно до якого ОСОБА_8 передав у
заставу належний йому на праві
власності автомобіль RENAULT, модель MAGNUM
440, рік випуску 2000, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (а.с.25-28).

Станом на 14.04.2014 року заборгованість
ОСОБА_7 за кредитною угодою становить 89
336,97 доларів США (а.с.6-8).

Пунктом 17.12 зазначеного вище договору
застави передбачено, що у випадку
порушення позичальником зобов'язань за
кредитним договором або заставодавцем
зобов'язань за цим договором,
заставодавець зобов'язується передати
предмет застави заставодержателю в
заклад за актом прийому передачі.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна №43669218
від 11.03.201 року, який був доданий до
позовної заяви, зазначений вище
автомобіль був зареєстрований як
об'єкт обтяження 24 червня 2008 року (а.с.31).

За матеріалами справи встановлено, що 13
жовтня 2010 року ОСОБА_8 продав спірний
автомобіль ОСОБА_9, а останній, в свою
чергу 10 грудня 2011 року продав
автомобіль ОСОБА_6 згідно
довідки-рахунку, який зареєстрував
його за собою, у зв'язку з чим змінився
реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2
на НОМЕР_4, а потім на НОМЕР_3 (а.с.102-103).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ
„ПриватБанк" посилалось на те, що
ОСОБА_8 здійснив відчуження належного
йому автомобіля без згоди банку, який є
заставодержателем, чим порушив умови
договору застави, ст. 586 ЦК України та
ст. 17 Закону України „Про заставу".

Відповідно до п. 17.7 договору застави
автотранспорту № 0806/22/ТЗ від 12 червня
2008 року заставодавець, тобто ОСОБА_8,
був зобов'язаний не передавати предмет
застави в оренду (майновий найом), у
лізінг, у спільну діяльність або у
безоплатне користування, не
здійснювати його відчуження або інше
розпорядження предметом застави без
письмової згоди заставодержателя
(а.с.27).

Така письмова згода ПАТ КБ
„ПриватБанк" на відчуження автомобіля
відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України
заставодавець має право відчужувати
предмет застави, передавши його в
користування іншій особі або іншим
чином розпоряджатися ним, лише за
згодою заставодержателя, якщо інше не
встановлено договором.

Аналогічна за змістом норма міститься
в ч. 2 ст. 17 Закону України „Про заставу".

Всупереч зазначеним положенням
матеріального закону та умовам
договору застави ОСОБА_8 здійснив у 2010
році відчуження майна, яке перебувало в
заставі ПАТ КБ „ПриватБанк" і на яке
було накладено обтяження, не отримавши
на це письмової згоди банку.

Висновок суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем,
оскільки на момент придбання ним
автомобіля у грудні 2011 року в реєстрі
обтяжень не було запису про заборону на
відчуження автомобіля, є
необгрунтованим та таким, що
спростовується матеріалами справи,
зокрема, витягом з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна № 43669218, з якого
встановлено, що застава спірного
автомобіля була зареєстрована 24 червня
2008 року (а.с.31).

Крім того, частиною 1 ст. 10 Закону
України „Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
передбачено, що у разі відчуження
рухомого майна боржником, який не мав
права його відчужувати, особа, яка
придбала це майно за відплатним
договором, вважається його
добросовісним набувачем згідно зі
статтею 388 ЦК України за умови
відсутності в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомостей про
обтяження цього рухомого майна.
Добросовісний набувач набуває право
власності на таке рухоме майно без
обтяжень.

Враховуючи, існування у Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
інформації про обтяження спірного
автомобіля вже на момент його першого
продажу, висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_6 є
добросовісним набувачем є помилковим.

Згідно статті 27 Закону України „Про
заставу" застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України
„Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" зареєстроване
обтяження зберігає свою силу для
нового власника (покупця) рухомого
майна, що є предметом обтяження.

Таким чином, незважаючи на перехід
права власності на об'єкт застави -
спірний автомобіль від ОСОБА_8 до
ОСОБА_9, а потім до ОСОБА_6, застава
зберігає свою силу, і добросовісність
чи недобросовісність володіння
об'єктом застави не впливає на
збереження нею своєї сили.

У відповідності до статті 572 ЦК України
в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

За статтею 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 20 Закону України
„Про заставу" заставодержатель
набуває право звернення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню, як такі, що ґрунтуються на
нормах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути 5481 грн. судових
витрат, понесених останній при оплаті
судового збору за подання позовної
заяви та при зверненні до суду
апеляційної інстанції (а.с.1, 132).

Керуючись ст.ст. 526, 572-593 ЦК України,
ст.ст. 17, 27 Закону України „Про заставу",
ст. 9, 10 Закону України „Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" ст.ст. 88, 303, 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 12 червня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_6 належний йому на
праві власності та передати в заклад
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк „Приватбанк" предмет
застави - автомобіль RENAULT, модель MAGNUM 440,
рік випуску 2000, тип ТЗ - сідловий тягач
вантажний -с, №кузова/шасі: НОМЕР_5,
реєстраційний номер НОМЕР_3, а також
комплект ключів від нього та свідоцтво
про реєстрацію зазначеного
транспортного засобу.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитною угодою № 0806/22 від 12 червня 2008
року, укладеною між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_7, яка станом на 14.04.2014 року
становить 89 336,97 доларів США, та
складається із з боргу по кредиту в
розмірі 29 188,45 доларів США, по відсотках
- 37 953,18 доларів США, по пені - 22195,34
доларів США, звернути стягнення на
предмет застави: автомобіль RENAULT,
модель MAGNUM 440, рік випуску 2000, тип ТЗ -
сідловий тягач вантажний -с, №
кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_3, який належить на праві
власності ОСОБА_6, з наданням права ПАТ
КБ «Приватбанк» укладання від імені
ОСОБА_6 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з початковою ціною не нижче
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності, та інших
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" 5481 грн.
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: