Справа № 265/1593/14-ц
Провадження № 2/265/1135/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарях - Тушкановій Л.В.,
Ковальовой М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про визнання
незаконними дій

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області з позовом до Маріупольської
РЄМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
(надалі - Маріупольський РЄМ) про
визнання незаконними дій. В
обгрунтування своїх вимог, позивачка
ОСОБА_1 зазначила, що 07 лютого 2014 року
співробітниками Маріупольського РЄМ
була відключена подача електроенергії
до її оселі, а саме - АДРЕСА_1.
Відключення було здійснено без
попередження, перед вихідними днями з
повідомленням - «за борг». З отриманої
відповіді, на її попереднє письмове
звернення, її стало відомо, що
відключення електроенергії сталося не
за борг, як це було вказано в
повідомленні, а з причин того, що
представники енергопостачальника не
мали доступу до лічильного приладу
електроенергії. Але це, на її думку, не
відповідало дійсності, так як
лічильний прилад знаходився у
житловому будинку на сходовій площадці
з вільним доступом. Тому що, ще 16
вересня 2013 року працівниками
Маріупольського РЄМ було проведено
заміну старого лічильника на новий з
контролем пломбування, про що свідчить
відповідний акт №429348 від 16.09.2013 року.
Внаслідок дій працівників
Маріупольського РЄМ, вона та члени її
родини знаходилися у квартирі без
електрики шість днів. Постачання
електроенергії було відновлено лише
після сплати нею, на вимогу
Маріупольського РЄМ, квитанції за
приєднання до електричної мережі.
Просила суд визнати дії працівників
Маріупольського РЄМ незаконними;
визнати порушення її прав, як споживача
працівниками Маріупольського РЄМ, а
також визнати вимогу Маріупольського
РЄМ про сплату квитанції на приєднання
до електричної мережі незаконною.

Згодом позивачка ОСОБА_1 уточнила особу
відповідача та просила вважати
відповідачем - ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» (надалі - ПАТ «ДТЕК»).

Під час судового засідання, позивачка
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.
Додатково зазначила, що незаконні дії
працівників ПАТ «ДТЕК» полягали в тому,
що ніякого боргу у неї не було, так як до
10 числа вона має право не сплачувати
квитанції, а відключення було
здійснено без попередження. Проте те,
що її квартира була первинно
відключена 30.01.2013 року від
електромережі вона не знала, так як
світло було у квартирі увесь час.
Ніяких відключень ні в 2011 році, ні в 2012
році, зокрема 16.09.2012 року та підключень,
у тому числі самовільних не було, було
лише відключення 07.02.2014 року. Лічильник
знаходиться у щитовій на сходовій
площадці, а ключ від неї у
представників ПАТ «ДТЕК» або ЖЕКу. Крім
того зазначила, що пункти 1 та 2 позовних
вимог це одне і теж, а отже зміст
вказаних вимог зводиться до вимоги про
визнання незаконними дії працівників
ПАТ «ДТЕК» та визнання квитанції про
сплату за приєднання до електричної
мережі незаконною. Просила позов
задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «ДТЕК»
ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності,
під час судового засідання зазначила,
що позовні вимоги не визнає. Пояснила,
що 30.01.2013 було здійснено перше
відключення, а 07.02.2014 року повторне
відключення. У вересні 2013 року,
підрядною організацією, засіб обліку
було перенесено на сходову клітку, а у
2014 році при проведенні перевірки було
виявлено, що споживач користується
електроенергією, хоча обліковується як
відключений. На момент, коли працівники
ПАТ «ДТЕК» приймали засіб обліку, яким
чином позивачка ОСОБА_1 самовільно
підключилася до прибору обліку
незрозуміло. Вважала, що ПАТ «ДТЕК»
повністю дотримується правил та ніяких
підстав для задоволення позову немає,
позивачка ОСОБА_1 була повідомлена про
перше відключення. Споживачі були
підключені самовільно, що й стало
підставою для повторного відключення.
Просила у задоволенні позову
відмовити.

Допитаний у якості свідка,
електромонтер ПАТ «ДТЕК» ОСОБА_3 суду
пояснив, що 30.01.2013 року, на момент
відключення, лічильника позивачки
ОСОБА_1 у щитовій не було, а тому
відключення квартири провів шляхом
перерізання проводу у щитовій на
сходовій площадці. 16.09.2013 року коли
приймали засіб обліку електроенергії,
напруга (електроенергія) на квартирі
позивачки ОСОБА_1 була. Того дня, він
разом з електромонтером ОСОБА_4
перевірили та прийняли засіб обліку, а
потім відключили квартиру та закрили
щитову. Зазначив, що коли підрядна
організація переносила лічильники,
вони всіх підключали, так як у них немає
бази відключених споживачів. Також
пояснив, що ключі від щитової можуть
бути ще у електрика ЖЕКу. Коли приймали
лічильник, уклали договір та
повідомили, що відключили, так як є борг
та його треба погасити.

Допитана у якості свідка,
електромонтер ПАТ «ДТЕК» ОСОБА_4 суду
пояснила, що у працівників ПАТ «ДТЕК»
по будинку є реєстри відключених
абонентів, якщо там зазначена дата
відключення, то вони не мають права
залишати абонента зі світлом.
Зазначила, що підключення квартири
позивачки ОСОБА_1 відбулося мабуть під
час переносу лічильника підрядною
організацією. Також пояснила, що
лічильники переносили раніше 16.09.2013
року, лічильники встановлювали з
показаннями 1 кВт, а коли приймали,
16.09.2013 р., то показання на лічильнику
позивачки ОСОБА_1 вже були 441 кВт. Якщо
споживач обліковується як відключений,
то при повторному відключенні
повідомляти не повинні, лічильник
ОСОБА_1 відключили на момент прийняття -
16.09.2013 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши письмові матеріали
справи та оцінивши у сукупності надані
докази, приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, а ч.4 цієї
статті передбачає, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1
відповідно до договору купівлі -
продажу №3-1891 від 16.11.2005 року на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №11459438 від 07.08.2006 року та витягом з
Державного реєстру правочинів (а.с.53, 54).

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що квартиру
№93 вони придбали у 2005 році, особовий
рахунок по квартирі не змінювала,
Ковальова це колишня власниця
квартири.

06.10.2011 року представником ПАТ «ДТЕК» на
ім'я ОСОБА_5, особовий рахунок НОМЕР_1
було виписано попередження про
заборгованість станом на 06.10.2011 рік у
сумі 237,62 грн. та можливість відключення
у разі непогашення заборгованості
(а.с.43). Вказане попередження було
отримано позивачкою ОСОБА_1 06.10.2011 року
про що свідчить підпис останньої на
попередженні та визнаний нею під час
судового засідання від 13.08.2014 року.

Сума заборгованості зазначена у
попередженні в розмірі 237,62 грн.,
відповідає сумі заборгованості станом
на 10.2011 року, про що зазначено у довідці
про споживання за період з 10.2011 по 08.2014
рік за особовим рахунком НОМЕР_1,
власник ОСОБА_1, яка була надана
представником ПАТ «ДТЕК» (надалі -
Довідка НОМЕР_1) та не спростовувалася
позивачкою.

16.09.2013 року між позивачкою ОСОБА_1 та
відповідачем ПАТ «ДТЕК» було укладено
договір НОМЕР_1 про користування
електричною енергією (а.с.3).

07.02.2014 року представниками відповідача
ПАТ «ДТЕК» за борги здійснено
відключення квартири позивачки ОСОБА_1
від електроенергії, про що складено
повідомлення №001864 від 07.02.2014 року,
особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с.9).
Відомості про направлення або
отримання вказаного повідомлення
позивачкою ОСОБА_1 суду не надані.

У відповідь на звернення позивачки
ОСОБА_1, відповідач ПАТ «ДТЕК» листом
№481 від 13.02.2014 року повідомив їй, що
07.02.2014 року було здійснено повторне
відключення її квартири від
електромережі. Проте, відключення було
здійснено не через борги, як це було
зазначено у повідомленні від 07.02.2014
року, а через самовільне підключення.
Тому що перше відключення, за
твердженням ПАТ «ДТЕК», було проведено
ще 30.01.2013 року на підставі попередження
від 17.12.2012 року через неможливість
доступу представників ПАТ «ДТЕК» до
приладу обліку позивачки (а.с.7).
Відомості про направлення або
отримання позивачкою ОСОБА_1
повідомлення від 17.12.2012 суду також не
надані.

Із копії завдання електромонтерам,
наданого представником ПАТ «ДТЕК»,
вбачається, що за особовим рахунком
НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) станом на 30.01.2013 рік
числиться заборгованість у розмірі 72,89
грн., а попередження були зроблені
06.10.2011 року та 17.12.2012 року (а.с.44).

При цьому, під час судового засідання,
позиція представника ПАТ «ДТЕК» та її
заперечення ґрунтувалися на тому, що
07.02.2014 було здійснено друге відключення
саме через самовільне підключення, так
як перше відключення було зроблено ще
30.01.2013 року, а у якості повідомлення,
надано лише попередження від 06.10.2011 р.
(а.с.43).

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільно
процесуального кодексу України (надалі
- ЦПК України), особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, вирішуючи цей спір, суд
виходить саме з позиції сторін,
висловлених ними під час судового
засідання, у тому числі й позиції
представника ПАТ «ДТЕК» щодо розвитку
фактичних обставин справи.

В силу положень п.1 ч.1 ст.13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», послуги з електропостачання
відносяться до комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
порядок надання житлово-комунальних
послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам
договору та вимогам законодавства.

Відповідно до п.20 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357
(надалі - Правила), розрахунковим
періодом для встановлення розміру
оплати спожитої електричної енергії є
календарний місяць. Плата за спожиту
протягом розрахункового періоду
електричну енергію вноситься не
пізніше 10 числа наступного місяця, якщо
договором не встановлено іншого
терміну.

Згідно з абз.6 п.42 Правил, споживач
електричної енергії зобов'язаний
оплачувати спожиту-електричну енергію
та здійснювати інші платежі відповідно
до умов договору та цих Правил.

Судом встановлено, що після купівлі
позивачкою ОСОБА_1 квартири №93 у 2005
році й до 16.09.2013 року, між нею та ПАТ
«ДТЕК» договір про користування
електричною енергією не укладався та
особовий рахунок на її прізвище не
змінювався, однак позивачка отримувала
від відповідача електричну енергію,
тому повинна була вносити за отримання
електричної енергії плату не пізніше 10
числа наступного місяця.

З довідки НОМЕР_1 вбачається, що станом
на 08.10.2011 рік у позивачки існувала
заборгованість у розмірі 237,62 грн.

Відповідно до п.27 Правил, у разі
несплати за спожиту електричну енергію
протягом 10 днів після терміну,
зазначеного у договорі чи платіжному
документі, та неотримання
енергопостачальником повідомлення про
оплату на 20 день споживачу
надсилається попередження про
відключення електричної енергії. У
разі несплати за спожиту електричну
енергію на 30 день після отримання
споживачем попередження
енергопостачальник має право
відключити споживача від електричної
мережі.

Таким чином, відповідач ПАТ «ДТЕК» мав
право відключити квартиру позивачки
ОСОБА_1 від електроенергії не раніше
05.11.2011 року, так як перше попередження
про відключення позивачка отримала
06.10.2011 року. При цьому суд вважає, що
несвоєчасна оплата за спожиту
електричну енергію є триваючим
порушенням з боку споживача, а
відключення споживача від
електроенергії є зустрічним способом
захисту енергопостачальника від цього
порушення, який можливо застосовувати,
якщо порушення триває. Однак у разі
припинення порушення з боку споживача,
підстави для застосування такого
способу захисту у енергопостачальника
відсутні.

З довідки НОМЕР_1 вбачається, що станом
на 19.04.2012 рік заборгованість позивачки
ОСОБА_1 перед ПАТ «ДТЕК» повністю
погашена.

Таким чином, підстави для відключення
позивачки ОСОБА_1 після 19.04.2012 року
відповідно до попередженням від 06.10.2011
року у ПАТ «ДТЕК» були відсутні.

З листа ПАТ «ДТЕК» №481 від 13.02.2014 року
вбачається, що з червня 2012 року
представники енергопостачальника не
мали доступу до приладу обліку
позивачки ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до п.30 Привал, якщо протягом
двох розрахункових періодів
представник енергопостачальника не
мав доступу до приладу обліку, він
залишає споживачу в поштовій скриньці
повідомлення про дату наступного
відвідання чи прохання передати
показання приладу обліку
енергопостачальнику. Якщо після цього
споживач не передав відомостей про
кількість спожитої електричної
енергії, енергопостачальник має право
через 30 днів після дати відправлення
письмового попередження припинити
постачання електричної енергії
споживачу.

Тобто, пунктом 30 Правил передбачено
припинення постачання електричної
енергії споживачу, якщо споживач не
передав відомостей про кількість
спожитої електричної енергії.

З довідки НОМЕР_1 вбачається, що за
період з 26.06.2012 по 22.01.2013 рік показання
лічильника змінювалися та оплата за
користування електроенергією від
позивачки ОСОБА_1 надходила, тобто
показання приладу обліку
енергопостачальнику надходили.

З огляду на вимоги ч.2 ст.10, ч.1, ч.4 ст..60
ЦПК України, відповідачем ПАТ «ДТЕК»
не надано доказів на підтвердження
факту відправлення позиваці ОСОБА_1
письмового попередження від 17.12.2012 року
про припинення постачання електричної
енергії через неможливість доступу
представників енергопостачальника до
приладів обліку.

Суду не надано також переконливих
доказів про те, що факт відключення
квартири позивачки ОСОБА_1 від
електроенергії було здійснено 30.01.2013
року. Так як, позивачка ОСОБА_1
стверджує, що електроенергія у її
квартирі була увесь час до 07.02.2014 року, а
з пояснень свідка ОСОБА_3 випливає, що
після перерізання проводу у щитовій,
перевірити відсутність напруги на
лічильнику позивачці ОСОБА_1 або
наявність електроенергії у її квартирі
він не мав можливості.

У зв'язку з цим, можливість відключення
представниками ПАТ «ДТЕК» квартири
позивачки ОСОБА_1 30.01.2013 року від
електроенергії суд вважає
безпідставним, а сам факт відключення
недоведеним.

Суд також не приймає до уваги пояснення
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
відключення квартири позивачки ОСОБА_1
від електроенергії 16.09.2013 року, так як в
силу положень Правил, самовільне
підключення споживачів не
дозволяється. Пунктом 53 Правил
передбачено, що у разі виявлення
представником енергопостачальника
порушення споживачем правил
користування електричною енергією
складається акт, який підписується
представником енергопостачальника та
споживачем. Один примірник акта
вручається споживачу, другий
залишається у енергопостачальника.
Споживач має право внести до акта свої
зауваження. У разі відмови споживача
від підпису в акті робиться позначка
про відмову. Акт вважається дійсним,
якщо його підписали три представники
енергопостачальника.

Однак, суду надано акту від 16.09.2013 року
про порушення Правил з боку позивачки
ОСОБА_1, при цьому будь-яких інших
доказів, які б свідчили про складання
інших актів про порушення позивачкою
вимог Правил, не надано .

Крім того, з довідки НОМЕР_1 та рахунків
на оплату електроенергії вбачається,
що в період з лютого 2013 року по січень
2014 року показники лічильника позивачки
ОСОБА_1 змінювалися у бік збільшення та
оплата за електроенергію до
відповідача ПАТ «ДТЕК» періодично
надходила. І цей факт, на думку суду, не
міг залишитися поза увагою відповідача
ПАТ «ДТЕК», якщо б відключення квартири
позивачки ОСОБА_1 від електроенергії
дійсно відбулося 30.01.2013, а потім 16.09.2013
року.

У зв'язку цим, суд вважає, що факт
відключення квартири від
електроенергії 16.09.2013 року також
недоведеним.

Щодо факту відключення квартири
позивачки ОСОБА_1 від електроенергії
07.02.2014 року, то суду не надано інших
доказів, крім вище спростованих судом,
які б давали підстави для здійснення
вказаного відключення (наявність боргу
станом не пізніше ніж на 07.01.2014 року,
відправленого попередження про
відключення із зазначенням суми боргу,
акту про порушення).

Відповідно до абз.2 п.1 Правил, вони є
обов'язковими для виконання всіма
споживачами і енергопостачальниками
незалежно від форм власності.

Однак, з вищенаведеного випливає, що
відповідач ПАТ «ДТЕК» у відносинах з
позивачкою ОСОБА_1 недотримувався.

Таким чином, суд вважає, що позовна
вимога про визнання незаконними дій
працівників ПАТ «ДТЕК» щодо
відключення квартири ОСОБА_1 від
електроенергії 07.02.2014 року є
обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо визнання вимоги відповідача ПАТ
«ДТЕК» про сплату квитанції на
приєднання до електричної мережі
незаконною, то суд виходить з того, що
сама по собі вимога про здійснення
платежу не порушувала ніяких прав або
інтересів позивачки ОСОБА_1, а носила
лише похідний характер від дій
відповідача ПАТ «ДТЕК». А тому
визнавати вказану вимогу незаконною,
на думку суду, не відповідає змісту ст.16
ЦК України щодо необхідності
відновлення порушеного права або
інтересу.

Крім того, на час розгляду справи,
вказана вимога була відсутня, так як
була виконана позивачкою ОСОБА_1
добровільно.

Таким чином, позовна вимога про
визнання незаконною вимоги
відповідача ПАТ «ДТЕК» про сплату
квитанції на приєднання до електричної
мережі задоволенню не підлягає.

Згідно із вимогами ст.88 ЦПК України, суд
стягує із відповідача в дохід держави
судовий збір 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про визнання
незаконними дій - задовольнити
частково.

Визнати дії працівників Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» щодо відключення
07.02.2014 року від електричної енергії
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 -
незаконними.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго»
(код 00131268) в дохід держави судовий збір
у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
І.Г. Мельник