Провадження № 2/127/4516/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Мартинюк Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, мотивуючи позов тим, що
він з відповідачем зареєстровані
АДРЕСА_1. Відповідач є колишньою його
дружиною, відповідач проживала разом з
ним, перебуваючи з ним в шлюбі, однак
спільне життя не склалося, 10.06.2014 року
шлюб між ними розірвано. Відповідач
виїхала з кімнати, в кімнаті не
проживає з вересня 2011 року, не оплачує
комунальні послуги, не несе витрати по
утриманню кімнати. Дані обставини
створюють йому перешкоди в
користуванні кімнатою. Просить визнати
відповідача такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав з наведених у
позові підстав, просить позов
задовольнити, судові витрати залишити
Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не
з'явилася, причину неявки суду не
повідомила, заяви про розгляд справи за
її відсутності від відповідача не
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення спору. Позивач не заперечує
проти такого вирішення спору.
Враховуючи викладене, суд ухвалив
розглянути справу у відсутності
відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України
та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
оцінивши надані суду докази в їх
сукупності, прийшов до висновку, що
позов є обґрунтованим та підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає справу не інакше як за заявою
осіб, в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.
Як встановлено судом, відповідно
корінця ордера на житлову площу №77 від
10.08.2011 року виданого ОСОБА_1, працюючого
слюсарем ТОВ "Вінбус-Транс" надано
право зайняти разом з дружиною ОСОБА_2,
жилу площу в гуртожитку по АДРЕСА_1 в м.
Вінниці. Ордер виданий на основі
розпорядження адміністрації ПАТ
"Вінницяоблагротехсервіс" №5 від 01.08.2011
Відповідно до довідки Міського
комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №15"
від 08.04.2014 року 3 1025/р, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстровані АДРЕСА_1 з 13.08.2011 року.
Як вбачається з акту Міського
комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №15"
від 26.05.2014 року № 260514/226, зареєстрована в
житловому приміщенні ОСОБА_2 не
проживає в кімнаті АДРЕСА_1 м. Вінниця з
15.09.2011 року по даний час.
З рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10.06.2014 року
вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало
законної сили 21.06.2014 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Житлового
кодексу Української РСР на підставі
рішення про надання жилого приміщення
в будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Житлового
кодексу Української РСР користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму жилого приміщення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу
Української РСР члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Якщо особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
перестали бути членами сім'ї наймача,
але продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Згідно положень ст. 71 Житлового кодексу
Української РСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадках: 1) призову на строкову
військову службу або направлення на
альтернативну (невійськову) службу, а
також призову офіцерів із запасу на
військову службу на строк до трьох
років - протягом усього періоду
проходження зазначеної військової
служби; перебування на військовій
службі прапорщиків, мічманів і
військовослужбовців надстрокової
служби - протягом перших п'яти років
перебування на дійсній військовій
службі; 2) тимчасового виїзду з
постійного місця проживання за умовами
і характером роботи або у зв'язку з
навчанням (учні, студенти, стажисти,
аспіранти тощо), у тому числі за
кордоном, - протягом усього часу
виконання цієї роботи або навчання; 3)
влаштування дитини (дітей) на виховання
до родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомну сім'ю, дитячий будинок
сімейного типу, заклад для дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування, - протягом усього часу їх
перебування у родичів, опікуна чи
піклувальника, прийомній сім'ї,
дитячому будинку сімейного типу,
закладі для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.
4) виїзду у зв'язку з виконанням
обов'язків опікуна чи піклувальника,
наданням батькам-вихователям
житлового будинку або багатокімнатної
квартири для створення дитячого
будинку сімейного типу - протягом
усього часу виконання таких обов'язків;
5) влаштування непрацездатних осіб, у
тому числі дітей-інвалідів, у
будинку-інтернаті та іншій установі
соціальної допомоги - протягом усього
часу перебування в них; 6) виїзду для
лікування в
лікувально-профілактичному закладі -
протягом усього часу перебування в
ньому; 7) взяття під варту або
засудження до арешту, обмеження волі,
позбавлення волі на певний строк чи
довічне позбавлення волі - протягом
усього часу перебування під вартою
або відбування покарання, якщо в цьому
будинку, квартирі (їх частині)
залишилися проживати інші члени сім'ї.
У випадках, передбачених пунктами 1-7
цієї статті, право користування жилим
приміщенням зберігається за відсутнім
протягом шести місяців з дня
закінчення строку, зазначеного у
відповідному пункті. Відповідно до
Основ житлового законодавства Союзу
РСР і союзних республік законодавством
Союзу РСР і Української РСР може бути
встановлено й інші умови і випадки
збереження жилого приміщення за
тимчасово відсутніми громадянами на
більш тривалий строк.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу
Української РСР визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є наймачем жилого приміщення,
відповідач перестала бути членом сім'ї
наймача, зареєстрована, але не проживає
в даному жилому приміщенні з 15.09.2011
року, тобто відсутня без поважних
причин понад шість місяців, підстав,
передбачених ст. 71 Житлового кодексу
Української РСР за яких жиле
приміщення може зберігатися за
відповідачем понад шість місяців, в
судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позов є обґрунтованим
та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд враховує думку
позивача, який просить судові витрати
покласти на нього та вважає, що судові
витрати слід залишити без
відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 57, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 в
м. Вінниці.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Позивач має право
оскаржити заочне рішення в загальному
порядку. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

CУДДЯ