Справа № 202/1923/14-ц
Провадження 2/0202/2869/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді:
Слюсар Л.П.

при секретарі : Фісун
К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4, про визнання спадкоємця
фактично прийнявшим спадщину і
зобов'язання виконати певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
спадкоємця фактично прийнявшим
спадщину і зобов'язання виконати певні
дії. Ухвалою Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
30 травня 2014 року в якості
співвідповідача залучено ОСОБА_3. В
обґрунтування своїх вимог позивач в
позовній заяві посилався на те, що 26
жовтня 2006 року померла його мати
ОСОБА_5. Після смерті матері
відкрилася спадщина, що складається з
трикімнатної квартири за адресою:м.
Дніпропетровськ АДРЕСА_1 та земельної
ділянки АДРЕСА_2. На земельній ділянці
збудований дачний будинок, але він не
введений в експлуатацію. При житті
ОСОБА_5 заповіту не залишила. Після
смерті ОСОБА_5 спадкоємцями за законом
першої черги є він - син померлої, та ще
два спадкоємця - батько позивача
ОСОБА_4 - третя особа по справі, який був
чоловіком померлої та батько померлої
- ОСОБА_3 - відповідач по справі. До дня
її смерті він постійно проживав в
АДРЕСА_1 разом із матір'ю ОСОБА_5, та
батьком ОСОБА_4, хоча він був
зареєстрований за іншою адресою.

У вказаній квартирі він проживає і
після смерті матері ОСОБА_5, сплачує
комунальні послуги за квартиру,
ремонтує її .

Фактично він прийняв спадщину, в
зв'язку з чим 11.01.2007 року, протягом
шестимісячного строку після смерті
матері, він звернувся до 6-ї
нотаріальної контори м.
Дніпропетровська разом з батьком
ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_3 для її
оформлення.

Нотаріус запропонував його батькові та
діду написати заяву про прийняття
спадщини, а йому такої заяви написати
не запропонував, бо він вже фактично
прийняв спадщину. Заяву про відмову від
спадщини він в нотаріальну контору не
писав .

Коли, він 21 жовтня 2013 року звернувся до
6-ї нотаріальної контори м.
Дніпропетровська про видачу свідоцтва
про право на спадщину після смерті
матері ОСОБА_5, то нотаріус своєю
постановою від 21.10.2013 року відмовив
йому у видачі даного свідоцтва, в
зв'язку з тим, що в його паспорті була
відсутня відмітка, що він на день
смерті матері був зареєстрований із
нею в одній квартирі. Просив суд:
визнати його, ОСОБА_1, фактично
прийнявшим спадщину, що відкрилася
після смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; зобов'язати Шосту
дніпропетровську державну нотаріальну
контору м. Дніпропетровська, оформити
його право на прийняття спадщини у
встановленому законом порядку.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили суд позов
задовольнити.

Представник відповідача Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори м.
Дніпропетровська у судове засідання
не з'явився. Про час і місце слухання
справи повідомлялись належним чином.
Про причину неявки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник в судове засідання
з'явилися. Заперечували щодо
задоволення позовних вимог та просили
суд в задоволені позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні просив суд позов
задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представників сторін, допитавши
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2006 року
померла ОСОБА_5 (а.44), яка проживала за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5
(а.с. 12)

Відповідно до технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 є власником
квартири ( а.с.7).

Згідно до державного акту на право
приватної власності на землю Серія ДП
Дн №009140 ОСОБА_5 на підставі рішення
виконавчого комітету Ювілейної
селищної ради від 14.11.1996 року за №167
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0530 га., яка розташована
на території садового товариства
«Ландиш» Ювілейної селищної радим,
землю передано для ведення садівництва
( а.с.11).

Відповідно до спадкової справи №8/07
заведеної Шостою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою 11.01.2007
року після смерті ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року із заявами про
прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_4
- чоловік померлої та ОСОБА_3 - батько
померлої. Свідоцтва про право на
спадщину не видавались. ( а.с. 41-47).

Згідно до Постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій від 21.10.2013
року №2749/02-31 державним нотаріусом
Шостої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Черненко І.М.
відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні
нотаріальної дії - у видачі свідоцтва
про право на спадщину після померлої
ОСОБА_5, у зв'язку з тим, що вчинення
такої нотаріальної дії буде
суперечити чинному законодавству.
Встановлено, що протягом встановленого
в законодавстві строку ОСОБА_1 спадщину
не прийняв - заяву про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
подавав, зі спадкоємцем на день смерті
зареєстрованим не був (а.с.9).

Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
25 грудня 2013 року по цивільній справі
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, третя особа Шоста
дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено. Рішення набрало чинності
06.01.2014 року. При ухвалені рішення
встановлено, що позивач
зареєстрований з 13.11.2007 року та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується його паспортом. Тобто
на момент відкриття спадщини позивач
не був зареєстрований разом із
спадкоємцем. У встановлений законом
6-ти місячний строк позивач до
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини не
звертався ( а.с.58-60).

Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Як вказав в судовому засіданні
позивач та його представник, до дня
смерті матері ОСОБА_5 позивач постійно
проживав в АДРЕСА_1 разом із матір'ю та
батьком ОСОБА_4 У вказаній квартирі
позивач проживає і після смерті матері
ОСОБА_5, сплачує комунальні послуги за
квартиру, ремонтує її. Фактично він
прийняв спадщину, в зв'язку з чим 11.01.2007
року, протягом шестимісячного строку
після смерті матері, позивач звернувся
до 6-ї нотаріальної контори м.
Дніпропетровська разом з батьком
ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_3 для її
оформлення. Нотаріус запропонував
батьку та діду написати заяву про
прийняття спадщини, а позивачу такої
заяви написати не запропонував, бо він
вже фактично прийняв спадщину. Заяву
про відмову від спадщини позивач в
нотаріальну контору не писав. Після
цього він в нотаріальну контору за
оформленням спадщини не звертався, бо
вважав себе таким, що фактично прийняв
спадщину. Крім цього, дід позивача
ОСОБА_3 та бабка - стали в судах
оскаржувати право позивача на
спадщину після смерті його матері
ОСОБА_5

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкоємцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Суд не може взяти до уваги
показання свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, показаннями яких в судовому
засіданні підтверджувався факт
постійного проживання ОСОБА_1 разом з
матір'ю на день її смерті, та довідки
КЖЕП №26 ( а.с.13-16) оскільки даними
доказами підтверджувався факт, який
не є предметом позову.

Судом взято до уваги, те, що
Цивільним Кодексом України визначено
два способи прийняття спадщини:
подання заяви нотаріусу ( ч.1 ст.1269 ЦК
України) та визнання окремих
категорій спадкоємців, перелічених у
частинах 3 та 4 статті 1268 ЦК України,
такими що прийняли спадщину та Перелік
способів прийняття спадщини,
визначений ЦК, є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає,
тому виходячи із вищевикладеного та
оцінюючи докази в їх сукупності, та
беручи до уваги, що діючим
законодавством не передбачено
прийняття спадщини шляхом фактичного
вступу в управління або володіння
спадковим майном, суд не вбачає
законних підстав для задоволення
позовних вимог та вимушений в позові
відмовити.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскільки позивачу відмовлено в
задоволені позовних вимог, то судові
витрати не розподіляються.

Керуючись: Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
у справах про спадкування», від 30.05.2008
року №7, ст. ст.15,16,1258,1261,1268 України, ст.
3,7, 11,15, 60,61,88, 212-215,256,257 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Шостої дніпропетровської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4, про визнання спадкоємця
фактично прийнявши спадщину і
зобов'язання виконати певні дії -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.П. Слюсар