Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/9118/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 29 травня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину та стягнення
аліментів за минулий час.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року частково
задоволено позов ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини від
усіх видів заробітку (доходу) щомісяця,
але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 6
березня 2014 року і до її повноліття -
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_3 в доход держави
судоввий збір 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
змінити рішення суду, стягнути з ОСОБА_3
на утримання неповнолітньої доньки
аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх
видів заробітку, а також стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість по аліментам за
минулий час на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з
ІНФОРМАЦІЯ_5 по 6 березня 2014 року.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом не було застосовано
до даних правовідносин ст. 194 СК
України, неповно досліджено обставини
справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 21 жовтня 1989 року.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 11 березня 2008 року шлюб між
сторонами було розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей:
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітню дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 08 листопада 2007 року з
відповідача ОСОБА_3 було стягнуто
аліменти на користь позивача ОСОБА_2 на
утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. в розмірі 1/3
частини всіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову - 18 вересня 2007 року
і до досягнення - повноліття ОСОБА_5

На підставі вказаного судового рішення
Солом'янським районним судом м. Києва
був виданий виконавчий лист від 08 липня
2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 дочці сторін ОСОБА_5
виповнилось 18 років, у зв'язку з чим
постановою державного виконавця від 12
вересня 2012 року, виконавче провадження
з примусового виконання виконавчого
листа №2-3715, виданого 08 липня 2007 року
Солом'янським районним судом м. Києва,
закінчено.

У 2013 році позивач зверталась до суду із
заявою про виправлення описки у
рішенні суду від 8 листопада 2007 року,
зважаючи на те, що цим рішенням було
стягнуто аліменти на двох дітей до
повноліття старшої дочки, не зазначено
строку стягнення аліментів на другу
дитину. Ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 21.10.2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
виправлення описки у рішенні у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів замовлено.

Відповідач перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від
якого ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилась
дочка ОСОБА_7. На утриманні відповідача
перебуває дружина, яка на даний час не
працює, знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною.

Також на утриманні відповідача
перебуває його мати ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка з 03 грудня 2013 року
знаходиться у лежачому стані у зв'язку
з переломом шийки стегна, що
підтверджується довідкою №17 від 03
грудня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_3, на час розгляду
справи є безробітним, що
підтверджується копією трудової
книжки.

6 березня 2014 року позивач звернулась до
суду з даним позовом, просила стягнути
з ОСОБА_3 на свою користь на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
відповідача, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення першого позову до суду - 18
вересня 2007 року і до досягнення дитиною
повноліття; стягнути з відповідача на
користь позивача аліменти за минулий
час на неповнолітню дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку відповідача, але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з 21
січня 2009 року і до дня подання даного
позову до суду. В обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що
виконавче провадження по виконанню
судового рішення про стягнення
аліментів на двох дітей, було закінчено
у 2009 році після досягнення старшою
дитиною повноліття.

Відповідачі позовні вимоги визнав
частково, не заперечував проти
стягнення з нього аліментів в розмірі
1/6 частини його заробітку з огляду на
наступне. Зазначав, що рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 08 листопада 2007 року, яким з нього
були стягнуті аліменти на двох дітей у
розмірі 1/3 частини заробітку ним
виконано у повному обсязі, що
підтверджується довідкою державного
виконавця про відсутність
заборгованості. Просив врахувати, що на
даний час він є безробітним, на його
утриманні знаходяться дружина, яка
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до трьох років, малолітня
дитина, мати, яка знаходиться у
лежачому стані в зв'язку з перелом
шийки стегна з 03 грудня 2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
а саме постановляючи рішення про
стягнення з відповідача аліментів на
неповнолітню дитину у розмірі 16
частини його заробітку, починаючи з дня
звернення до суду з даним позовом - з 6
березня 2014 року, суд першої інстанції
виходив з доведеності та
обґрунтованості цих вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до змісту апеляційної
скарги та пояснень позивача у судовому
засіданні рішення суду у зазначеній
частині не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог у частині стягнення аліментів за
минулий час - з 21 січня 2009 року, суд
першої інстанції виходив з їх
необґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає положенням ч. 2 ст. 191 СК
України, відповідно до яких аліменти
за минулий час, але не більше як за три
роки, можуть бути присуджені, якщо
позивач подасть суду докази того, що
він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати, та
узгоджується з встановленими судом
обставинами справи.

Так, з матеріалів виконавчого
провадження про стягнення аліментів з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судом було
встановлено, що на виконанні у ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві перебував
виконавчий лист №2-3715, виданий
Солом'янським районним судом м. Києва,
про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на
утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3
частини з усіх вдів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму доходів громадян починаючи з
18 вересня 2007 року і до досягнення
повноліття ОСОБА_5

Заборгованість відповідача на момент
досягнення повноліття ОСОБА_5
становила 6 056,10 грн.

До ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві
боржником було пред'явлено квитанції
на суму 10 745,49 грн., сплачених в рахунок
погашення заборгованості, тобто ним
було сплачено більше коштів, ніж
зазначено було у довідці розрахунку
державного виконавця..

На момент закінчення виконавчого
провадження заборгованість у
відповідача по виконавчому листу №2-3715
від 08.07.2007 року виданому Солом'янським
районним судом м. Києва, була відсутня.

Довідку про заборгованість станом на 11
липня 2013 року визнано недійсною.

Також з матеріалів виконавчого
провадження встановлено, що відповідач
постійно контактував з державним
виконавцем та позивачем, надавав
матеріальну допомогу ОСОБА_2 на
утримання дітей, про що свідчать
власноруч написані позивачем розписки.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що отримувала від
відповідача грошові кошти після 21
січня 2009 року, вважала, що це аліменти
на дочку ОСОБА_4, проте в подальшому
дізналась, що це кошти по іншому
виконавчому листу на навчання
повнолітньої дочки ОСОБА_5.

Зазначені доводи позивача не
підтверджують факт ухилення
відповідача від обов'язку надавати
допомогу на утримання неповнолітньої
дочки, оскільки аліменти на повнолітню
дочку ОСОБА_5 були стягнуті лише 8 липня
2010 року, і з розписок позивача про
одержання грошових коштів від
відповідача вбачається, що при
отриманні коштів позивач не зазначала,
що ці кошти отримані в рахунок
аліментів, тягнутих на повнолітню
дочку ОСОБА_5, у деяких розписках за
спірний період зазначено, що позивач
отримала кошти від відповідача для
забезпечення потреб дочки ОСОБА_4. ( а.с.
128-151).

Та обставина, що виконавчий лист про
стягнення аліментів був помилково
повернутий державним виконавцем до
суду після досягнення старшою дитиною
сторін - дочкою ОСОБА_5 повноліття, і з
січня 2009 року аліменти на дочку ОСОБА_4
не нараховувались, також не є
підтвердженням ухилення відповідача
від утримання дочки ОСОБА_4, зважаючи на
розписки позивача про одержання
коштів, які нею не оспорювались, та
документи на підтвердження переказів
грошей відповідачем на адресу
позивача.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: