У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Гаврилова О.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся представник позивача
з позовом до відповідача, в якому
просить розірвати шлюб між сторонами.

Підсудністю у цивільному судочинстві
визначено розмежування компетенції
між окремими ланками судової системи і
між судами однієї ланки щодо розгляду і
вирішення підвідомчих їм цивільних
справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України,
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про
розірвання шлюбу можуть пред'являтися
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача також у разі, якщо
на його утриманні є малолітні або
неповнолітні діти.

Суди розглядають спори за позовами
громадян України до осіб, які
проживають за кордоном, за правилами
альтернативної та виключної
підсудності.

Як убачається з копії паспорту
позивача, вона зареєстрована в АДРЕСА_1

При цьому до позову не долучено жодного
документу на підтвердження тієї
обставини, що позивач разом з
неповнолітньою дитиною проживає саме
за вказаною у позові адресою - АДРЕСА_2
(з реєстрацією за цією адресою чи без
такої).

Що стосується долученої до позову
копії квитанції про сплату грошових
коштів гімназії № 30 «Еконад», то вона
не є документом, що підтверджує місце
проживання осіб на певній
адміністративній території, а тим
більше за певною адресою.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1
територіально не підсудний
Дніпровському районному суду м. Києва,
він підлягає поверненню позивачу для
подання до належного суду - за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача.

Крім того, слід звернути увагу позивача
(її представників), що позовна заява не
відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, оскільки не містить повної
адреси відповідача.

Також суд звертає увагу позивача та її
представників, що відповідно до
положень ч. 1 ст. 14 СК України сімейні
права є такими, що тісно пов'язані з
особою а тому не можуть бути передані
іншій особі. Таким чином діюче сімейне
законодавство не передбачає
можливості розірвання шлюбу
представником одного з подружжя за
довіреністю.

Відповідно до п. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий
збір» від 01.11.2011 року, сплачені суми
судового збору повертаються за ухвалою
суду у разі повернення позовної заяви.

При подачі зазначеної заяви заявником
був сплачений судовий збір у розмірі
243,60 грн., що підтверджується квитанцією
№ 707.269.1 від 21 травня 2014 року, який
підлягає поверненню.

Керуючись ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»,
ст.ст. 109, 110, 115, 118, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - повернути позивачу
для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачу її право на подачу
позову до суду за зареєстрованим
місцем проживання чи перебування
позивача.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 243,60 грн., сплачений за
квитанцією № 707.269.1 від 21 травня 2014 року
на розрахунковий рахунок 0005, МФО
820019, .

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня отримання її копії.

Суддя: