РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Волноваський районний суд Донецької
області у складі : головуючого - судді

Овчиннікової О.С.,

при секретарі -
Гуровій Л.Л.,

за участю представника позивача -
не з»явився,

за участю відповідача -
не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, вказуючи, що 29 серпня 2006 року
між ним та відповідачем ОСОБА_1
укладений кредитний договір № DOVWRX25990070,
за яким відповідач отримував кредит на
суму 1980 гривень 00 копійки зі сплатою
відсотків за користування кредитом 12%
річних з останнім погашенням кредиту
29.08.2007 року. В зв"язку з невиконанням
умов кредитного договору позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
в сумі 27635 гривень 30 копійок, яка
складається з наступного: 1260 гривень 00
копійок - заборгованість за кредитом,
8162 гривень 06 копійок - заборгованість
за відсотками за користування
кредитом, 380 гривень 16 копійок -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 16040 гривень 92
копійок - пеня за несвоєчасне виконання
зобов»язання за договором, 500 гривень -
штраф ( фіксована частина), 1292 гривень 16
копійок - штраф ( процентна складова).
Окрім того, позивач просить стягнути на
свою користь судовий збір в сумі 276
гривень 35 копійок.

В судове засідання представник
позивача не з»явився, надав письмову
заяву, в якій на задоволенні позовних
вимог наполягав, справу просив
розглянути за його відсутності, не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, був належним чином
повідомлений про дату та місце
розгляду справи, надав письмову заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позов не визнав, просив суд застосувати
позовну давність.

Суд, дослідивши матеріали
цивільної справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов"язання повинно виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору і чинного законодавства.

На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України
у разі неналежного виконання
зобов"язання настають правові
наслідки, встановлені законом або
договором.

Ст. 625 ЦК України передбачає
обов"язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов"язання, на
вимогу кредитора сплатити суму боргу.

У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК
України якщо договором встановлений
обов"язок позичальника повернути
позику частинами ( з розстроченням), то
в разі прострочення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

З кредитного договору № DOVWRX25990070 від 29
серпня 2006 року, який укладений між ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» та фізичною особою
ОСОБА_1 вбачається, що банк надає
останньому кредит в сумі 1980 гривень 00
копійки зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 12% з
останнім погашенням кредиту 29.08.2007
року, а він зобов"язується прийняти,
належним чином використати та
повернути його банку зі сплатою
відсотків за користування кредитом.

Однак відповідач не виконує належним
чином свої зобов"язання за договором
кредиту та станом на 17.09.2013 року має
заборгованість в сумі 27635 гривень 30
копійок, яка складається з наступного:
1260 гривень 00 копійок - заборгованість
за кредитом, 8162 гривень 06 копійок -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом, 380 гривень 16
копійок - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 16040 гривень 92
копійок - пеня за несвоєчасне виконання
зобов»язання за договором, 500 гривень -
штраф ( фіксована частина), 1292 гривень 16
копійок - штраф ( процентна складова).

Щодо заперечень відповідача про
пропуск позивачем строку позовної
давності, то суд зазначає наступне:

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

З матеріалів справи вбачається, що між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1
29.08.2006 року був укладений кредитний
договір, якій оформлений у вигляді
«Заяви позивальника», яка фактично є
кредитним договором, що укладено у
письмовій формі та підписано
сторонами, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі 1980
гривень 00 копійок на споживчі потреби
під 1,0 % на місяць за користування
кредитом та сплати щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 31 грн. 66 коп. та
одноразової винагороди у розмірі 180,0
грн., з кінцевим терміном погашення 29
серпня 2007 року.

Відповідно до Заяви позичальника
Позичальник ознайомлений та згодний з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) які були надані йому у
письмовій формі та своїм підписом
підтверджує факт надання йому повної
інформації про умови кредитування і
згоден, що Заява разом з
запропонованими «ПриватБанком»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), Тарифами складає між ним та
Банком кредитно-заставний договір.

Пунктом 5.5 цих Умов позовну давність за
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом, процентів за користування
ним, пені, штрафу сторонам встановлено
тривалістю п'ять років, що відповідає ч.
1 ст. 259 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору які визначені
на розсуд сторін і погоджені ними, та
підписаний сторонами договір свідчать
про узгодження усіх істотних умов
договорів укладених між ними, у тому
числі щодо збільшення строку позовної
давності до п'яти років.

Вирішуючи питання по суті позовних
вимог суд виходить з того, що
відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно зі ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами, позивач
свої зобов'язання за кредитним
договором виконав, видав позичальнику
грошові кошти, проте у порушення умов
договору відповідачем порушено умови
погашення кредиту та процентів за
користування кредитом внаслідок чого
виникла заборгованість за кредитом в
загальній сумі 27635 гривень 30 копійок.

Згідно наданої позивачем виписки з
рахунку № 5281, відповідачем ОСОБА_1
було зроблено погашення боргу в
розмірі 720 гривень за даним кредитом 29
жовтня 2009 року, тобто ним було
добровільно вчинено дію , якою він
визнавав свої зобов»язання перед
позивачем, тим самим, перервавши
перебіг позовної давності.

Таким чином, звернувшись до суду з
позовом 24.10.2013 року, позивач не
пропустив 5-річний строк позовної
давності за даним кредитним договором.

Враховуючи, що відповідач в порушення
умов кредитного договору кредит
позивачу не повернув та не сплачує
відсотки за його користування, позивач
обґрунтовано, звернувся до суду з
вимогами про повернення
заборгованості по кредитному договору,
з урахуванням відсотків, комісії,
штрафних санкцій, передбаченими
умовами договору.

При вирішенні питання про стягнення
суми пені суд виходить з того, що
відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення ним зобов'язання. Відповідно
до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника, якщо
кредитор умисно або з необережності
сприяв збільшенню розміру збитків,
завданих порушенням зобов'язання, або
не вжив заходів до їх зменшення.

З матеріалів справи вбачається, що
позичальником умови повернення
кредиту порушуються починаючі з 2007
року, строк дії договору закінчився 29
серпня 2007 року. Відповідно до умов
укладеного між сторонами договору
позивач мав право на звернення до суду
за захистом своїх порушених прав як до
спливу дії кредитного договору, так і
після його закінчення його строку.
Проте в матеріалах справи відсутні
будь-які дані, що позичальником
вживалися будь-які заходи щодо
повернення боргу та недопущення
збільшення розміру збитків.

За таких обставин, з урахуванням
законодавчого положення про обов'язок
кредитора вжити заходів щодо
недопущення збільшення розміру
збитків, що розуміється і збільшення
розміру боргу за зобов'язаннями, які
могли бути припиненими в
односторонньому порядку кредитором,
суд вважає про необхідність зменшити
суму пені з 16040,92 грн. до 1260 гривень -
розміру кредитної заборгованості.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором № DOVWRX25990070 від 29 серпня 2006
року в сумі 12854 гривень 38 копійки, яка
складається : 1260 гривень 00 копійок -
заборгованість за кредитом, 8162 гривень
06 копійок - заборгованість за
відсотками за користування кредитом, 380
гривень 16 копійок - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 1260
гривень 00 копійок - пеня за несвоєчасне
виконання зобов»язання за договором, 500
гривень - штраф ( фіксована частина), 1292
гривень 16 копійок - штраф ( процентна
складова).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд,
задовольняючи позовні вимоги, стороні,
на користь якої ухвалено рішення
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. З цих
підстав суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені ним витрати по
оплаті судового збору пропорційно до
розміру задоволених вимог в сумі 128
гривень 54 копійок.

На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 625, ч.2
ст. 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.15, 30, 60,
212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» на розрахунковий рахунок
3111 МФО 305299 суму
заборгованості за кредитним договором
№ DOVWRX25990070 від 29 серпня 2006 року в
розмірі 12854 гривень 38 копійки, яка
складається : 1260 гривень 00 копійок -
заборгованість за кредитом, 8162 гривень
06 копійок - заборгованість за
відсотками за користування кредитом, 380
гривень 16 копійок - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 1260
гривень 00 копійок - пеня за несвоєчасне
виконання зобов»язання за договором, 500
гривень - штраф ( фіксована частина), 1292
гривень 16 копійок - штраф ( процентна
складова).

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» на розрахунковий рахунок
0001 МФО 305299
судовий збір в сумі 128 гривень 54
копійок.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
через Волноваський районний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення або
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення особою, яка брала участь
у справі, але не була присутньою в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення.

Суддя:

07.07.2014