Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/3099/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Корицька Вікторія Олександрівна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання
Крижанівській М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Богунського ВДВС Житомирського
МУЮ, ОСОБА_4 про звільнення з-під арешту
нерухомого майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 28.05.2014 року

в с т а н о в
и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_3, Богунського ВДВС Житомирського
МУЮ, ОСОБА_4 про звільнення з-під арешту
нерухомого майна. В обґрунтування
позову зазначила, що відповідно до
рішення суду є власником квартири
АДРЕСА_1. Звернувшись до органів БТІ для
реєстрації права власності на вказану
квартиру дізналась, що ухвалою
Богунського районного суду м.Житомира
від 17.10.2011 року по справі №2-3719/2011 на неї
накладений арешт. Вказані обставини
перешкоджають їй у реалізації права
власності на дане нерухоме майно, тому
посилаючись на ці обставини просила
задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Богунського районного
суду м.Житомира від 28.05.2014 року
задоволено позов ОСОБА_2 Звільнено
з-під арешту, накладеного ухвалою
Богунського районного суду м.Житомира
від 07.10.2011 року у цивільній справі
№2-3719/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики, квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Зокрема, апелянт
вказує на те, що рішення суду, яким за
ОСОБА_2 визнано право власності на
спірну квартиру, є завідомо
неправосудним. В такий спосіб власниця
квартири ОСОБА_3 відчужила належне їй
майно з метою уникнути виконання
рішення суду про стягнення з неї
грошових коштів. Крім того, суд 1-ї
інстанції не врахував, що існує рішення
суду ухвалене по аналогічній справі.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою
Богунського районного суду м.Житомира
від 07.10.2011 року у справі №2-3719/2011 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
яка зареєстрована на праві власності
за ОСОБА_3 (а.с.54).

11.10.2011 року відомості про
обтяження цього майна внесені до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна (а.с.103
зворот).

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 29.08.2012 року
скасовано рішення суду 1-ї інстанції по
вище названій справі та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_4 Стягнуто зі ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 14400 грн. за договором
позики від 04.08.2008 року. Зобов'язано
ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4
заборгованість за договором позики від
05.08.2008 року в сумі 3470 доларів США, а у
випадку відсутності зазначеної суми,
стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
27725 грн. 30 коп. Стягнуто зі ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 6711 грн. 60 коп. пені за
неналежне виконання умов договору
позики від 05.08.2008 року (а.с.46-48).

Дане судове рішення перебуває на
виконанні у Богунському ВДВС
Житомирського МУЮ в рамках зведеного
виконавчого провадження на загальну
суму 187 569,92 грн. 16.10.2012 року державним
виконавцем винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження (а.с.7,57-60) та
розпочато процедуру щодо реалізації
арештованого нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

В той же час рішенням Богунського
районного суду м.Житомира від 12.01.2012
року визнано дійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 18.01.2010 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 За ОСОБА_2 визнано
право власності на вказану квартиру.

Органами БТІ позивачці було
відмовлено у реєстрації її права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
оскільки на неї накладено арешт згідно
ухвали про забезпечення позову від
07.10.2011 року (а.с.6).

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 28.11.2013 року
скасовано ухвалу Богунського
районного суду м.Житомира від 02.10.2013
року та постановлено нову - про відмову
у задоволенні заяви ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики. Відмовляючи у
задоволенні даної заяви ОСОБА_2,
колегія суддів зазначила, що вона не є
стороною у даній справі, тому може
захистити право власності на спірне
майно в порядку, передбаченому ст.60
Закону України „Про виконавче
провадження", а не шляхом скасування
заходів забезпечення позову (а.с.49).

ОСОБА_2, реалізовуючи своє право
на захист права власності щодо
спірного майна, звернулась до суду із
позовом про звільнення належного їй
майна з-під арешту.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, суд 1-ї інстанції виходив з того,
що існування арешту, яким
забезпечувалось виконання зобов'язань
за судовим рішенням у справі №2-3719/11,
згідно якого стягувачем є ОСОБА_4, а
боржником ОСОБА_3, позбавляє власника
майна ОСОБА_2 права користуватися та
розпоряджатися належним їй на праві
власності майном.

Такий висновок суду є правильним,
підтверджується наявними у справі
доказами та узгоджується із вимогами
ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України, ст.60 Закону
України „Про виконавче провадження".

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Оскільки рішення суду, за яким ОСОБА_2
набула право власності на спірну
квартиру набрало законної сили 23.01.2012
року і на час ухвалення оскаржуваного
рішення є чинним, тому посилання
апелянта на неправомірність набуття
позивачкою права на квартиру є
безпідставними. Оцінка рішення
Богунського районного суду м.Житомира
від 12.01.2012 року щодо його законності і
обґрунтованості поза компетенцією
колегії суддів при розгляді даної
справи.

Посилання апелянта на наявність
аналогічної справи, по якій судом вже
винесено рішення, не підтверджуються
матеріалами справи. Так, ОСОБА_2 з
посиланням на норми ч.4 ст.154 ЦПК України
було відмовлено у задоволенні заяви
про скасування заходів забезпечення
позову (а.с.49). Даний спір про звільнення
майна з-під арешту розглядається у
порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 28.05.2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: