АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2082/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 31 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
30 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В.суддівЄльцова
В. О. , Карпенко О. В. при
секретаріАнкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
заочне рішення Черкаського районного
суду Черкаської області від 25 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди заподіяної
внаслідок злочину ,-
в с т а н о в и л а :
27 січня 2014 року представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди заподіяної
внаслідок злочину, посилаючись на те,
що 03 травня 2010 року близько 19 год. по
АДРЕСА_1 відповідач, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті
раптово виниклих неприязних відносин,
під час сварки, умисно, кулаком правої
руки нанесла один удар в ліве вухо
ОСОБА_6, яка отримала тілесні
ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, у виді
травми лівого вуха з розривом
барабанної перетинки та травматичним
запаленням середнього вуха і слухового
проходу, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 466/35 від 20
лютого 2012 року відносяться до
категорії легких тілесних пошкоджень.
Постановою Черкаського районного суду
Черкаської області від 08 травня 2012 року
відповідача ОСОБА_8 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.
125 КК України, а кримінальну справу
Представник позивача ОСОБА_7 вказує у
позові, що внаслідок отриманих
тілесних ушкоджень ОСОБА_6 тривалий час
лікувалася. В зв'язку з лікуванням, вона
понесла і матеріальну шкоду, розмір
якої визначено в сумі 5000 гривень. Дані
обставини принесли їй моральні
страждання, розмір яких визначено
суд стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6
матеріальну шкоду в сумі 5000 грн. та
Заочним рішенням Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 червня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8, проживаючої АДРЕСА_2
на користь ОСОБА_6, проживаючої АДРЕСА_3
моральну шкоду у сумі 5000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт посилається на те, що
Черкаський районний суд Черкаської
області безпідставно та
необґрунтовано відмовив у стягненні з
відповідача матеріальної шкоди, в
зв'язку з чим просить змінити заочне
рішення та стягнути з відповідача 5000
грн. матеріальної шкоди.

Відповідач ОСОБА_8 про день та час
розгляду справи повідомлена належним
чином, однак згідно рекомендованого
відправлення судової повістки
повідомлення про виклик до суду нею не
отримано, зазначено, що адресат виїхав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, яка з'явилася в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині відшкодування
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив з їх недоведеності,
оскільки розмір матеріальної шкоди та
надані позивачем письмові докази не
підтверджено належними та допустимими
доказами.

В обґрунтування розміру шкоди
позивачем до матеріалів справи
долучено товарні чеки на 9 аркушах на
загальну суму 2825, 07 грн., дослідивши, які
судом встановлено, що долучено товарні
чеки за послуги ксерокопіювання,
квитки сполученням Черкаси-Київ і
квитки на проїзд в міському та
приміському автобусах.

Представник позивача пояснювала, що це
затрати пов'язані з проїздом в зв'язку
з порушенням кримінальної справи,
наданні відповідних копій слідчому та
поїздки до міліції і прокуратури. Тому
суд обгрунтовано не вважав дані
витрати матеріальною шкодою,
пов'язаною з ушкодженням здоров'я, так
як дані витрати відносяться до
процесуальних витрат, а тому згідно
вимог ст. 118 КПК України питання про їх
відшкодування вирішується в порядку
кримінального судочинства.

Як вбачається із наявних матеріалів
справи до справи долучено ряд чеків ,
оплачених за медичні ліки та
препарати, зокрема; серцеві ліки:
корвалол, валеріана, вітаміни,
прокладки «ALWAYS» та інші, які суд вважав
таким що не відносяться до лікування
завданої травми і купувалися вони,
згідно даних чеків в 2011, 2012, 2013 роках,
тоді як легкі тілесні ушкодження були
отримані позивачем в травні 2010 року. На
підтвердження, що саме ці препарати
призначалися позивачу лікарем,
будь-яких медичних документів суду
надано не було, а тому суд вірно вважав,
що відсутній будь-який
причинно-наслідкових зв'язок між
придбаними ліками і лікуванням саме
заподіяної травми.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції є обгрунтованими,
такими що відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні, що 03
травня 2010 року близько 19 год.
ОСОБА_8, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння по АДРЕСА_1 на
ґрунті раптово виниклих неприязних
відносин, під час сварки, умисно,
кулаком правої руки, нанесла удар в
ліве вухо потерпілій ОСОБА_6, яка
отримала згідно судово-медичного
висновку № 466/36 від 20 лютого 2012 року
легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я у виді травми лівого вуха з
розривом баранної перетинки та
травматичним запаленням середнього
вуха та слухового проходу.

Постановою Черкаського районного суду
від 08 травня 2012 року застосовано до
ОСОБА_8 п. «в» ст. 1 Закону України «Про
амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року
і провадження по кримінальній справі
по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК
України закрито та звільнено останню
від кримінальної відповідальності.

Статтею 86 КК України та ст. 14 Закону
України «Про амністію» передбачено, що
амністія не звільняє від
відповідальності та від обов'язку
відшкодувати заподіяну злочином шкоду,
спричинену винними особами, а звільняє
лише від кримінальної
відповідальності чи від покарання.

За положенням ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з аналізу вищезазначених
положень цивільного законодавства,
єдиною підставою цивільно-правової
відповідальності у таких
правовідносинах є правопорушення, що
включає такі складові елементи: шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдає, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди.

Позивач повинен довести розмір
заподіяної шкоди та причинний зв'язок
між діями відповідача та заподіяною
шкодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Обов'язок доказування та подання
доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України,
в якій зазначено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Виходячи із вищевикладеного, суд
першої інстанції, при вирішенні справи,
на виконання вимог ст. 213 ЦПК України,
встановивши на підставі доказів, яким
було надано належну оцінку, ті факти, що
позивачем не доведено та не
підтвердженого належними доказами
наявність правових підстав для
стягнення з відповідача майнової шкоди
у розмірі 5000 грн., матеріали справи не
містять доказів завдання майнової
шкоди позивачу на вказану суму,
оскільки не встановлено причинного
зв'язку між діями відповідача та
завданою позивачу майновою шкодою саме
за конкретних обставин, які
розглядаються, дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність в даному
випадку правових підстав для
покладення на відповідача обов'язку по
відшкодуванню майнової шкоди, завданої
злочином. Також дані докази не були
надані позивачем та її представником
під час розгляду справи в апеляційній
інстанції.

Доводи представника апелянта про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з позивача на користь
відповідача ОСОБА_6 матеріальної шкоди
в сумі 5000 грн. не знайшли свого
підтвердження та спростовуються
нормами чинного законодавства.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення по справі.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне Черкаського районного суду
Черкаської області від 25 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди заподіяної внаслідок
злочину - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :