Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3355/14
Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„29" липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства „Запорізький
завод феросплавів" на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 24 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства „Запорізький
завод феросплавів" про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
професійного захворювання,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ПАТ „Запорізький
завод феросплавів" про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
професійного захворювання.

У позові зазначав, що з 1987 ріку по 04
вересня 2012 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем, у тому числі
працюючи в плавильному цеху на посаді
горнового феросплавної печі, в
особливо важких та шкідливих умовах.

Загальний стаж становить 27 рік 8
міс., в умовах впливу шкідливих
факторів - 24 роки 6 міс.

За час роботи у нього розвинулось
хронічне обструктивне захворювання
легень першої-другої стадії (токсико -
пиловий бронхіт першої-другої ст.,
емфізема легень першої-другої ст.),ЛН
другого ступеня.

Актом розслідування причин
хронічного професійного захворювання
форми П-4 від 30 січня 2013 року
встановлено, що захворювання виникло,
зокрема, у зв"язку з тривалою роботою в
умовах впливу шкідливих виробничих
факторів на ПАТ „ЗФЗ".

Причиною виникнення
професійного захворювання було
визнано наявність у повітрі робочої
зони горнового феросплавних печей ПАТ
„ЗФЗ" концентрацій марганцю оксидів
0,98-20,26 мг/м 3, кремнію діоксиду-1,77-5,88
мг/м3, пилу сілікатовмістимого 2,44-12,19м3.

За висновком МСЕК від 11.02.2013 року
, у результаті професійного
захворювання, пов'язаного з
виробництвом, йому було встановлено Ш
групу інвалідності з 30% втратою
професійної працездатності.

Посилаючись на те, що внаслідок
професійного захворювання стан його
здоров'я погіршився, він змушений
тривалий час знаходитись на лікуванні,
позбавився можливості вести
повноцінний спосіб життя,
реалізовувати свої звички та бажання,
просив суд стягнути з відповідача 100 000
грн. 00 коп. в якості відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
отримання ним професійного
захворювання.

Рішенням Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 24 червня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький завод
феросплавів» на користь ОСОБА_2 8 000 грн.
00 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький
завод феросплавів» судовий збір на
користь держави в сумі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
„Запорізький завод феросплавів",
посилаючись на те, що позивачем не
доведені позовні вимоги ані щодо
наявності моральної шкоди і її розміру,
ані щодо вини підприємства, просить
рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди у сумі 8000 грн.
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст. 153, 158 КЗпП
України обов"язок по забезпеченню
безпечних і нешкідливих умов праці, у
тому числі обов"язок вживати заходи
щодо полегшення і оздоровлення умов
праці працівників шляхом впровадження
прогресивних технологій, досягнень
науки і техніки, засобів механізації та
автоматизації виробництва, вимог
ергономіки, позитивного досвіту з
охорони праці, зниження та усунення
запиленості та загазованості повітря у
виробничих приміщеннях, зниження
інтенсивності шуму, вібрації,
випромінювань тощо, покладено на
роботодавця.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право
працівникові на відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв"язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 тривалий
час працював на підприємстві
відповідача, у тому числі на посаді
горнового феросплавної печі, був
звільнений з роботи 04.09.2012 року за
власним бажанням у зв"язку із виходом
на пенсію(а.с.6).

За змістом копії санітарно-
гігієнічної характеристики умов праці
від 07.12.2011 року та акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 30.01.2013 року(а.с.8-11, 13,14), причиною
виникнення професійного захворювання
у ОСОБА_2 стала наявність у повітрі
робочої зони горнового феросплавних
печей ПАТ „ЗФЗ" концентрацій марганцю
оксидів 0,98-20,26 мг/м 3, кремнію
діоксиду-1,77-5,88 мг/м3, пилу
сілікатовмістимого 2,44-12,19м3 за обставин
тривалого стажу роботи позивача в
умовах впливу шкідливих факторів, а
також невикористання ОСОБА_2 засобів
індивідуального захисту органів
дихання( при їх наявності) та
відсутності у плавильному цеху
контролю за використанням
працівниками цеху засобів
індивідуального захисту органів
дихання.

Висновком МСЕК від 11.02.2013 року
ОСОБА_2 встановлено Ш групу
інвалідності з 30% втратою професійної
працездатності.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову про стягнення з ПАТ
„Запорізький завод феросплавів"
моральної шкоди, суд виходив з того, що
у зв"язку з порушенням, у тому числі
роботодавцем, законних прав позивача
на належні, безпечні і здорові умови
праці настали негативні для нього
наслідки у вигляді погіршення здоров"я,
які, в свою чергу, потягнули за собою
стійку втрату професійної
працездатності, а отже доводить зміну
у життєвих і виробничих стосунках
позивача та наявність у нього
моральних страждань.

Зазначені висновки відповідають
встановленим обставинам справи та
вимогам норм матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

При визначенні відшкодування
моральної шкоди у розмірі 8000 гр., суд
першої інстанції послався не лише на
стан здоров"я позивача та наслідки
отриманого ним професійного
захворювання, але врахував і наявність
часткової провини самого позивача у
виникненні у нього професійного
захворювання , а також характер,
ступінь та тривалість завданих йому
страждань.

Обгрунтовуючи розмір
моральної шкоди, суд, враховуючи
конкретні обставини справи, зокрема,
періодичність та тривалість лікування
позивача, правомірно послався на
положення ст. 23 ЦК України, зокрема,
щодо врахування вимог розумності та
справедливості, та врахував
роз"яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року( зі змінами від 25 травня
2005 року).

Згідно з роз"ясненнями,
викладеними у п.9 зазначеної постанови,
розмір відшкодування моральної шкоди
повинен визначатися судом залежно від
характеру та обсягу
страждань(фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат(їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості. Визначаючи розмір
відшкодування моральної шкоди, суд
повинен наводити у рішенні відповідні
мотиви.

Доводи апеляційної скарги про
неспівнмірність суми відшкодування із
станом здоров"я позивача,
недоведеність факту заподіяння
моральної шкоди і вини підприємства у
захворюванні позивача, являються
безпідставними.

Стійка втрата працездатності, яка
призвела до інвалідності позивача,
його фізичних і моральних страждань,
безумовно свідчить про наявність
моральної шкоди.

Вина відповідача у завданні шкоди
здоров"ю працівника підтверджується
санітарно -гігієничною
характеристикою умов праці, із якої
вбачається, що вплив шкідливих і
небезпечних факторів у декілька разів
перевищує гранично допустимі
норми(а.с.10-11).

Інші доводи апеляційної скарги
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
а тому не дають підстав для висновку
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, які являються безумовною
підставою для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Запорізький
завод феросплавів" - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 24 червня 2014 року по даній
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: