Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2014 Справа №607/11963/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.,

з участю
секретаря Мандзія В.П.,

представника
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Ахтемейчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Тернопільської міської ради, треті
особи - Тернопільське міське бюро
технічної інвентаризації, приватний
нотаріус Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Тернопільської міської ради, треті
особи - ТзОВ «Міське бюро технічної
інвентаризації», приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання права власності на спадкове
майно. В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер її чоловік ОСОБА_6, який 06 грудня
2013 року заповів ОСОБА_3 належні йому на
праві власності ? частини квартири по
АДРЕСА_1 При зверненні до нотаріуса з
приводу оформлення своїх спадкових
прав позивач отримала відмову, так як
спадкодавець за життя не встиг
оформити правовстановлюючі документи
на вказане житло. Відповідно до рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 29 травня 2003 року, яке набрало
законної сили, за ОСОБА_6 визнано право
власності на ? частини квартири по
АДРЕСА_1 однак у подальшому право
власності на вказану частку квартири
не було зареєстроване. За вказаних
обставин, ОСОБА_3 просить суд визнати за
нею право власності на спадкове майно,
в порядку спадкування за заповітом, на ?
частини квартири по АДРЕСА_1

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити, визнати за
ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини
квартири по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача
Тернопільської міської ради в судовому
засіданні проти позову заперечила та
просила суд відмовити у його
задоволенні, з тих підстав, що
спадкодавцем не проведено державної
реєстрації свого права, а тому він не
набув у власність 3/4 частини квартири
по АДРЕСА_1.

Третя особа - приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилася, однак надіслала
на адресу суду заяву, в якій просить
справу розглядати у її відсутності.

Представник третьої особи - ТзОВ
«Міське бюро технічної
інвентаризації» в судове засідання не
з'явився з невідомої на те суду причини,
хоча про день та час судового засідання
повідомлявся належним чином. Будь-які
відомості про неможливість останнього
прибути в судове засідання в
матеріалах справи відсутні, а тому суд
вважає, що його неявка у судове
засідання без поважних причин не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, доводи представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
докази по справі, суд встановив
наступне.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видане
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина, яка складається із ? частини
квартири по АДРЕСА_1 про що свідчить
рішення Тернопільського міського суду
в справі №2-2741/2003р. від 29 травня 2003 року,
яке набрало законної сили.

Відповідно до технічного паспорта на
квартиру АДРЕСА_1 виданого
Тернопільським міським бюро технічної
інвентаризації, власниками даної
квартири є: ОСОБА_6 - ? частки; ОСОБА_7 - ?
частки.

За життя, 06 грудня 2013 року ОСОБА_6 склав
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, згідно
якого все своє майно, де б воно не
знаходилось і з чого б не складалось, і,
взагалі, все те, що йому буде належати
на день смерті і на що він за законом
матиме право заповів дружині ОСОБА_3.

17 червня 2014 року приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 винесено
постанову №215/02-31 про відмову у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на ? частки квартири по
АДРЕСА_1 оскільки право власності на
вказану частку квартири не
зареєстроване.

В силу п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, однією із
підстав припинення права власності є
смерть власника.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України
визначено, що заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК
України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 на
підставі складеного ОСОБА_6 заповіту
від 06 грудня 2013 року, має право
спадкувати ? частини квартири по
АДРЕСА_1 Однак, як вбачається із
матеріалів справи, останній не
зареєстрував свого права власності на
вказану частину нерухомого майна, яка
визначена рішенням Тернопільського
міського суду в справі №2-2741/2003р. від 29
травня 2003 року, що стало підставою для
винесення нотаріусом постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії -
видачі позивачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. За вказаних
обставин, ОСОБА_3 звернулася до суду з
приводу захисту своїх спадкових прав.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Як вбачається зі змісту ч.3 ст.3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Згідно ч.4 ст.3 зазначеного Закону права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК України та
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

З урахуванням наведеного, покликання
представника відповідача на те, що у
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не
виникло право власності на ? частини
квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1
оскільки останній не провів державну
реєстрацію свого права на вказане
майно, є помилковим, таким, що не
ґрунтується на нормах закону та
суперечить фактичним обставинам
справи.

Таким чином, суд, дослідивши та
оцінивши письмові докази по справі
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є
обґрунтованими і такими, що не
порушують прав інших осіб та
підлягають до задоволення у повному
обсязі, а тому за позивачем слід
визнати право власності на спадкове
майно - ? частини квартири по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6

На підставі ст.ст.346, 392, 1216-1218, 1233, 1235 ЦК
України, ст.ст.6, 8, 10, 15, 30, 212, 214, 221 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4
частини квартири по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О.Герчаківська