Номер провадження: 22-ц/785/6642/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Доценко Л.І.

При секретарі -Добряк Н.І.

За участю заявника-ОСОБА_5

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 03.06.2014 року
по справі за скаргою ОСОБА_5 на рішення
та бездіяльність начальника Першого
приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

16.12.2013 року ОСОБА_5 звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність
начальника Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
ОСОБА_6 щодо розгляду заяв про
можливість повернення коштів, які були
сплачені за оцінку автомобіля із-за
помилки державного виконавця;

-стягнути з Першого Приморського ВДВС
ОМУЮ кошти у розмірі 3.300,00 гривень та
800,00 гривень моральної шкоди;

- визнати неправомірною бездіяльність
начальника Першого Приморського ВДВС
ОМУЮ по виконанню рішення Приморського
районного суду м. Одеса №2-6270/10 від
15.06.2011 року про стягнення грошових
коштів з боржника у сумі 42.983,00 грн.;
зобов'язати начальника Першого
Приморського ВДВС ОМУЮ усунути
порушення і виконати рішення суду про
стягнення з боржника грошових коштів.

Вимоги обґрунтовує тим, що в
провадженні Першого Приморського ВДВС
ОМУЮ знаходиться виконавче
провадження відкрите за його заявою
на виконання виконавчого листа № 2-6270/10,
виданого 04.07.2011 року про стягнення з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 грошових
коштів у сумі 42983,00 грн.

06.09.2010 року Перший Приморський ВДВС
направив до УДАІ в Одеській області
постанову про розшук і арешт майна
боржника - автомобіля «ШЕВРОЛЕТ» 20
січня 2011 року державний виконавець
Паук О.І. виконав опис арештованого
автомобіля та виніс постанову про
визначення експертної оцінки
арештованого автомобіля до ТОВ
«РОСЛА», де 31 січня 2011 року стягувачем
було сплачено за виконання оцінки 2.000,00
гривень.

Однак, автомобіль реалізовано не були,
у зв'язку з апеляційним оскарженням
заочного рішення, на підставі якого
було видано виконавчий лист № 2-6270/10, а
виконавче провадження було зупинено.

04 липня 2011 року заявник подав заяву з
новим виконавчим листом № 2-6270/10,
виданим 4.07.201 1 p., до виконавчої служби
та державний виконавець Паук О.І. виніс
постанову ВП № 27571346 про відкриття
виконавчого провадження та повторно17
серпня 2011 року спрямував до ТОВ
«ПРОФІ-Т» постанову про призначення
експерта для часті у виконавчому
провадженні і проведенні повторної
оцінки автомобіля. 13 жовтня 2011р. оцінка
була виконана, за що він повторно
сплатив 1300,00 гривень згідно з
квитанцією.

26 жовтня 2011 року ВДВС листом повідомив
Заявника про надходження експертного
висновку про незалежну оцінку
автомобіля боржника.

10.01.2012 року. ОСОБА_5 подав заяву з
проханням повернути йому затрачені
кошти в сумі 3300,00 гривень після продажу
автомобіля, відповіді на яку не
одержав. 06 листопада 2012 року та 26
березня 2013 року він знову звертався із
заявами про повернення грошових
коштів, однак відповіді так і не
отримав.

Згодом він довідався, що
реалізувати автомобіль боржника
неможливо так як він знаходиться в
заставі іншого кредитора.

Копій процесуальних документів
скаржник не отримував.

Скаржник вважає, що йому було завдано
матеріальної шкоди, внаслідок помилки
державного виконавця, а тому з підстав
ст.1174 ЦК України просив стягнути
завдану шкоду у розмірі 3300,00 грн. та
моральну шкоду у розмірі 800,00 грн., яка
полягає у нервових переживаннях при
затягуванні виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 03.06.2014 року скарга
ОСОБА_5 залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування ухвали суду з
ухваленням нового рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема посилається на те, що в зв'язку
з неправомірними діями державного
виконавця він зазнав матеріальну та
моральну шкоду. Одночасно посилається
на бездіяльність начальника

першого приморського відділу ДВС
одеського міського управління юстиції
щодо виконання рішення суду про
стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5
грошових коштів у сумі 42983,00 грн. з 2011
року.

В судове засідання представник
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи сповіщені належним
чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, вислухавши
пояснення заявника, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в скарзі заявника районний
суд виходив з того, що Першим
Приморським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції проводяться дії
щодо виконання виконавчого листа № 2-
6270/10, виданого 04.07.2011 року Приморським
районним судом м. Одеси про стягнення з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 грошових
коштів у сумі 42983,00 грн.

Проте, судова колегія приходить
до висновку, що районний суд порушив
порядок розгляду зазначеного питання,
а тому ухвала суду підлягає скасуванню
з направленням на новий розгляд з
наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п.2.2.1 Інструкції
про проведення виконавчих дій

для з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають при

здійсненні виконавчого провадження й
потребують спеціальних знань,

державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторін

призначає своєю постановою експерта
або спеціаліста та

суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, а при

потребі - кількох спеціалістів або
експертів.

П. 2.2.2. передбачено, що експерт або
спеціаліст та суб'єкт оціночної
діяльності - суб'єкт господарювання
має право на винагороду за надані ним
послуги, розмір якої визначає
начальник відповідного органу
державної виконавчої служби за
розрахунком, поданим експертом або
спеціалістом (якщо розмір винагороди
перевищує 500 грн., то її визначає
начальник органу державної виконавчої
служби за погодженням з начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі (далі - регіональні
управління юстиції), за розрахунком,
поданим експертом або спеціалістом),
(але не більше ніж передбачено
Інструкцією про порядок і розміри
відшкодування витрат та виплати
винагороди особам, що викликаються
до органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури, державної
виконавчої служби, суду або до органів,
у провадженні яких перебувають справи
про адміністративні правопорушення,
та виплати державним
науково-дослідним установам судової
експертизи за виконання їх
працівниками функцій експертів і
спеціалістів, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 1 липня
1996 року N 710 Ця винагорода та інші
витрати на проведення експертизи
належать до витрат, пов'язаних із
здійсненням виконавчих дій. Про
виплату винагороди державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником органу
державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що
неправомірну бездіяльність скаржник
пов'язує з тим, що начальником Першого
Приморського ВДВС Одеського міського
управління юстиції не розглянув його
заяви про повернення сплачених ним
коштів за оцінку автомобіля боржника ,
котрі він подавав 04.04.2012 року; 06.11.12; 26.
03.2013., 04.06.2013 року, а також щодо
виконання судового рішення від 15.06.2011
року про стягнення грошових коштів з
боржника в сумі 42 983 грн. Одночасно
просив суд з підстав ст.1174 ЦК України
стягнути на його користь матеріальну
та моральну шкоду завдану
неправомірними діями державного
виконавця, пов'язану з призначенням
оцінки майна, котре було під заставою
іншого кредитора, що унеможливлювало
продаж цього майна( автомобіля) за
його виконавчим провадженням.

Відповідно до вимог ст.1174 ЦК України
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Оскільки неправомірність дій
державного виконавця заявник пов'язує
зі сплатою заявником коштів за
проведення експертної оцінки майна
боржника , котрі заявник просить
повернути, судова колегія приходить до
висновку, що є підстави для виникнення
цивільних прав та обов'язків інших
осіб( держави), а тому до таких
правовідносин мають застосовуватись
загальні положення про

захист цивільних прав шляхом
пред'явлення позову, ( а не скарги)у
зв'язку з чим у цій частині скарги на
дії державного виконавця необхідно
залишати без розгляду з роз'ясненням
заявникові про можливість вирішення
спору в позовному проваджені.

При розгляді позовів фізичних чи
юридичних осіб про відшкодування
завданої шкоди рішеннями, діями чи
бездіяльністю державного виконавця
під час проведення виконавчого
провадження районний суд повинен
виходити з положень ст.56 Конституції
України, статті 11 3акону «Про державну
виконавчу службу», частини 2 статті 87
Закону про виконавче провадження, а
також з положень статей 1173, 1174 ЦК і
враховувати, що в таких спорах
відповідачами є держава в особі
відповідних органів державної
виконавчої служби, що мають статус
юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідних
територіальних органів Державної
казначейської служби.

Підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди у
такому випадку є правопорушення, що
включає складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними.
Шкода відшкодовується незалежно від
вини.

Факт
неправомірності(незаконності) дій
державного виконавця, що призвели до
завдання шкоди, повинен бути
встановлений у передбаченому законом
порядку( ухвалою, рішенням, постановою,
вироком суду).

Такі справи повинні розглядатись
у позовному порядку: у цивільному
проваджені у разі коли факт
неправомірності(незаконності) дій
державного виконавця вже встановлено
до пред'явлення цивільного позову; в
адміністративному провадженні на
підставі частини другої ст.21 КАС, якщо
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень, заявлені в одному
проваджені з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

Крім того, відповідно до ст.385 ЦПК
України скаргу на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби може бути подана до
суду у десятиденний строк, а при
оскаржені постанови про відкладення
провадження виконавчих дій- у
триденний строк, які обчислюються з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть
бути поновлені за наявності поважних
причин за заявою заявника, яка
подається одночасно зі скаргою або
викладається у скарзі у вигляді
клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском
строку, встановленого законом, та
відсутнє клопотання про його
поновлення, така скарга одноособово
залишається без розгляду при її
прийнятті та повертається заявникові з
роз'ясненням на право повторного
звернення до суду на загальних
підставах.

З врахуванням вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що районний суд порушив прядок,
встановлений для його вирішення, а тому
з підстав ст. 312 ч.1 п.3 ЦПК України,
ухвала суду підлягає скасуванню з
направленням до районного суду на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК
України судова колегія,

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 03.06.2014 року скасувати.

Матеріали справи повернути до
суду першої інстанції на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді- Л.І.Доценко

М.В.Процик