АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6600/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мороз В.П. Доповідач - Гайдук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського,
Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 08 червня
2014 року

у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернулось до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. В обґрунтування заявлених
вимог позивач посилався на те, що між
банком та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № від 09 квітня
2008 року, за умовами якого, банк надав, а
відповідач ОСОБА_4 отримала у кредит
грошові кошти в розмірі 19998 дол. США зі
сплатою 12,95% річних за користування
кредитом та кінцевим строком погашення
кредиту 08 квітня 2015 року. Зобов'язання
ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором
були забезпечені порукою на підставі
договору поруки № /1 від 09 квітня
2008 року, укладеного між позивачем
ОСОБА_2 Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_4 належним чином не
виконала, у зв'язку з чим у неї виникла
заборгованість, яку відповідачі
добровільно не погашають, тому позивач
просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4
та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № від 09 квітня 2008 року,
яка станом на 26 жовтня 2010 року
становила 137956,15 грн. за курсом НБУ на
дату розрахунку, а також покласти на
відповідачів судові витрати по справі
(а.с. 2-4).

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 08 червня
2014 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
137956,15 грн., у тому числі: непогашена сума
кредиту - 122491,19 грн.; несплачені
проценти - 8257,17 грн.; нарахована пеня -
7207,79 грн., судовий збір у розмірі 1379,56
грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 120,00 грн., а
всього 139455,71 грн. (а.с. 101-102).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про його скасування з
прийняттям нового про відмову у
задоволенні позовних вимог. (а.с. 105-110).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційних скарг і
заявлених вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», суд першої
інстанції виходив із того, що внаслідок
неналежного виконання позичальником
кредитного зобов'язання, виникла
заборгованість з тіла кредиту,
відсотків та пені, яку слід стягнути на
користь банку в повному обсязі.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» (правонаступником кого є
позивач) та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № за умовами
якого остання отримала у кредит
грошові кошти в розмірі 19998 дол. США зі
сплатою 12,95% річних за користування
кредитом та кінцевим строком погашення
кредиту 08 квітня 2015 року (а.с. 7-10).

Судом також було встановлено, що 09
квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2
було укладено договір поруки № /1,
згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язався
солідарно відповідати перед банком за
виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків за
кредитним договором № від 09
квітня 2008 року, що підтверджується
копією зазначеного договору (а.с. 11).

Станом на 26 жовтня 2010 року утворилась
заборгованість у розмірі 17437,20 дол. США,
або 137956,15 грн. (за курсом НБУ на дату
складання розрахунку заборгованості),
яка включає заборгованість за кредитом
- 15482,48 дол. США, або 122491,19 грн.,
заборгованість за процентами - 1043,68 дол.
США, або 8257,18 грн., нарахована пеня за
період з 09 жовтня 2009 року по 09 вересня
2010 року - 911,04 дол. США, або 7207,78 грн. (а.с.
12-14).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України
положення ч. 2 ст. 1050 цього Кодексу
застосовуються до відносин за
кредитним договором. Частиною 2
вказаної статті передбачено, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Зазначені положення законодавства
кореспондують із пунктами 3.13, 3.14
укладеного кредитного договору,
відповідно до яких, у випадку
неналежного виконання позичальником
умов договору, банк має право
достроково вимагати з позичальника та
поручителів повернення всіх сум за
кредитом. На виконання умов цих пунктів
відповідачам були направлені
відповідні вимоги (а.с. 14-16).

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таким чином, суд першої інстанції, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів та керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 1054
ЦК України, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність у ОСОБА_4
заборгованості за укладеним з
позивачем кредитним договором, а також
про наявність у останнього права
дострокової вимоги всіх сум за
кредитом.

Разом з цим, місцевий суд при стягнені з
відповідачів пені не врахував, що під
час розгляду справи представником
відповідача ОСОБА_4 було заявлено
клопотання про застосування строків
позовної давності щодо позовних вимог
про стягнення пені.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що пеня по тілу кредиту та
відсоткам нарахована за період з 09
жовтня 2009 року по 09 вересня 2010 року,
тобто за один рік до розрахунку
заборгованості (а.с. 18).

Між тим, із даним позовом банк
звернувся 23 серпня 2011 року, що
підтверджується датою штемпеля на
поштовому відправленні (а.с. 27-29).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, враховуючи, що позивач
звернувся із даним позовом 23 серпня 2011
року, то обґрунтованими є вимоги про
стягнення пені, яка нарахована в межах
річного строку позовної давності,
тобто з 23 серпня 2010 року, що виходячи з
наявного в матеріалах справи
розрахунку становитиме 325,19 дол. США,
або 2572,77 грн. за курсом НБУ на дату
складання розрахунку заборгованості, а
саме: пеня по тілу кредиту (274,77 дол. США *
0,5% * 17 днів) + (473,91 дол. США * 0,5% * 30 днів) =
94,44 дол. США, пеня по процентах (872,86 дол.
США * 0,5% * 17 днів) + (1043,68 дол. США * 0,5% * 30
днів) = 230,75 дол. США

Виходячи з наведеного, рішення суду
першої інстанції в частині солідарного
стягнення з відповідачів пені у
розмірі 7207,79 грн. підлягає скасуванню з
ухваленням нового про стягнення
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 пені за
кредитним договором № від 09
квітня 2008 року за період з 23 серпня 2010
року по 08 жовтня 2010 року у розмірі 2572,77
грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування
немає.

Доводи апеляційної скарги стосовно
невідповідності розміру стягнутої
заборгованості фактичним оплатам по
кредиту, колегія суддів не може
прийняти до уваги, оскільки розрахунки
наведені апелянтом у свої скарзі,
суперечать наявній в матеріалах справи
виписці по рахунку, де зазначено
надходження коштів сплачених ОСОБА_4 за
кредитом.

Також судова колегія не може вважати
обґрунтованими доводи апелянта
стосовно того, що позичальником станом
на 23 серпня 2011 року (дата пред'явлення
банком позову) було сплачено значну
частину заборгованості, оскільки суд
стягнув заборгованість станом на 26
жовтня 2010 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 08 червня
2014 року - скасувати в частині
солідарного стягнення з відповідачів
пені та ухвалити в цій частині нове,
яким позовні вимоги про стягнення пені
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
пеню за кредитним договором №
від 09 квітня 2008 року за період з 23
серпня 2010 року по 08 жовтня 2010 року у
розмірі 2572,77 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: