Справа № 365/275/14 Головуючий у І
інстанції Денисенко Н.О.Провадження №
22-ц/780/4415/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2014 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Малорода О.І.,
Олійника В.І.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК» на рішення Згурівського
районного суду Київської області від 03
червня 2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

встановила:

у квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Посилався на те, що відповідно до умов
укладеного договору від 21 серпня 2008
року, б/н (далі - Договір), відповідач
отримав кредит у розмірі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування ним у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов укладеного Договору
Договір складається із заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг (далі - Умови) та Правил
користування платіжною карткою.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов»язання належним чином не
виконав. Станом на 24 березня 2014 року
розмір заборгованості відповідача за
кредитним договором становить 21798,60
грн., що складається із заборгованості:
по кредиту - 2806,00 грн., по процентах за
користування кредитом - 10548,38 грн., по
комісії за користування кредитом - 6930,00
грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг: 500 грн. - фіксована частина, 1014,22
грн. - процентна складова, тому просить
стягнути із відповідача на користь
позивача заборгованість за Договором в
розмірі 21798,60 грн. та сплачені судові
витрати в розмірі 243,60 грн.

Заперечуючи доводи позовної заяви
відповідачка посилалась на те, що 21.08.2008
року вона дійсно звернулась до ЗАТ
«АКЦЕНТ-БАНК», а не ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК»
із письмовою заявою про оформлення
кредиту «Швидка готівка», погодившись
з тим, що її заява разом із Пам»яткою
клієнта, Умовами та Правилами надання
банківських послуг, Тарифами складають
Договір між нею та Банком, а також з тим,
що Банк надає їй кредитний ліміт з у
розмірі 3000,00 грн. із базовою процентною
ставкою за кредитом 2% на місяць на
залишок заборгованості, із щомісячною
комісією - 3,5%. Кінцевий термін
повернення кредиту не зазначено.

У відповідності до змісту п. 9.12
вказаних Умов, підписаних в
односторонньому порядку головою
правління ПАТ «Акцент-Банк», без
зазначення дати їх складання, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна зі сторін не проінформує іншу
сторону про зупинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий же
строк. Разом з тим, зазначені Умови нею
як стороною кредитного договору не
підписані і не є складовою самого
Договору, укладеного між ЗАТ
«Акцент-Банк» та нею. Відсутність її
підпису під текстом Умов дала
беззастережну можливість банку
викладати ці умови в будь-якій
редакції, з будь-яким строком позовної
давності та стверджувати, що зазначені
умови погоджені з нею.

Позивач не надав доказів щодо змісту
пам'ятки клієнта та Тарифів, які є
складовою Договору, щодо видачі
кредиту чи перерахування кредитних
коштів на картку, щодо відкриття їй
рахунку для зарахування коштів,
спрямованих на погашення
заборгованості по кредиту, відсоткам
та іншим платежам. Позов
предявлено16.04.2014 року, тобто, з
врахуванням положення п.9.12 наданих
Умов, вже після спливу трирічного
строку позовної давності. Будь-якої
домовленості з приводу збільшення
позовної давності у неї з банком не
було, тому вона наполягає на
застосуванні трирічного строку
позовної давності. Згідно з п.7 ч.11 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув 21.08.2012 року. Вона наполягає
на застосуванні позовної давності.

Рішенням Згурівського районного суду
Київської області від 25 квітня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
представник ПАТ подав апеляційну
скаргу, в яких посилається на те, що
рішення незаконне та необґрунтоване
через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також таким, що винесено з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, просив скасувати рішення суду
від 25 квітня 2014 року та ухвалити нове,
яким позов задовольнити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року
відповідачка ОСОБА_1 звернулася до ЗАТ
«АКЦЕНТ-БАНК» (правонаступником якого
є ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК») (а.с.19 - копія витягу
із Статуту) із письмовою заявою про
оформлення кредиту «Швидка готівка»,
за змістом якої погодилася з тим, що ця
її заява разом із Пам'яткою клієнта,
Умовами і Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
становить між ним та Банком договір. У
заяві відповідач також зазначив, що
Банк надає кредитний ліміт з у розмірі
3000 із базовою процентною ставкою за
кредитом 2% на місяць на залишок
заборгованості, із щомісячною комісією
- 3,5%. Погашення заборгованості може
проводитися шляхом внесення коштів на
картку клієнтом або шляхом списання
коштів з дебетової картки. Заява
засвідчена підписами уповноваженої
особи ЗАТ «Акцент-Банк» та
відповідачки. Кінцевий термін
повернення кредиту не зазначено (а.с.8 -
копія заяви).

Нарахована позивачем заборгованість
відповідача за вказаним Договором
станом на 24 березня 2014 року становить
21798,60 грн., що складається із
заборгованості: по кредиту - 2806,00 грн.,
по процентах за користування кредитом -
10548,38 грн., по комісії за користування
кредитом - 6930,00 грн., а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов: 500 грн. -
фіксована частина, 1014,22 грн. - процентна
складова (а.с.4-7 - розрахунок).

Згідно зі змісту п.9.12 цих Умов,
підписаних в односторонньому порядку
головою правління ПАТ «Акцент-Банк»,
без зазначення дати їх складення,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна зі сторін не
проінформує іншу сторону про зупинення
дії договору, він автоматично
продовжується на такий же строк. Разом
з тим, зазначені Умови відповідачем як
стороною кредитного договору не
підписані й не є складовою самого
Договору, укладеного між ЗАТ
«Акцент-Банк» та відповідачкою (а.с.9-11 -
копія Умов).

Відсутність підпису відповідачки на
самих Умовах фактично надає можливість
банку надавати умови в будь-якій
редакції, з будь-яким строком позовної
давності та стверджувати, що зазначені
умови погоджені з відповідачем.

За таких обставин зазначення в заяві на
видачу кредиту про ознайомлення
відповідача з Умовами, без
ідентифікації самих умов, як таких, що
погоджені підписом відповідача, не
може бути належним доказом
ознайомлення та погодження
відповідача саме з тією редакцією умов
кредитного договору, на якій наполягає
банк.

З матеріалів справи вбачається, що за
час розгляду справи позивач не надав
доказів щодо наявності Пам'ятки
клієнта та Тарифів як складової
Договору, щодо видачі кредиту чи
перерахування кредитних коштів на
картку, щодо відкриття позичальнику
рахунку для зарахування коштів,
спрямованих на погашення
заборгованості по кредиту, відсоткам
та іншим платежам, та не надав копії
таких документів, що мали би додаватися
до заяви позичальника.

Позивач з позовом звернувся 16 квітня 2014
року, тобто після спливу трирічного
строку позовної давності, враховуючи
положення п.9.12 наданих умов.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

У відповідності до ст.259 ЦК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
у суді ті обставини, на які вона
посилається.

Оскільки матеріали справи не містять
умов, відповідно до яких строк позовної
давності за домовленістю сторін
збільшено, до цих правовідносин, згідно
з вимогами ст.257 ЦК України позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до
положень п.п.3,4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі до
винесення судом рішення, є підставою
для відмови у позові.

Відповідач наполягає на застосуванні
трирічного строку позовної давності,
що передбачена ст.257 ЦК України.

Згідно з п.7 ч.11 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

У відповідності п.31 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв»язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв»язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв»язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Тобто, у відповідності до ч.1
ст.266 ЦК України, відповідно до якої зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
сплила і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки), позивач
звернувся до суду з позовом після
спливу строків позовної давності,
встановлених Договором, які
закінчилися 21 серпня 2012 року.

Суд приходить до вірного висновку, що в
позові необхідно відмовити повністю,
так як не доведено, що має місце
порушення відповідачем умов Договору,
оскільки позивач не надав належних
доказів на підтвердження укладення
такого Договору між сторонами та
виконання Умов.

Позивач не надав доказів на
підтвердження того, які Умови були
затверджені на момент укладення
Договору між ЗАТ «Акцент-Банк» та
відповідачем та що відповідач був
ознайомлений з ними. Натомість, надав
Умови, затверджені ПАТ «Акцент-Банк»,
які не регулюють відносин щодо
укладення кредитного договору «Швидка
готівка».

Крім того, в позові необхідно відмовити
з підстав пропуску позивачем строку
позовної давності, навіть, виходячи із
положень наданих ним Умов.

Тому суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку відмовивши в
задоволенні позову.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі,
що рішення незаконне та необґрунтоване
через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також таким, що винесено з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку відмовивши в
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційні скарги і залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
відхилити, рішення Згурівського
районного суду Київської області від 03
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді