Справа № 203/3977/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 липня 2014 року

Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю : представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності в порядку спадкування. (а.с.
2-3)

18 червня 2014 року ухвалою Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
позовна заява ОСОБА_2 була залишена без
руху та позивачу було надано строк для
усунення вказаних в ухвалі суду
недоліків. (а.с. 14)

Позивач у позовній заяві з урахуванням
уточнень та представник позивача у
судовому засіданні посилалась на те, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності позивачу,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності від
01.12.1993 року. Таким чином, частка кожного
співвласника у даному випадку має
дорівнювати ? від спільної сумісної
власності, бо ніяких документів, що
свідчать про інше не існує. ОСОБА_5 є
матір'ю позивача, яка 27.06.1975 року уклала
шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на
ОСОБА_2 Враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 померла, тому відповідно до ст.
526 ЦК УРСР, який діяв від 1963 року по 2004
рік, місцем відкриття спадщини
визначається останнє постійне місце
проживання спадкодавця, у даному
випадку це АДРЕСА_2, у зв'язку з чим,
позивач як донька померлої, належить до
першої черги спадкоємців. Окрім цього,
після смерті ОСОБА_5 та її поховання,
позивач фактично вступила у володіння
її майном, яке знаходиться у місці її
постійного мешкання. Таким чином, ?
частка квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій, також стала спадковим майном
позивача і перейшла у її власність, у
зв'язку з чим, позивач звернулась до
суду та просила суд визнати факт
прийняття нею спадщини після померлої
ОСОБА_5, а також визнати за позивачем
право власності в порядку спадкування
на ? квартири АДРЕСА_1. (а.с. 15-16)

У судовому засіданні представник
позивач заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та
наполягала на їх задоволенні. (а.с. 46)

Інші сторони у судове засідання не
з'явились, про час та день розгляду
справи повідомлялись належним чином,
однак направили на адресу суду заяву в
якій зазначили, що не заперечують проти
заявлених позовних вимог, та просять
суд позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, за таких обставин суд
вважає можливим розглянути дану
цивільну справу у заочному порядку
відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ
ЦПК України (а.с. 33, 39, 45).

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали даної
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 була матір'ю позивача
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
укладення шлюбу з ОСОБА_6 змінила
прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується
копією довідки від 29.08.2000 року, копією
свідоцтва про народження від 24.12.1982
року та копією свідоцтва про смерть від
20.06.2013 року, наявними в матеріалах
справи. (а.с. 5-6, 8-10)

Встановлено, що право спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
станом на 31.12.2012 рік було зареєстровано
за ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
від 01.12.1993 року виданого
Нижньодніпровським трубопрокатним
заводом ім. К.Лібкнехта згідно
розпорядження № П-97, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на житло від 01.12.1993
року, копією технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1 від 03.06.2014 року та
довідкою КП «ДМБТІ» від 08.07.2014 року,
наявними в матеріалах справи. (а.с. 4, 17-19,
34)

Судом встановлено, що згідно
Інформаційної довідки із Спадкового
реєстру, спадкова справа після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 не заводилась, що
підтверджується інформаційною
довідкою від 02.07.2014 року, наявною в
матеріалах справи. (а.с. 37-38)

Крім того встановлено, що відомості
щодо заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1 відсутні у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно та в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, що
підтверджується інформацією з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 16.07.2014 року, наявною в матеріалах
справи. (а.с. 43-44)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР)
та Цивільного Кодексу України (далі -
ЦПК України).

Суд враховує, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Згідно із ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа
має право пред'явити позов про визнання
за нею права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати нею
документа, який засвідчує право
власності.

Відповідно до статті 526 ЦК УРСР місцем
відкриття спадщини визнається останнє
постійне місце проживання спадкодавця
(стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно
невідоме, - місцезнаходження майна або
його основної частини.

Як вбачається з встановлених обставин
справи, останнім постійним місцем
проживання спадкодавця ОСОБА_5
відповідно до свідоцтва про смерть
було АДРЕСА_2.

Згідно змісту ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. До
числа спадкоємців першої черги
належить також дитина померлого, яка
народилася після його смерті.

З урахування вищевикладеного, позивач,
як донька померлої ОСОБА_5 належить до
першої черги спадкоємців.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на
підставі таких доказів фактичні
обставини в контексті викладених норм
законодавства, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог.

Виходячи з того, що у судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
того, що після смерті ОСОБА_5, позивач в
шестимісячний строк прийняла спадщину
шляхом фактично вступу в управління та
володіння спадковим майном, що було
підтверджено участю позивача у
похованні матері, фотознімками
особистих речі матері, а також
фотознімком декоративної вази, яку
померла ОСОБА_5 взяла із собою при
переїзді у США, враховуючі, що
відповідачі не заперечували проти
визнання за позивачем факту прийняття
спадщини померлої матері ОСОБА_5, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в даній частині підлягають
задоволенню, та вважає необхідним
встановити факт прийняття ОСОБА_2
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
матері ОСОБА_5.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 фактично прийняла
спадщину після смерті матері ОСОБА_5, що
склалась з ? частини квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 86,7 кв.м. (житлова площа
- 62 кв.м.), а тому позовні вимоги позивача
про встановлення вказаного факту є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, як і вимога про
визнання за позивачем права власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка
належала померлій ОСОБА_5, загальною
площею 86,7 кв.м. (житлова площа - 62 кв.м.) і
складається з : 1 - коридор площею 11, 3
кв.м., 2 - житлової кімнати - 17,4 кв.м., 3 -
кухні - 7,2 кв.м., 4 - ванної кімнати - 2,7
кв.м., 5 - туалету - 11,2 кв.м., 6 - комори - 1,1
кв.м., 7- житлової кімнати - 13,0 кв.м., 8 -
житлової кімнати - 17,5 кв.м., 9 - житлової
кімнати - 14,1 кв.м., 10 - балкону - 0,6 кв.м., 11-
балкону - 0,6 кв.м.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи та побажання позивача
про відмову в стягненні судових витрат
з відповідачів, суд вважає за необхідне
не відшкодовувати на користь позивача
сплачений нею судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321,
328, 328, 392 Цивільного кодексу України (2003
року), ст. 526, 529, 549 Цивільного кодексу
Української РСР, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 (ІПН:
НОМЕР_1) спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1), право
власності в порядку спадкування на ?
частину квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій ОСОБА_5, загальною площею 86,7
кв.м. (житлова площа - 62 кв.м.) і
складається з : 1 - коридор площею 11, 3
кв.м., 2 - житлової кімнати - 17,4 кв.м., 3 -
кухні - 7,2 кв.м., 4 - ванної кімнати - 2,7
кв.м., 5 - туалету - 11,2 кв.м., 6 - комори - 1,1
кв.м., 7- житлової кімнати - 13,0 кв.м., 8 -
житлової кімнати - 17,5 кв.м., 9 - житлової
кімнати - 14,1 кв.м., 10 - балкону - 0,6 кв.м., 11-
балкону - 0,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур