Справа № 442/1336/14
Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/783/3285/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді
Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.

за участі секретаря:
Азенко М.В.

без участі сторін, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 березня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_2 про скасування
постанови про повернення виконавчого
документу, за участю зацікавлених осіб
- ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
державного виконавця органу державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Львівської області Лютик Христини
Володимирівни,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася із
скаргою у якій просила:

визнати неправомірною постанову
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Лютик Х.В. від 20
грудня 2013 року про повернення
виконавчого документу стягувачеві;

зобов»язати старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Лютик Х.В. виконати рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 27 липня 2012 року
по справі №1306/3061/2012.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 березня 2014 року в
задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що в порушення інструкції «Про порядок
взаємодії органів внутрішніх справ
України та органів державної
виконавчої служби при примусовому
виконанні рішень судів та інших
органів (посадових осіб)» в матеріалах
виконавчого провадження немає рапорту
начальника ОВС про причини
неможливості здійснення приводу
боржника ОСОБА_3 і на момент винесення
державним виконавцем постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві боржник так і не була
приведена до державного виконавця,
свідчить про те, що заходи щодо
примусового приводу боржника не були
здійсненні.

Крім того зазначає, що державний
виконавець не скористався своїм правом
на звернення до суду щодо поставлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної особи або
іншої особи, в якої перебуває майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб.

Вважає, що державним виконавцем, в
порушення норм ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження», виконавчі дії не були
вчинені у повному обсязі, а тому
постанова державного виконавця була
винесена упереджено і передчасно.

Просить ухвалу Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 березня 2014 року скасувати
та постановити нову ухвалу про
задоволення скарги.

Сторони по справі у судове засідання не
з'явилися, хоч і були повідомлені про
час та місце судового засідання у
встановленому законом порядку, відтак,
у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судом та матеріалами справи
установлено, що 20.12.2013 року державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Лютик Х. В. на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50
ЗУ «Про виконавче провадження»
винесено постанову ВП №38951681, про
повернення виконавчого листа №1306/3061/12,
виданого 23.01.2013 року Дрогобицьким
міськрайонним судом, про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 25000 грн. та судовий збір у
розмірі 250 грн. стягувачеві - ОСОБА_2
(а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні скарги суд
першої інстанції виходив з того, що дії
державного виконавця, які переду вали
винесенню оскаржуваної постанови
здійснені відповідно до вимог Закону
України «Про виконавче провадження», у
межах наданих повноважень, а тому
скарга є безпідставною та не підлягає
до задоволення.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна виходячи з
наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

У відповідності до ст. 6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до інструкції «Про порядок
взаємодії органів внутрішніх справ
України та органів державної
виконавчої служби при примусовому
виконанні рішень судів та інших
органів (посадових осіб)», працівники
органів внутрішніх справ здійснюють
привід боржників, у разі нез'явлення їх
без поважних причин на виклик
державного виконавця з приводу
виконання виконавчих документів, до
органів державної виконавчої служби за
постановами державних виконавців.

Про привід боржника через органи
внутрішніх справ державним виконавцем
виноситься постанова.

Начальник органу внутрішніх справ
розглядає постанову державного
виконавця і дає доручення про
направлення необхідної кількості
працівників внутрішніх справ для
здійснення приводу боржника до органу
державної виконавчої служби.

У разі неможливості здійснити привід
боржника до органу державної
виконавчої служби, начальник органу
внутрішніх справ негайно направляє до
відповідного органу державної
виконавчої служби рапорт про причини
неможливості здійснення приводу
боржника.

Оскільки в матеріалах виконавчого
провадження відсутній рапорт
начальника ОВС про причини
неможливості здійснення приводу
боржника ОСОБА_3 і станом на момент
винесення державним виконавцем
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві боржник так і не
була приведена до державного
виконавця, свідчить про те, що заходи
щодо примусового приводу боржника не
були здійсненні.

Крім цього державний виконавець не
скористався своїм правом на звернення
до суду щодо поставлення вмотивованого
рішення про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або іншої особи, в якої
перебуває майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що державним
виконавцем, в порушення норм статті 11
ЗУ «Про виконавче провадження»,
виконавчі дії не були вчинені у повному
обсязі., відтак постанова державного
виконавця була винесена упереджено і
передчасно.

Вимога ОСОБА_2 про зобов'язання суб'єкта
оскарження вжити всіх передбачених
заходів для виконання рішення
Дрогобицького міськрайониого суду
Львівської області від 27 липня 2012 року
по справі № 130643061/2012 входить в коло
прямих обов'язків державного виконавця
при примусовому виконання судових
рішень (ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження»), тому вказана
вимога є безпідставною і задоволена
бути не може.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст. 312, п.6 ч.1
ст. 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 19 березня
2014 року скасувати та постановити нову
ухвалу.

Постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайониого
управління юстиції Лютик Христини
Володимирівни -ВП №38951681 про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
20 грудня 2014 року - визнати
неправомірною.

В задоволенні іншої частини скарги
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.