Номер провадження: 22-ц/785/5954/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

за участю секретаря - Волчанський
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_2, заінтересована особа:
Департамент праці та соціальної
політики Одеської міської ради, про
встановлення факту, що має юридичне
значення, за апеляційною скаргою
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради на
рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 02 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

07.03.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
заявою про встановлення факту його
роботи в індивідуальному сільському
господарстві с. Переруб Іванівського
району Пінської (Брестської) області
Республіки Білорусь в період Великої
Вітчизняної війни протягом 1944-1945 p.p.,
вказуючи, що встановлення цього факту
необхідно для подальшого встановлення
йому статусу учасника війни відповідно
до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", оскільки
одержати документи, що посвідчують цей
факт, в будь-якому іншому порядку не є
можливим.

Заявник в судове засідання не
з'явився, просив розглянути справу без
його участі та задовольнити його заяву,
про що подав адресовану суду свою
письмову заяву.

Представник Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради -Кулібабіна Г.В. в судове
засідання не з'явилась, просила
розглянути дану справу без її участі,
про що подала адресовану суду свою
письмову заяву, у якій зазначила, що
вважає, що в документах, які подав
заявник, не має незаперечного
підтвердження факту його роботи в
індивідуальному сільському
господарстві с. Переруб Іванівського
району Пінської (Брестської) області
Республіки Білорусь в період Великої
Вітчизняної війни протягом 1944-1945 років,
оскільки в цих документах зазначено, що
сім'я заявника здійснювала роботу в
період війни, а не конкретно заявник,
тому останній має статус тільки дитини
війни.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 02 квітня 2014 року
встановлено факт роботи ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Переруб
Іванівського району Брестської
області, в індивідуальному сільському
господарстві с. Переруб Іванівського
району Пінської (Брестської) області
Республіки Білорусь в період Великої
Вітчизняної війни протягом 1944-1945 р.р.

Рішення суду оскаржує Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради.

В апеляційній скарзі Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про
встановлення факту його роботи в
індивідуальному сільському
господарстві с. Переруб Іванівського
району, Брестської області Республіки
Білорусь в період Великої
Вітчизняної війни протягом 1944-1945р.р.,
суд першої інстанції виходив з того,
що ОСОБА_2 виконував різноманітну
роботу в індивідуальному підсобному
сільському господарстві, головою якого
був батько заявника- ОСОБА_15, 1908року
народження, і що сім;я ОСОБА_2 здавала
державі обов;язкові поставки
сільськогосподарської продукції у
1944-1945р.р.

Розглядаючи справу, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані заявником докази,
правильно застосував закон.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2,
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Переруб
Іванівського району, Пінської ( нині
Брестської) області Республіки
Білорусія.

Згідно листа голови Рудського
сільського виконавчого комітету
Брестської області Республіки
Білорусія № 03-08/12/п від 12.03.2007року, в
погосподарській книзі с. Переруб за
1944-1945 роки виконавчого комітету
Рудської сільської ради депутатів
працівників Іванівського району
Пінської області, особовий рахунок
НОМЕР_1, числилося індивідуальне
господарство, яке мало в наявності:
житловий будинок, збудований у 1935році
та клуню, в 1944році- 1,78га землі, в 1945році-
3,24 га землі, один плуг залізний
однолемішний, одну борону дерев;яну із
залізними зубами, один віз на залізних
осях однокінний; в господарстві також
був один кінь та корова. Склад сім;ї:
1.ОСОБА_15, 1908року народження, голова
господарства; 2. ОСОБА_6, 1915року
народження, дружина; 3. ОСОБА_2, 1934 року
народження , син; 4. ОСОБА_7, 1936року
народження, син; 5. ОСОБА_8, 1938року
народження, син; 6. ОСОБА_9, 1942 року
народження, донька. Документів за
довоєнний та окупаційний ( червень
1941-1943років) періоди в Рудському
сільському виконавчому комітеті не
наявні, а документи по держпоставкам не
збереглися, оскільки вони є
документами тимчасового зберігання.

Згідно довідки № 2-15/370 від 24.10.2011року ,
виданої головою Рудського сільського
виконавчого комітету Республіки
Білорусія, сім;я заявника ОСОБА_2,
голова господарства ОСОБА_10, 1908року
народження, здавали державі
обов;язкові поставки
сільськогосподарської продукції зі
свого індивідуального підсобного
господарства під час Великої
Вітчизняної війни у 1944-1945р.р. Робота
ОСОБА_2 в індивідуальному господарстві
та здача його сім;єю поставок державі
сільськогосподарської продукції у
1944-1945р.р. підтверджено протоколом
зборів мешканців с. Переруб.

З витягу з протоколу зборів
мешканців с. Переруб Іванівського
району, Брестської області Республіки
Біларусь від 10.04.2007року вбачається, що
ОСОБА_11, 1930року народження, ОСОБА_12,
1928року народження, ОСОБА_13, 1930року
народження підтвердили на цих зборах
факт роботи заявника ОСОБА_14 в
індивідуальному підсобному
господарстві та факт здачі його сім;єю
сільськогосподарської продукції для
потреб фронту у 1944-1945р.р.

Як вбачається з п.3 Постанови Ради
народних Комісарів Білоруської СРСР та
Центрального Комітету КП ( б) Білорусії
від 22.07.1944року « Про порядок проведення
обов;язкових поставок зерна державі із
врожаю по білоруської СРСР»,
затвердженої Постановою Раднаркому
РСР від 11.08.1944р. № 1062, отриманою
заявником з Науково-методичної
установи « Зональний державний архів в
м. Пінське» Брестського обласного
виконавчого комітету Головного
управління юстиції згідно листа цієї
установи від 28.04.2011року за № 4-7/323-Б,
починаючи з 1944року було відновлено у
звільнених від окупації областях
Білоруської СРСР ( в тому числі
Пінської, в теперівній час Брестської )
порядок, норми та строки здачі зерна по
обов;язковим поставкам державі
індивідуальними сільськими
господарствами , установлені
Постановою ради наркому СРСР № 493 від
09.04.1040року.

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про
встановлення факту роботи ОСОБА_2 в
індивідуальному сільському
господарсьві с. Переруб Іванівського
району Пінської області в період
Великої Відчизняної війни протягом
1944-1945р.р.

В апеляційній скарзі вказується на
те, що згідно з п.10 ст.9 Закону України «
Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального статусу» статус учасника
війни встановлюється особам , які в
період Великої Вітчизняної війни
1941-1945років добровільно надавали
матеріальну, фінансову чи іншу
допомогу військовим частинам,
госпіталям, партизанським загонам,
підпільним групам, іншим формуванням
та окремим військовослужбовцям у їх
боротьбі проти німецько- фашистських
загарбників за умови підтвердження
цих фактів. Рішенням комісії з розгляду
питань, пов;язаних зі встановленням
статусу учасника війни відповідно до
Закону ОСОБА_2 протоколом № 3 від
05.04.2013року відмовлено у встановлені
статусу учасника війни у зв;язку з
відсутністю документів, що незаперечно
підтверджують факт роботи в період
Великої Вітчизняної війни.

Колегія суддів вважає, що дані доводи
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки ОСОБА_2 не ставить питання про
встановлення статусу учасника війни, а
ставить питання про встановлення
факту, що має юридичне значення, а саме
встановлення факту його роботи в
індивідуальному сільському
господарстві. Даний факт підтверджено
вищевикладеними документами та
показами свідків, які проживали та
проживають в с. Переруб в 1944-1945р.р. і
були свідками того, що ОСОБА_2 дійсно
приймав участь у роботі
індивідуального сільського
господарства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 02 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
М.В. Процик

Л.А. Гірняк

Суддя