Справа № 438/1139/13
Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/3841/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Кабаль І.І., Курій Н.М.

при секретарі Данилик І.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
Краснопольського В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Спільного
підприємства Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів" на
рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 31 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до СП
ТзОВ "КОМ-ЕКО-Львів" (філія
"КОМ-ЕКО-ЛЬвів" СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-Львів")
про визнання незаконним звільнення з
роботи, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
(немайнової) шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Бориславського міського суду
Львівської області від 31 березня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив відповідач - Спільне
підприємство Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів".
Апелянт вважає оскаржуване рішення
необгрунтованим, незаконним, таким, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
При ухваленні рішення суд не врахував
того, що законодавчо не ототожнено
поняття "робота" і "і перебування на
підприємстві" і "місцезнаходження
підприємства". Просить рішення
Бориславського міського суду
Львівської області від 31.03.2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, яким відмовити
позивачеві в задоволенні позову
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга Спільного
підприємства Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів"
задоволенню не підлягає із наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинстава, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Судом встановлено, що 14.12.2012 року ОСОБА_5
прийнятий на роботу підсобним
робітником до філії "КОМ-ЕКО-Борислав"
СП зОВ "КОМ-ЕКО-Львів" відповідно до
наказу № 99 від 14.12.2012 року /а.с.4-5/.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач по справі ОСОБА_4 звертався
27.06.2012 року до директора філії
«КОМ-ЕКО-Борислав» ОСОБА_6 із заявою про
звільнення його з роботи за згодою
сторін з 27.06.2013 року, яка зареєстрована
за вхідним № 83 від 27.06.2013 року о 13 год .43
хв. /а.с.29/.

Згідно акту від 27.06.2013 року складеного 09
год. 10 хв., засвідчено факт відмови від
приступлення до своїх функціональних
обов"язків ОСОБА_4 та інших працівників.
/а.с. 30/.

Як вбачається із службової записки
ОСОБА_7 адресованої директору філії
КОМ-ЕКО-Борислав» від 27.06.2013 року
поданої 09 год. 43 хв. , що останній 27
червня о 9 год. 38 хв. опитав працівників
самої філії, а саме: водіїв ОСОБА_4,
ОСОБА_8, вантажників ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 по питанню
відмови від виконання своїх
функціональних обов»язків. Причину
відмови ОСОБА_7 працівники
підприємства не пояснили, мотивуючи це
тим, що приїдуть самі в офіс, що
знаходиться в м. Трускавець. Інших
підтверджуючих документів про відмову
ОСОБА_7 не надали /а.с. 33/.

З пояснюючої записки ОСОБА_5 та інших
працівників, адресованої директору
філії «КОМ-ЕКО-Борислав» - ОСОБА_6
вбачається, що така була написана та
зареєстрована на підприємстві під вх.
№78 27.06.2013 року о 12 год. 25 хв., зазначено,
що «Ми, працівники філії «КОМ-ЕКО-
Борислав» відмовляємовся працювати у
зв»язку з невиплатою заробітної плати,
в зв»язку з чим подають заяву на
звільнення з 27 червня 2013 року». /а.с. 7/.

З пояснень представника відповідача та
з матеріалів справи, а саме - табеля
обліку робочого часу зазначено, що
позивач по справі - ОСОБА_14 27.06.2013 року
вчинено прогул.

Наказом №34-к від 27.06.2013 року ОСОБА_4 на
підставі службової записки менеджера
ОСОБА_7 від 27.06.2013 року 9 год. 43 хв. та
пояснюючої записки ОСОБА_4 та інших
працівників від 27.06.2013 року 12 год. 25 хв.
звільнено з роботи згідно п.4 ст. 40 КЗпП
України з формулюванням "звільнений з
роботи у зв"язку з прогулом без
поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП
України".

Також встановлено, що ОСОБА_4 27.06.2013 року
не приступив до виконання своїх
обов"язків підсобного робітника філії
"КОМ-ЕКО-Борислав" СП ТзОВ
"КОМ-ЕКО-Львів" і не знаходився на
своєму робочому місці в робочий час,
поскільки до кінця робочого дня 17.00.
год. знаходився в офісі філії
"КОМ-ЕКО-Борислав" СП ТзОВ
"КОМ-ЕКО-Львів" за адресою - м.
Трускавець, вул. Героїв УПА, 3 та
вирішував питання свого звільнення.

Задовольняючи позов частково та
визнаючи незаконним наказ в частині
звільнення ОСОБА_4, суд виходив з тих
підстав, що ОСОБА_4 27.06.2013 року не
залишав місцезнаходження підприємства
- роботодавця, а тому і не міг бути
звільнений з роботи за п.4 ст. 40 КЗпП
України. На підставі ч.1 ст. 235 КЗпП
України ОСОБА_4 поновлено на посаді
робітника СП ТзОВ "КОМ-ЕКО-Львів"
(філія"КОМ-ЕКО-Борислав") та стягнуто з
відповідача в користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу. У зв"язку з незаконними діями
відповідача про звільнення позивача з
роботи, суд прийшов до висновку, що
останньому завдано моральну шкоди, а
відтак така підлягає відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відовідача на користь позивача
стягнуто понесені пизивачем судові
витрати.

Колегія суддів з вищезгаданими
висновками погоджується в повній мірі.

Згідно п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року № 9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів" судам роз"яснено, що при
розгляді позовів про поновлення на
роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП
України, суди повинні виходити з того,
що передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин
(наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової
відпустки, залишення роботи до
закінчення строку трудового договору
чи строку, який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

Колегія суддів вважає, що для
встановлення самого факту відсутності
працівника на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня,
визначальним фактором для вирішення
питання про законність звільнення
позивача з роботи є встановлення
поважності причин відсутності, а тому
вважає, що перебування позивача по
справі-ОСОБА_4 в офісі філії
"КОМ-ЕКО-Борислав" СП ТзОВ
"КОМ-ЕКО-Львів" за адресою - м.
Трускавець, вул. Героїв УПА, 3 в відділі
кадрів та вирішуючи питання свого
звільнення - не є підставою для
звільнення останнього з роботи у
відповідності до п.4 ст. 40 КЗпП України,
оскільки така відсутність на робочому
місті є поважною.

Звільняючи позивача з вищезгаданих
підстав, відповідач виходив з того, що
ОСОБА_4, як зазначено в наказі про
звільнення, був відсутній 27.06.2013 року на
робочому місці більше 3-х годин, однак з
даним твердженням колегія суддів не
погоджується поскільки відповідачем
по справі не складено акт про
відсутність позивача по справі ОСОБА_4
на робочому місці в межах певних годин,
без поважних причин, не відібрано
пояснення від останнього про
відсутність його на робочому місці, не
з»ясовано причини відсутності, які на
думку відповідача є неповажними, що в
подальшому слугувало підставою для
винесення наказу від 27.06.2013 року № 34-к
про звільнення позивача у
відповідності до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Покликання апелянта в апеляційній
скарзі на той факт, що суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваного
рішення вийшов за межі позовних вимог,
а саме-скасувавши наказ № 34-к від 27.06.2013
року в частині звільнення
ОСОБА_4,оскільки позивач не ставив
такої вимоги не заслуговують на увагу
так як, згідно заяви про уточнення та
збільшення розміру позовних вимог від
27 березня 2014 року міститься вимога в
п.3.1. та 3.2 визнати незаконним
звільнення з роботи ОСОБА_4 за п.4 ст. 40
КЗпП України та поновлення його на
роботі, а саме звільнення позивача з
роботи за прогул без поважних причин
відбулося саме за наказом № 34 від 27.06.2013
року.

Також в підтвердження понесених
позивачем судових витрат за послуги по
наданню правової допомоги,
представником позивача апеляційному
суду представлено детальний
розрахунок витрат до акту
прийняття-здавання підрядних робіт з
надання правової допомоги згідно
договору №07/13-05 від 04 липня 2013 року
(ОСОБА_4.), колегія суддів вважає, що
даний розрахунок згідно якого стягнуто
з відповідача на користь позивача
витрати на правову допомогу в сумі 3150
грн. відповідає приписам ст.1 Закону
України від 20 грудня 2011 року "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах".

Тому суд першої інстанції прийшов до
правильних висновків про незаконне
звільнення ОСОБА_4 з роботи,
необхідність стягнення на користь
позивача коштів за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди, а
також судових витрат, пов"язаних з
наданням правової допомоги

Виходячи з мотивів рішення, судом
першої інстанції проаналізовано всі
докази, подані сторонами в тому числі
на предмет їх належності та
допустимості, дано їм належну правову
оцінку.

З урахуванням вищенаведеного, жодний з
доводів апеляційної скарги висновків
суду не спростовує, а відтак колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги
Спільного підприємства Товариство з
обмеженою відповідальністю
"КОМ-ЕКО-Львів" та скасування рішення
суду .

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Спільного
підприємства Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОМ-ЕКО-Львів" -
відхилити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 31 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
І.І. Кабаль

Н.М. Курій