Справа № 2/463/1424/14
Провадження № 22-ц/779/1859/2014
Головуючий у 1 інстанції Головатий Р.Я.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Вакарук В.М.,

суддів Проскурніцького
П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Гавриляк Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за позовом Фермерського господарства
«Бурка В.В.» до Апеляційного суду
Львівської області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за
апеляційною скаргою представника
Фермерського господарства «Бурка В.В.»
на ухвалу Личаківського районного суду
м. Львова від 06 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Фермерське
господарство «Бурка В.В.» звернулося в
суд з позовом до Апеляційного суду
Львівської області про відшкодування
майнової та моральної шкоди. Просив
стягнути з Апеляційного суду
Львівської області в користь
фермерського господарства «Бурка В.В.»
коштів в сумі 2 000 000 гривень на
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої
протиправними діями цього ж суду
невидачею судового рішення, порушення
у зв'язку з цим норм Конституції
України, ЦПК України, ЗУ «Про доступ до
судових рішень», позбавлення права
доступу до правосуддя та апеляційного
оскарження.

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 06 червня 2014 року на
підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України
відмовлено у відкритті провадження по
даній справі

В апеляційній скарзі представник
Фермерського господарства «Бурка В.В.»,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
зазначає, що спір між фермерським
господарством і апеляційним судом
стосується майнових і немайнових
відносин, що регулюються Цивільним
кодексом України, між сторонами не
укладено господарських договорів, а
тому даний спір, згідно вимог ст. ст. 4, 12
ГПК, не підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства.
Відповідно ст.ст. 15, 30, 108,ч.4 ст.110, ст.120
ЦПК України на спірні відносини
поширюється юрисдикція суду по
розгляду справи в порядку цивільного
судочинства.

Апелянт також зазначає, що при
постановленні ухвали районним судом не
дотримано норм Конституції України, не
враховано положень ст.6,13 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод,
ст.54,55 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», рішень Конституційного
Суду України, тому зазначена ухвала не
ґрунтується на законності,
верховенстві права та вимогах закону.

Апелянт стверджує, що на підставі ст. 56
Конституції України господарство має
право на відшкодування за рахунок
держави матеріальної та моральної
шкоди, завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю Апеляційного
суду Львівської області.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання апелянт Бурка В.В. та
його представник не з'явилися з
невідомих суду причин, хоча про день та
час розгляду справи були повідомлений
у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Встановлено, що позивач звернувся до
суду з позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної протиправними діями
Апеляційного суду Львівської області,
який не видав йому копії ухвали, що
спричинило позбавлення права доступу
до правосуддя та апеляційного
оскарження, а також приниження честі,
гідності, ділової репутації - в порядку
цивільного судочинства /а.с. 3-7./ В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що вищевказаний суд, не
надаючи ухвали від 05.09.2011 року по справі
№22ц-4505/11 у терміни, передбачені
ст.ст.222,321 ЦПК України, ст.9 ЗУ «Про
доступ до судових рішень» його було
позбавлено права на касаційне
оскарження ухвали та прав,
передбачених ст.ст.40,55 Конституції
України, ст.27 ЦПК України, що спричинило
матеріальні збитки та моральні
страждання.

Як вбачається з позовної заяви,
посилання представника позивача на
приниження честі, гідності та ділової
репутації є лише обґрунтуванням
заподіяння позивачу моральної шкоди
/а.с.7/, яку останній просить стягнути з
відповідача. Разом з тим, вимог про
захист гідності, честі чи ділової
репутації позивачем не заявлено. При
цьому дії відповідача, які позивач
вважає неправомірними та якими на його
думку останньому заподіяно шкоду, не
пов'язані із діяльністю відповідача
щодо розгляду та вирішення справи .

Відмовляючи у відкритті провадження,
місцевий суд вважав, що спір між
Фермерським господарством «Бурка В.В.»,
яке є юридичною особою та Апеляційним
судом Львівської області підлягає
розгляду в порядку господарського
судочинства.

Однак, такий висновок суду є помилковим
та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13.06.2007 року
№ 8 «Про незалежність судової влади»
виключне право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
з таким предметом.

Згідно положень постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
«Про деякі питання, що виникають у
судовій практиці при прийнятті до
провадження адміністративних судів та
розгляді ними адміністративних
позовів до судів і суддів» зазначено,
що у розумінні положень ч.1 ст.2, п.п.1,7,9
ст.3, ст.17, ч.3 ст.50 КАС України суди та
судді при розгляді ними цивільних,
господарських, кримінальних,
адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

Зазначені положення відповідають
положенням ст.ст. 62,126,129 Конституції
України, відповідно до яких
матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Таким чином, зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій /чи відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
одночасно із оскарженням таких дій/ до
іншого суду, так як це буде порушувати
принцип незалежності судів і заборону
втручання в її вирішення незалежним
судом

У зв'язку з викладеним розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді /суду/, пов'язаних з розглядом
справи /від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання/ нормами ЦПК
України чи іншими законами України - не
передбачено.

Таким чином, висновок місцевого суду
про відмову у відкритті провадження у
зв'язку з тим, що даний спір підлягає
розгляду в порядку господарського
судочинства є помилковим.

Тому постановлена судом ухвала
підлягає до скасування, а дане питання
слід передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Фермерського господарства «Бурка В.В.
задовольнити частково, ухвалу
Личаківського районного суду м. Львова
від 06 червня 2014 року скасувати та
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
В.М. Вакарук

Судді
П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко