У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О., Парінової
І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Тарасівська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області, ОСОБА_6,
управління Держземагенства в
Києво-Святошинському районі,
комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації»
Києво-Святошинської ради Київської
області, про поділ будинку та земельної
ділянки, визнання права власності та
вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5
в особі його представника - ОСОБА_7, на
рішення апеляційного суду Київської
області від 28 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що вона та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2005
року. Під час шлюбу сторони побудували
житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням
Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
січня 2011 року зазначений
будинок поділено між подружжям та
визнано за кожним право власності на 1/2
частину цього будинку. Посилаючись на
те, що спірний житловий будинок не
поділено в натурі та не поділена
земельна ділянка, на якій він
знаходиться, просила поділити будинок
та земельну в натурі.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
12 листопада 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
51/100 частину квартири АДРЕСА_1,
що складається з:

цокольний поверх (підвал): 1-1 (ІІ)
коридор, площею - 4,9 кв.м, вартістю - 13 509
грн 50 коп.; 1-3 (ІІІ) кладова, площею - 3,9
кв.м, вартістю - 10 752 грн 50
коп.; 1-4 (ІV) сходову клітину, площею - 6,4
кв.м, вартістю - 17 645 грн 30 коп.; 1-5
(VІ) приміщення, площею - 7,5 кв. м;
вартістю - 20 678 грн; 1-6 (V)
приміщення, площею - 26,8 кв.м, вартістю -
73 889 грн 50 коп.; 1-7 ( VІІІ)
туалет, площею - 1,3 кв.м, вартістю -
3 584 грн 20 коп.; 1-8 (VІІ)
котельню, площею - 6,2 кв.м, вартістю -
17 093 грн 80 коп.;

перший поверх: 1-9 (1-1) тамбур, площею - 3,2
кв.м, вартістю - 9 749 грн; 1-10 (1-3)
житлова, площею - 30,2 (30,8) кв.м, вартістю -
92 007 грн 20 коп.; 1-11 (1-2)
коридор, площею - 9,7 кв.м, вартістю - 29 552
грн; 1-12 (1-4) вбиральня, площею - 1,4 кв.м,
вартістю - 4 265 грн 20 коп;1-13 (1-5) ванна,
площею - 4,7 кв.м, вартістю - 14 319 грн; 1-14 (1-6)
коридор, площею - 14,3 кв. м, вартістю - 43 566
грн 30 коп.; 1-15 (1-7) житлова, площею -
11,4 кв. м, вартістю - 34 731 грн 20 коп.;
1-16 (1-8) кухня, площею - 28,6 кв. м, вартістю -
87 132 грн 70 коп.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
49/100 частин квартири АДРЕСА_1, що
складається з:

цокольний поверх (підвал): 1-2 (1) гараж,
площею - 46,5 кв.м, вартістю - 128 203 грн 80
коп.;

перший поверх: ганок Ѕ, вартістю - 12 618
грн;

другий поверх: 1-17 (1-1) сходову клітину,
площею - 5,3 кв.м, вартістю - 15 304 грн 20 коп.;
1-18 (1-10) житлова, площею - 22,3 кв.м,
вартістю - 64 393 грн; 1-19 (1-11)
житлова, площею - 14,8 кв.м, вартістю -
42 736 грн 20 коп.; 1-20 шафа, площею
- 3,0 кв.м, вартістю - 8 662 грн 70 коп.; 1-21 (1-12)
санвузол, площею - 4,6 кв.м, вартістю - 13 282
грн 90 коп.; 1-22 (1-9) коридор, площею - 10,1 (14,4)
кв.м, вартістю - 29 164 грн 60 коп.; 1-23 (1-16)
коридор, площею - 3,8 кв.м, вартістю - 10 972
грн 80 коп.; 1-24 (1-13) туалет, площею - 1,5
кв.м, вартістю - 4 331 грн 40 коп.; 1-25 (1-14)
житлова, площею - 16,1 кв.м, вартістю - 46 490
грн 10 коп.; 1-26 (1-15) житлова, площею -
24,0 кв. м, вартістю - 69 301 грн 90 коп.

Залишено у спільній частковій
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ
кожному господарські будівлі і
споруди: огорожу «1» (загальне
користування) вартістю 1 981 грн 50 коп.,
підпірну стінку - 1 710 грн, свердловину
«№ 6» (загальне користування) - 4 656 грн,
вигрібну яму «№ 7» (загальне
користування) - 8 413 грн 50 коп., вимощення
«№ 9» (загальне користування) - 1 311 грн.

Покладено на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних
частинах витрати по виконанню в
існуючій площині забудови будинку
ремонтно-будівельних робіт для
перепланування та переобладнання
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, на окремі ізольовані квартири
з дотриманням вимог нормативної
документації, чинної в галузі
будівництва, що стосується квартир
житлового будинку, згідно з варіантом
№ 1 судової будівельно-технічної
експертизи № 7259/12-43/4710/13 від 7
червня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5
компенсацію за відступ від ідеальної
долі - частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 13
506 грн 80 коп.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на Ѕ
частину земельної ділянки кадастровий
номер :01:012:0029, цільове призначення
- для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Поділено в натурі земельну ділянку,
кадастровий номер :01:012:0029, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
7259/12- 43/4710/13 від 7 червня 2013 року.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 28 січня 2014 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 12
листопада 2013 року в частині поділу
земельної ділянки скасовано та в цій
частині ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі його
представника - ОСОБА_7, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, встановивши фактичні
обставини справи та давши належну
оцінку наявним у справі доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
спірний будинок підлягає поділу в
натурі за першим варіантом висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, оскільки при цьому
варіанті поділу кожному з подружжя
виділяється відокремлена частка
квартири, відступ від арифметичних
часток співвласників у праві власності
є незначним, відповідачу виділяється
гараж з урахуванням наявності у нього
автомобіля. Зазначений варіант поділу
будинку потребує менших витрат на
переобладнання та враховує
розташування жилих і підсобних
приміщень у будинку та можливість їх
належної експлуатації. Доводи
ОСОБА_5 про те, що після припинення
шлюбних відносин з позивачкою він
вклав значні кошти в добудову будинку і
тому йому необхідно виділити
приміщення першого поверху, в судовому
засіданні не доведені.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову в частині поділу в натурі
земельної ділянки, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог в цій частині.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судів та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судами
були дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваних
судових рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в особі його
представника - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
12 листопада 2013 року в
нескасованій при апеляційному
перегляді частині та рішення
апеляційного суду Київської області
від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова