Справа № 461/2578/13
Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/4466/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача -
КС «Християнська злагода» - Верцімаги
О.М., відповідача ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4, відповідача
ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова 15 липня 2013 року у справі за
позовом Кредитної спілки (далі КС)
«Християнська злагода» до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

встановила:

рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 15 липня 2013 року вищевказаний
позов задоволено. Постановлено
стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
користь КС «Християнська злагода» за
боргованість за договором про надання
кредиту № 138/08 від 21 липня 2008 року в сумі
79 704 грн. 97 коп. та судовий збір у розмірі
114 грн. 70 коп.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_3, просить його в частині
стягнення з неї коштів скасувати й
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким відмовити у задоволені позову,
посилаючись на те, що рішення суду
винесене в порушення норм
матеріального та процесуального права.
Так, зокрема, апелянт зазначає, що суд
розглянув справу у її відсутності, не
повідомивши про розгляд справи; суд не
дослідив природу виникнення
заборгованості та у справі відсутній
розрахунок пені; суд стягнув з неї
кошти як з поручителя, хоча порука
припинилася у зв'язку закінчення
строку вимоги до неї як поручителя.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу на підтримання апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів приходить до наступного
висновку.

Задовольняючи вимоги позивача та
стягуючи солідарно з позичальника та
поручителя заборгованість за
кредитним договором, який був
укладений між КС «Християнська
злагода» та ОСОБА_5, суд виходив з того,
що така відповідальність передбачена
кредитним договором та договором
поруки.

Однак повністю з таким висновком
колегія суддів погодитись не може з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам закону рішення
районного суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи КС
«Християнська злагода» 06 березня 2013
року звернувся до суду із зазначеним
позовом та просить стягнути солідарно
з відповідачів на її користь 79 704,97 грн.
На обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що 21 липня 2008 року
між КС «Християнська злагода» та
ОСОБА_5 був укладений Договір про
надання кредиту № 138/08, відповідно до
якого КС надала позичальнику споживчий
кредит в розмірі 25 000,00 грн., що
еквівалентно 4950,5 доларів США, строком
на 24 місяці - з 21 липня 2008 року по 21 липня
2010 року - із сплатою 48% річних. Крім
цього, 21 липня 2008 року між КС
«Християнська злагода» та ОСОБА_3 був
укладений Договір поруки № 138/08,
відповідно до якого поручитель взяла
на себе зобов'язання, що випливають із
Договору кредиту. Посилаючись на те, що
відповідачами не виконуються умови
вищеназваних договорів, внаслідок чого
виникла заборгованість по кредиту, яка
станом на 27 лютого 2013 року становить 79
704,97 грн., просив задовольнити вимоги.

Встановлено, що 21 липня 2008 року між КС
«Християнська злагода» та ОСОБА_5
укладено Договір № 138/08 про надання
кредиту, відповідно до якого КС надала
ОСОБА_5 кредит в сумі 25 000 грн. строком на
24 місяці (з 21.07.2008 р. по 21.07.2010 р.), а
Позичальник зобов'язалась повернути
кредит та сплатити проценти за
користування коштами у розмірі 48
відсотків річних (а.с.5-9).

Відповідно до п.4.2 вказаного Договору
сторонами було погоджено строки та
розміри погашення кредиту та сплати
процентів, які вказані в додатку № 1 до
Договору (графік погашення), тобто
щомісячними платежами (а.с.10).

Крім того, у відповідності до п.8
сторонами була передбачена
відповідальність сторін за
невиконання чи неналежне виконання
умов договору, зокрема п.п.8.2 - у випадку
несплати Позичальником відсотків за
користування кредитом в день, що
визначений в графіку погашення
кредиту, щомісяця. З наступного
календарного дня розмір відсотків за
користування кредитом встановлюється
120 процентів річних.

Видача кредитних коштів позичальнику
підтверджується видатковим касовим
ордером № 5705 від 21.07.2008 р. (а.с.11).

21 липня 2008 р. між КС «Християнська
злагода» та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 138/08, відповідно до
якого поручитель зобов'язалась
солідарно відповідати перед
Кредитором за виконання Позичальником
усіх умов, що передбачені Договором
кредиту (а.с.12).

Розрахунком заборгованості
підтверджується заборгованість по
тілу кредиту в сумі 22 914 грн.41 коп. та по
сплаті відсотків - 56 790 грн. 56 коп. (а.с.15).

Як вбачається із розрахунку
позичальник ОСОБА_5 з листопада 2008 року
перестала сплачувати відсотки в
повному розмірі, які були передбачені
графіком, а з цього ж місяця перестала
сплачувати кошти на погашення тіла
кредиту.

А відтак, стягуючи кошти з
боржника-позичальника районний суд
вірно виходив з норм матеріального
права та доказів, наданих сторонами.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування збитків
та моральної шкоди.

В той же час, задовольняючи вимоги
позивача щодо стягнення в солідарному
порядку заборгованості з боржника та
поручителя, районний суд допустив
порушення норм матеріального права.

У відповідності до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таку ж відповідальність поручителя
передбачено і в Договорі поруки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Під час розгляду справи представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заявив про
застосування строку позовної давності
(а.с.29).

Згідно із частиною четвертою статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Встановлено, що у договорі поруки,
укладеному між сторонами, не визначено
строку дії цього договору, оскільки
зазначено, що дії до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за
Договором.

В той же час, у Договорі кредиту
зазначено, що кредит наданий в сумі 25 000
грн. строком на 24 місяці (з 21.07.2008 р. по
21.07.2010 р.), тобто в пункті 1.1 договору
зазначено кінцевий термін погашення
кредиту - 21 липня 2010 року.

За таких обставин право вимоги до
поручителя про виконання порушеного
боржником зобов'язання щодо повернення
кредиту виникло, починаючи з 21липня 2010
року, та діяло протягом наступних шести
місяців.

Таким чином, рішення суду щодо
стягнення з поручителя заборгованості
за вказаним вище кредитним договором
та договором поруки є незаконним, а
тому підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні вимог.

Посилання апелянта на те, що суд
розглянув справу у її відсутності, не
повідомивши про розгляд справи, не є
підставою для скасування рішення суду
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
інтереси відповідача ОСОБА_3 в судовому
засіданні першої інстанції
представляв її представник - адвокат
ОСОБА_6, який діяв на підставі договору
про надання правової допомоги (а.с.28),
який належними чином був повідомлений
про час та місце розгляду справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням (а.с.43).

У відповідності до ч.4 ст.76 ЦПК України
вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
і цій особі.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309,
ч.2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 15 липня 2013 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_3 на
користь КС «Християнська злагода»
заборгованості за договором про
надання кредиту № 138/08 від 21 липня 2008
року в сумі 79 704 грн. 97 коп. та судового
збору у розмірі 114 грн. 70 коп. скасувати
й ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволені вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.