Справа № 357/8730/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що його мати та
відповідач перебували в шлюбі до 22.09.2004
року, відповідач після розірвання
шлюбу проживає окремо, матеріальної
допомоги не надає, позивач після
досягнення повноліття не працює, є
інвалідом дитинства і потребує
матеріальної допомоги, яку отримує
тільки від матері, оскільки відповідач
в добровільному порядку не бажає
сплачувати аліменти, то позивач
просить суд стягнути з відповідача
аліменти на його користь в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
відповідача довічно.

В суді позивач повністю підтримав
позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що
він має постійне місце роботи, де
отримує заробітну плату за
вирахуванням податків в розмірі біля
2800 грн., з якої сплачує аліменти в сумі
460 грн. щомісячно на утримання дочки
ОСОБА_3 1999 року народження, також він
сплачував аліменти на утримання
позивача до досягнення ним повноліття,
надавав постійно своїм дітям посильну
допомогу, інших доходів він не має,
зараз на його утриманні двоє
малолітніх дітей від другого шлюбу,
його дружина не працює, знаходиться у
відпустці по догляду за дітьми до
досягнення трирічного віку, він не може
сплачувати аліменти на утримання
позивача.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що в задоволенні позову належить
відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є батьком позивача по справі,
відповідач та мати позивача -ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі до
22.09.2004 року, що стверджується копіями
свідоцтв про розірвання шлюбу та про
народження позивача /а.с.3-4/.

З матеріалів справи вбачається , що
позивачу з 04.02.2014 року встановлено
вперше третю групу інвалідності з
дитинства на строк до 01.03.2015 року, що
слідує з копії довідки МСЕК № 0403370
/а.с.5/.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач після розірвання шлюбу з
ОСОБА_4 сплачував аліменти на утримання
двох дітей - сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_3
1999 року народження, після досягнення
повноліття позивачем, відповідач
продовжує сплачувати аліменти на
утримання дочки ОСОБА_3, розмір яких
становить в середньому 466 грн. на
місяць.

Ці обставини стверджуються
поясненнями сторін, довідкою про
доходи відповідача за період з травня
2013 року по травень 2014 року включно з
його місця роботи в ТОВ
«Білоцерківський завод «Трібо» /а.с.20/.

За ст.198 СК України батьки зобов'язані
утримувати своїх повнолітніх
непрацездатних дочку, сина, які
потребують матеріальної допомоги, якщо
вони можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Зазначене зобов'язання, що належить до
аліментних зобов'язань, - це
правовідношення, підставою виникнення
якого є сукупність таких юридичних
фактів: родинний зв'язок батьків і
дітей або усиновлення;
непрацездатність повнолітніх дочки,
сина; потреба зазначених осіб у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати
матеріальну допомогу.

Як вказано вище, відповідач є батьком
ОСОБА_1 1994 року народження.

Щодо критеріїв визначення
непрацездатності позивача та його
потреби у матеріальній допомозі, то
суд вважає за можливе з урахуванням
закріпленого у ч.1 ст.10 СК України
положення про можливість застосування
аналогії закону до сімейних відносин,
не врегульованих цим Кодексом, при
вирішенні даного спору виходити з
критеріїв, закріплених у ч.ч. 3,4 ст.75 СК
України.

Так, непрацездатними вважаються особи,
які досягли пенсійного віку,
встановленого законом, або є
інвалідами 1,2 чи 3 групи.

Позивач з 04.02.2014 року є інвалідом з
дитинства 3 групи на строк на 01.03.2015
року, тобто, згідно приписів закону він
вважається непрацездатним.

Застосовуючи критерії ч.4 ст.75 СК
України, повнолітні непрацездатні
дочка, син можуть бути визнані такими,
що потребують матеріальної допомоги, у
тому разі, якщо їх заробітна плата,
пенсія, інші доходи не відповідають
прожитковому мінімуму, встановленому
законом.

В ст. 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» визначено
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, на рівні
949 грн.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 05.02.2014 року одержує щомісячну
державну допомогу згідно Закону
України «Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам» в розмірі 569 грн.40 коп.
та щомісячну державну адресну допомогу
в розмірі 379 грн.60 коп., всього 949 грн., що
слідує з довідки управління праці та
соціального захисту населення
Білоцерківської міської ради.

Отже, позивач має дохід на рівні
прожиткового мінімуму.

Судом встановлено, що відповідач має
постійне місце роботи, щомісячно
отримує заробітну плату, розмір якої в
середньому становить 3406 грн., що
стверджується довідкою ТОВ
«Білоцерківський завод «Трібо» /а.с.20/.

З цієї заробітної плати відповідач
сплачує аліменти на утримання дочки
від першого шлюбу в розмірі 466 грн., на
що вказано вище в рішенні.

Крім того, 26.06.2014 року у відповідача
народилося двоє дітей від другого
шлюбу з ОСОБА_6: син ОСОБА_7 та син
ОСОБА_8, що слідує з копій свідоцтв про
народження дітей /а.с. 22-23/.

Таким чином, з врахуванням заробітної
плати відповідача за вирахуванням
аліментів, розмір доходу, що
залишається на його сім'ю, становить в
середньому 2940 грн. /3406 грн.- заробітна
плата - 466 грн. -аліменти/, на утриманні
відповідача в цей час перебуває двоє
малолітніх дітей, його дружина, яка не
працює, знаходиться у відпустці по
догляду за дітьми до досягнення
трирічного віку, отже, на кожного члена
сім'ї відповідача дохід буде становити
в середньому 735 грн., що менше навіть
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

А в разі стягнення аліментів з
відповідача на утримання його
повнолітнього сина ОСОБА_5, сім'я
відповідача буде в тяжкому
матеріальному становищі.

Крім того, судом приймаються до уваги
ті обставини, що позивачу згідно
висновків МСЕК про умови та характер
праці протипоказана тільки праця зі
значним фізичним і емоційним
навантаженням, на висоті, біля рухомих
механізмів, що вбачається з довідки
МСЕК, тобто, за станом здоров'я він може
працювати на певних роботах.

Отже, проаналізувавши всі докази, суд
дійшов висновку, що в даному випадку
відсутні підстави для стягнення з
відповідача аліментів на утримання
повнолітнього сина, оскільки згідно
норм діючого законодавства позивач не
вважається таким, що потребує
матеріальної допомоги, і відповідач не
має можливості надавати матеріальну
допомогу.

Позивачем не надано доказів для
обґрунтування своїх вимог, а за
ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 10,75, 198 СК України,
ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко