У х в а л а

28 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Дербенцевої
Т.П., Лесько А.О.,

Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.

розглянувши заяву ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
коштів,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, у якому на підставі ст.
1212 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_4
як безпідставно набуті передані ним
кошти.

Позов обґрунтовував тим, що 11 січня 2000
року ОСОБА_4 отримав від нього грошові
кошти в розмірі 200 000 дол. США у рахунок
майбутнього договору купівлі-продажу
квартир, про що написав розписку.
Сторони домовилися, що після
завершення будівництва відповідачем,
що здійснювалося по АДРЕСА_2, буде
укладено основний договір
купівлі-продажу 1/3 частини побудованих
квартир. У подальшому відповідач
договір купівлі-продажу не уклав,
передані кошти не повернув.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11
вересня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
23 квітня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
безпідставно набуті кошти у сумі 200 тис.
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
еквівалентно 2 249 440 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У порядку забезпечення виконання
рішення накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 травня 2014 року
ОСОБА_4 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою, поданою представником ОСОБА_3,
на рішення апеляційного суду м. Києва
від 23 квітня 2014 року з
підстав, визначених п.5 ч.4 ст. 328 ЦПК
України.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_4 надійшла заява про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 23 квітня 2014 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема, ст. 1212 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах

В обґрунтування заяви посилається на:

- рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 квітня 2011 року
у справі за позовом про стягнення суми
на поновлення та переобладнання жилого
будинку;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 квітня 2014 року
у справі за позовом про повернення
безпідставно отриманих коштів;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
у справі за позовом про повернення
безпідставно отриманих коштів;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014 року
у справі за позовом про повернення
майна, набутого без достатньої
правової підстави;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 червня 2012 року
в справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором;

- постанову Верховного Суду України від
02 жовтня 2013 року у справі за позовом про
повернення безпідставно отриманих
коштів.

Розглянувши заяву, колегія суддів
вважає, що підстави для її допуску до
провадження відсутні, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Крім того, у відповідності до п. 6
згаданої вище постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року, заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК
України, може бути подана за сукупністю
таких умов: судом касаційної інстанції
при розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні і ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Аналіз наведених судових рішень від 13
квітня 2011 року та від 02 квітня 2014 року
не дає підстав для висновку про
наявність, передбачених ст. 355 ЦПК
України, обставин для перегляду
судових рішень у порядку,
встановленому главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки справи розглянуті за
різних фактичних обставин.

В п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» роз'яснено, що
прийняття касаційною інстанцією
ухвали про скасування судових рішень
судів нижчих інстанцій з передачею
справи на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі.

За таких обставин посилання на ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року та від 16
квітня 2014 року, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, не може
здійснюватися, оскільки у них не
висловлено правові позиції щодо
застосування норм матеріального права,
а стосується процесу доказування,
встановлення фактичних обставин, що є
застосуванням норм процесуального
права.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355
ЦПК, можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ;
Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-У.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від
02 жовтня 2013 року, копію якої долучено до
заяви про перегляд та на які також
здійснюється посилання, до зазначеного
вище переліку судових рішень не
відносяться, а отже, на неї і не може
здійснюватися посилання, як на
підтвердження неоднакового
застосування касаційним судом норм
матеріального права.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за
заявою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Т.П. Дербенцева

В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта