22-ц/775/1104/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Козлов Д.О.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової
Л.Л., Гаврилової Г.Л.,
при секретарі - Макаровій
за участю прокурора - Бобришева
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визначення місця проживання
малолітньої дитини разом з матір'ю,
треті особи: ОСОБА_4, Орган опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, Орган опіки та піклування
Торезької міської ради, та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визначення місця проживання
малолітньої дитини разом із батьком,
третя особа Служба у справах дітей
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 23 червня 2014 року,-
01 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення
місця проживання малолітньої дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею за її місцем
проживання в АДРЕСА_2.
В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що з жовтня 2008 року по
жовтень 2013 року вона перебувала у шлюбі
із відповідачем, в якому народилась
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
припинення шлюбних відносин дитина
мешкала разом з нею, останнім часом в
місті Торезі. З батька дитини
стягуються аліменти на утримання
малолітньої доньки. Перешкод у
спілкуванні батька з дитиною вона не
чинила. Однак, 23 березня 2014 року
відповідач протиправно забрав доньку у
неї, перевізши її до міста Маріуполя за
своїм місцем проживання і з цього часу
перешкоджає їй спілкуватися з донькою.
Нею створені усі необхідні умови для
належного розвитку та виховання
доньки, яка більш схильна до матері.
Крім того, вона працює, має стабільний
дохід та місце проживання. У зв'язку з
цим просила суд визначити місце
проживання ОСОБА_5 разом із нею
повернувши їй дитину.
02 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом, який в
подальшому уточнив та в остаточній
редакції позову просив визначити місце
проживання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з ним за адресою: АДРЕСА_1.
На мотивування своїх вимог зазначив, що
ОСОБА_2 протягом 2011-2013 років постійно
перебувала на роботі, не приділяючи
уваги малолітній ОСОБА_5, вихованням
дитини фактично займався він. Нервова
робота матері негативним чином
відображалась на дитині, бо вона
перебувала завжди у поганому настрої
та часто вживала спиртні напої. Таке
ставлення до доньки відобразилось
також на її здоров'ї, яке за час
проживання дитини в м.Торезі суттєво
погіршилось. На теперішній час він
займається вихованням ОСОБА_5, в чому
йому активно допомагає його матір
ОСОБА_4 Враховуючи, що матір не створила
належних умов дитині для її розвитку в
місті Торез, просив визначити місце
проживання доньки разом із ним за його
місцем проживання, бо він належним
чином займається вихованням дитини,
робить все для того, щоб донька себе
відчувала добре, не бажає повертатись
Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м.Маріуполя від 25 квітня 2014 року
об'єднано в одне провадження справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визначення місця проживання дитини з
матір'ю, треті особи: ОСОБА_4, Орган
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, Орган опіки та піклування
Торезької міської ради, зі справою за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини з
батьком, третя особа Служба у справах
дітей Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 23 червня 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця
проживання малолітньої дитини разом із
матір'ю, треті особи: ОСОБА_4, Орган
опіки та піклування
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, Орган опіки та піклування
Торезької міської ради, задоволено.

Визначено місце проживання
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом
із матір'ю дитини, ОСОБА_2, яка мешкає та
зареєстрована АДРЕСА_2.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання малолітньої дитини разом із
батьком, третя особа: Служба у справах
дітей Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач за зустрічним
(відповідач за первісним) позовом
ОСОБА_3 та третя особа на його стороні
ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просять
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким в позові ОСОБА_2
відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3
задовольнити. При цьому посилаються на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Третя особа ОСОБА_4, представники
Органів опіки та піклування
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради і Торезької міської ради в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
судового виклику рекомендованим
листом з повідомленням про вручення, а
також факсимільним повідомленням і
телефонограмами, зареєстрованими у
встановленому порядку в журналі
телефонограм за №1796, витяг з якого
долучений до справи. Органи опіки та
піклування Торезької міської ради і
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради направили суду факсимільні
повідомлення про розгляд справи у
відсутності їх представників. ОСОБА_4
про причини неявки суду не повідомила,
ніяких заяв не подала. Тому, виходячи з
положень ст.305 ЦПК України, колегія
суддів дійшла до висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3, його представника та
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, які
доводи апеляційної скарги підтримали,
просили скаргу задовольнити, рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в позові ОСОБА_2
відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3
задовольнити, заперечення ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_7, які просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін, думку прокурора
Бобришева А.В., який вважає рішення
законним та обгрунтованим, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дітей,
турбуватися про їх здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
забезпечети отримання дітьми
загальної середньої освіти, готувати
до самостійного життя.

Відповідно до ст.155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її гідності. Батьківські права не
можуть здійснюватись всупереч
інтересам дитини.

Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того з ким із них буде
проживати малолітня дитина, спір між
ними може вирішуватися органом опіки
та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.161 СК України суд не
може передати дитину для проживання
тому з батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції «Про права
дитини» від 20.11.1989 року, ч.ч.7,8 ст.7 СК
України усі дії щодо дітей та
регулювання сімейних відносин мають
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20.11.2009 року дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Вона повинна, коли це
можливо, зростати під піклуванням та
відповідальністю своїх батьків, у
всякому випадку в атмосфері любові,
моральності та матеріального
забезпечення. Дитина може бути
розлучена з матір'ю лише при наявності
виняткових обставин.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з 11.10.2008 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами розірвано на
підставі рішення Торезького міського
суду Донецької області від 15.10.2013 року.

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 15.10.2013 року з
ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання
ОСОБА_5, 2009 року народження, на користь
ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки від
заробітку щомісячно до досягнення
повноліття дитини.

Судом також встановлено, що в період
шлюбу сторони проживали в м.Маріуполі,
останнім часом АДРЕСА_1, дитина
відвідувала дошкільний заклад. Після
припинення шлюбних відносин у вересні
2013 року позивачка ОСОБА_2 з донькою
ОСОБА_5 вибула з м.Маріуполя на
проживання до своїх батьків в АДРЕСА_2,
де стала проживати з малолітньою
донькою разом з батьками ОСОБА_8, ОСОБА_9
і бабусею ОСОБА_10

В м.Торез дитина відвідувала
дошкільний навчальний заклад №1 з
21.10.2013 року по 21.03.2014 року, дитина
характеризується позитивно, охайна. В
березні 2014 року відповідач ОСОБА_3 без
дозволу позивачки забрав дитину в
м.Маріуполь за своїм місцем проживання:
АДРЕСА_1, де проживає разом з донькою та
матір'ю ОСОБА_4

З квітня 2014 року дитина відвідує
дошкільний заклад №159 в м.Маріуполі.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_3 від 05.06.2014 року в
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1
створені гарні умови для проживання
дитини, для якої є окрема кімната з
диваном, столом, шафою, комодом,
іграшками та книжками, в даній кімнаті
разом з ОСОБА_10 проживає бабуся дитини
ОСОБА_4 (т.1 а.с.144).

Згідно акту обстеження від 02.06.2014 року
умов проживання ОСОБА_2 в
двоповерховому будинку АДРЕСА_2
створені необхідні умови для розвитку
та виховання малолітньої дитини, для її
проживання та матері є дві окремі
кімнати з усім необхідним:ліжко, стіл,
стільці, тумбочка для білизни. В
кімнаті ОСОБА_10 є комп'ютер, книжкова
шафа, іграшки. В будинку створені добрі
санітарно-технічні умови, наявне все
необхідне облаштування (т.1 а.с.145).

Судом також встановлено, що обидва
батьки дитини працюють, мають
стабільний дохід, за місцем проживання
та роботи характеризуються позитивно,
фізично та психічно здорові.

Згідно довідки ПАТ «ММК імені Ілліча»
від 24.04.2014 року ОСОБА_3 працює в цеху
підготовки составів змінним майстром
виробничої ділянки за п'ятиденним
графіком роботи з 7-00 год. до 15-30 год. з
двома вихідними днями (субота та
неділя) (т.1 а.с.46).

Відповідно до довідки Торезького
міського відділу ГУМВС України в
Донецькій області від 24.04.2014 року
ОСОБА_2 працює на посаді інспектора
слідчого відділу Торезького міського
відділу ГУМВСУ у Донецькій області з
постійним графіком понеділок - п'ятниця
з 8-00 год. по 17-00 год. без заступання на
добові чергування (т.1 а.с.63).

Згідно довідок та характеристик
дошкільних закладів дитина
характеризується позитивно, завжди
охайна та доглянута. В дошкільному
закладі опікувались в основному в
м.Маріуполі бабуся ОСОБА_4 та батько, а в
м.Торезі - мати і бабуся ОСОБА_8 (т.1
а.с.12,62,146,147, т.2 а.с.5,6).

З медичних документів вбачається, що
обидва батьки турбувались про здоров'я
дитини (т.1 а.с.13,37,64,124-127,148).

За висновком спеціаліста-психолога за
результатами обстеження ОСОБА_5,
проведеного на підставі укладеного
договору від 28.03.2014 року між
спеціалістом-психологом ОСОБА_11 та
ОСОБА_3, було виявлено нервове
сприйняття дитиною родини позивачки,
ОСОБА_2, та те, що дитина не відчуває
справжню материнську турботу з боку
ОСОБА_2 висловлюючи бажання бути з
батьком та бабусею, ОСОБА_4, тому
психолог прийшов до висновку, що
доречніше буде визначити місце
проживання ОСОБА_11 разом із ОСОБА_3 (т.1
а.с.39-444).

За консультаційним висновком
психолога ДКДП ОСОБА_12 від 03.04.2014 року в
ОСОБА_5 вбачаються ознаки невротизації,
пов'язані зі стресовими факторами (т.1
а.с.38).

Згідно з висновком
спеціаліста-психолога ОСОБА_13 ОСОБА_5
доброзичливо та з любов'ю відноситься
до обох батьків. Налаштувань дитини
проти когось з батьків не виявлено.
Мати та батько дитини прагнуть до
симбіотичних відносин з донькою,
прагнуть відгородити ОСОБА_5 від
неприємностей життя, відносяться з
любов'ю до доньки. Жоден з батьків не
має відхилень за психічним станом (т.1
а.с.143).

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради Донецької області щодо
визначення місця проживання ОСОБА_5, 2009
року народження, від 16.06.2014 року
колегіальний орган Орджонікідзевської
райадміністрації Маріупольської
міської ради дійшов до висновку про
доцільність визначення місця
проживання ОСОБА_5 разом із матір'ю
ОСОБА_2 (т.1 а.с.139-141).

За таких обставин, виходячи з того, що
обидва батьки дбайливо ставляться до
своєї доньки, ОСОБА_5, відносяться до
неї з любов'ю та турботою, бажають брати
активну участь у її вихованні та
розвитку, що сторони позитивно
характеризуються, працюють та мають
самостійний дохід, створили за місцем
свого проживання усі необхідні умови
для розвитку і виховання доньки, що
ОСОБА_5 не виділяє для себе когось
одного з батьків, бажаючи бути оточеною
увагою їх обох, що дитині не
виповнилось п'яти років, вона є
дівчинкою, що вказує на більшу потребу
у материнській опіці, та, враховуючи
принципи, закріплені в «Декларації про
права дитини» та «Конвенції про права
дитини» про те, що малолітня дитина не
повинна бути розлучена із своєю
матір'ю, суд першої інстанції дійшов до
висновку, що малолітній дитині буде
якнайкраще мешкати разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_2 за її місцем проживання.
Тому суд задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_2 і визначив місце проживання
малолітньої ОСОБА_5 разом із матір'ю по
АДРЕСА_2, а в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_14 про визначення місця
проживання дитини разом з ним за його
місцем проживання відмовив.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та відповідні їм
правовідносини, їм та наданим доказам
дав правильну правову оцінку і
обґрунтовано відповідно до обставин
справи та норм матеріального і
процесуального права, виходячи з
інтересів малолітніх дитини, дійшов
висновку про задоволення позову
ОСОБА_15С і відмовив в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_14

Посилання в скарзі на те, що ОСОБА_15 у
вересні 2013 року самовільно без відома
ОСОБА_14 змінила місце проживання
дитини та вивезла доньку у м.Торез не
може бути підставою для скасування
рішення суду та передачі дитини
батькові, оскільки, як вбачається зі
справи і це не оспорювалось сторонами
такі дії позивачки мали місце після
припинення між подружжям шлюбних
відносин та вибуття позивачки у зв'язку
з цим на постійне місце проживання в
м.Торез в будинок своїх батьків.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачка в м.Торезі недбайливо
ставилась до дитини і що ОСОБА_14 у
березні 2014 року на прохання дитини
привіз доньку до м.Маріуполя, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
ніяких доказів на підтвердження цих
доводів суду не надано, сам відповідач
не заперечував, що у березні 2014 року він
забрав дитину у позивачки супроти її
волі.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд залишив без уваги, що у
вересні-жовтні 2013 року дитина отримала
тяжку психологічну травму, в
результаті самоправних дій її матері
ОСОБА_2, яка обманним шляхом вивезла
дитину до м.Тореза, всупереч інтересам
та бажанням самої дитини, що дитина
вважає себе захищеною саме у сім'ї
батька, та бажає проживати у
м.Маріуполі разом із татом та бабусею
ОСОБА_4, на думку колегії суддів не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду та відмови в задоволенні
позову ОСОБА_15, оскільки сам факт
припинення шлюбних відносин між
батьками є для дитини глибокою
психологічною травмою як і будь-яка
переміна місця проживання. Однак, це не
може бути підставою для розлучення
матері з дитиною, оскільки, у справі не
встановлено виняткових обставин,
передбачених ч.2 ст.161 СК України, які б
виключали можливість проживання
дитини з матір'ю, тому з урахуванням
положень принципу 6 Декларації прав про
дитину, суд першої інстанції правильно
дійшов до висновку про відсутність
підстав для розлучення малолітньої
дитини з матір'ю та обґрунтовано
визначив місце проживання дитини з
позивачкою.

При вирішенні справи суд дослідив всі
надані сторонами та іншими учасниками
процесу докази, дав всім доказав
відповідну оцінку, у тому числі, і
показанням свідків, однак, до уваги їх
не прийняв, оскільки зі змісту показань
свідків не вбачається тих виняткових
обставин, які б виключали можливість
передачі дитини матері.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд залишив поза увагою висновки
психологів щодо психологічного стану
дитини та її прив'язаності до батька,
неправильно відмовив в призначенні
психологічної експертизи для
з'ясування питання щодо психологічного
стану дитини, її прихильності до
батьків та з ким із батьків дитині буде
краще, колегія суддів також вважає
безпідставними. Як вбачається з
матеріалів справи, зі змісту судового
рішення суду, суд дослідив висновки
психологів, врахував їх при вирішенні
спору у сукупності з іншими доказами та
дав оцінку всім наданим доказам у
сукупності відповідно до вимог
матеріального і процесуального права.
Також колегія суддів вважає, що підстав
для проведення судової психологічної
експертизи у справі немає, оскільки
психологічний стан дитини
неодноразово досліджувався
спеціалістами-психологами (т.1
а.с.38,39-40,143), висновки яких сторонами та
третіми особами не оспорювалися та
відповідно до яких між дитиною та обома
батьками наявна прихильність та любов,
більш близький емоційний контакт у
дитини з батьком. Обидва батьки люблять
дитину, проявляють зацікавленість до
її життя та тривогу за дитину.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що суд повно та всебічно
розглянув справу, правильно встановив
обставини справи, та, оцінивши всі
надані докази в їх сукупності,
правильно вирішив справу у
відповідності з вимогами
матеріального права. При цьому,
порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення, не
допустив.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в
межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та доводів
апеляційного оскарження на підставі
доказів, наданих сторонами, які
відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів вважає, що рішення суду
випливає з обставин справи та
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування чи зміни не вбачається, у
зв'язку з чим рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 23 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :

Судді :