Пр.№2/311/583/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі: головуючого - судді
Нікандрової С.О., при секретарі
Єпішиної М.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, про стягнення матеріальної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди, мотивуючи його тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, після
смерті якої залишилося спадкове майно -
квартира АДРЕСА_1. Спадкоємцями за
законом після смерті ОСОБА_4 є позивач,
відповідач ОСОБА_2 і третя особа -
ОСОБА_3, які звернулися з заявами про
прийняття спадщини і отримали
свідоцтва про право на спадщину за
законом в рівних долях по 1/3 частини
квартири кожному. Позивач з 2009 року по
день смерті ОСОБА_4 проживала разом з
нею в спірній квартирі, де доглядала за
нею через поганий стан її здоров'я.
Після смерті ОСОБА_4, позивач продовжує
проживати в спірній квартирі та
доглядати за нею. За життя її матері
ОСОБА_4 за її згоди, нею було поліпшено
спадкове майно - квартира АДРЕСА_1, а
саме: 16.07.2006 року у ПП ОСОБА_5 придбано 2
водяних лічильника на загальну суму 120
гривень, які знаходяться в квартирі;
31.10.2007 року у ПП ОСОБА_11 було придбано
пральну машину автоматичну придбано
пральну машину автоматичну LG WD-80490 NP
вартістю 1680 гривень, водонагрівач Term-80 1
655 вартістю 640 гривень, які знаходяться
в квартирі; 25.05.2009 року у ПП ОСОБА_6 було
замовлено вхідні металеві двері в
квартиру вартістю 1200 гривень; 02.08.2011
року у ТОВ «Віконда» було замовлено
металопластикові вікна і двері
вартістю 4716,00 грн.; 19.08.2011 року на ринку
м.Дніпрорудне придбано матеріали для
ремонту каналізації на суму 455,30 грн.
Крім того, в липні 2014 року під'їздом
будинку, де знаходиться квартира,
прийнято рішення про заміну
каналізаційних труб та труб холодної
води, 12.07.2014 року на ринку м.Дніпрорудне
нею було придбано шланг на суму 19 грн.,
монтажну піну на суму 50 грн., 18.07.2014 року
та 20.07.2014 року придбана труба ,
з'єднувачі та інші матеріали на суму
634,00 грн., 21.07.2014 року сплачено особі, яка
виконувала роботи по заміні труб, їх
вартість в сумі 830 грн. Крім того,
позивач проводила поховання
спадкодавця ОСОБА_4. Так, 06.06.2012 року ПП
ОСОБА_7 було замовлено обряд поховання
матері на суму 3540 грн., 07.06.2014 року ПП
ОСОБА_8 було замовлено поминальний обід
на 40 осіб на суму 1680 грн. Загальна суму
витрат на поховання спадкодавця, з
урахуванням отриманої державної
допомоги на поховання в сумі 2646,56 грн.,
допомоги ЗЗРК в сумі 605,00 гривень,
складає 1968,44 грн. 21.03.2013 року ОСОБА_2
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, проте ніякої участі в
її утриманні, в тому числі оплаті
комунальних платежів, не приймає. За
період з 21.03.2013 року по 23.07.2014 року за
квартиру сплачено 1859,00 грн. квартплати
та 4382,74 грн. вартості опалення, всього
6241,74 грн. На підставі ст.ст.356, 357, 360, 1232 ЦК
України, позивач просить стягнути з
ОСОБА_2 на її користь вартість
поліпшення спадкового майна в сумі 3448,10
грн., витрати на поховання спадкодавця
ОСОБА_4 в сумі 656,15 грн., витрати на
утримання частки майна, що належить
відповідачу, в сумі 2080,58 грн., а також
понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 підтримав
позовні вимоги в повному обсязі з
зазначених в ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_10 позовні вимоги не визнали,
мотивуючи тим, що поліпшення
спадкового майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1, були зроблені на кошти та при
житті спадкодавця ОСОБА_4, вважають, що
норми ст.357 ЦК України не підлягають
застосуванню до цих правовідносин,
оскільки

регулює відносини між співвласниками
майна, а ОСОБА_1 не була власником
квартири. Вимоги про стягнення витрат
на поховання спадкодавця вважають
безпідставними у зв'язку з тим, що
позивач отримала державну допомогу на
поховання з Пенсійного фонду України
та за місцем роботи. Вимоги про
стягнення витрат на оплату комунальних
платежів вважають необґрунтованими у
зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не
проживає в квартирі, а відповідно і не є
споживачем комунальних послуг.

Розглянувши надані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення учасників процесу,
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, після
смерті якої залишилося спадкове майно -
квартира АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1, відповідач
ОСОБА_2 і третя особа - ОСОБА_3, які
звернулися з заявами про прийняття
спадщини і отримали свідоцтва про
право на спадщину за законом в рівних
долях по 1/3 частини квартири кожному.

Відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК України
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість
при покладенні на спадкоємців
обов'язку щодо покриття витрат на
поховання спадкодавця, а саме: такі
витрати повинні бути розумними, що
стосується їхнього розміру та
необхідності здійснення.

Стаття 2 Закону України «Про поховання
та похоронну справу» визначає
поховання померлого як комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечить
законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових
дій розуміється, зокрема, організація
поховання померлого і проведення у
зв'язку з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Зважаючи на зазначені положення
діючого законодавства, суд враховує, що
виходячи із визначення поняття
поховання відповідно до закону до
витрат на поховання можна віднести ті,
які здійснюються з моменту смерті
людини до поміщення труни з тілом у
могилу.

Отже, витрати на проведення
поминального обіду на загальну суму 1680
грн., який проводився після поховання,
не відносяться до витрат на поховання,
відшкодувати які зобов'язаний
відповідач, а відтак стягненню не
підлягають.

Разом з тим, суд приходить до висновку,
що витрати на проведення обряду
поховання в сумі 3540,00 грн. відносяться
до таких, що підлягають відшкодуванню
спадкоємцями.

Як встановлено з досліджених в
судовому засіданні матеріалів позивач
ОСОБА_1 05.06.2012 року отримала в
Управлінні пенсійного фонду України в
Василівському районі допомогу на
поховання ОСОБА_4 в розмірі 2646,56 грн.
(а.п.51), також в червні 2012 року ЗАТ «ЗЗРК»
їй було виплачено допомогу на
поховання ОСОБА_4 в сумі 605 грн.

З урахуванням сум допомоги на
поховання, витрати на проведення
обряду поховання, що залишилися не
відшкодованими складають 288,44 грн., а з
урахуванням 1/3 частки спадкоємця
ОСОБА_2 у спадщині, з нього на користь
ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на
поховання спадкодавця ОСОБА_4 в сумі 96,15
грн.

Відповідно до статті 360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

З наведеної норми вбачається, що в разі
доведеності одним із співвласників
понесення ним витрат на управління,
утримання та збереження спільного
майна, участь у чому (управлінні,
утриманні, збереженні) пропорційно
своїй частці зобов'язаний приймати
інший співвласник, який ухиляється від
свого обов'язку, особа, яка зазнала
втрат, має право на їх відшкодування у
передбаченому законом порядку.
Зокрема, такими способами захисту
права є відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди
(п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно зі ст.179 Житлового кодексу РСР
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до підп. 2 п. 7 Правил
власники квартири зобов'язані
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до положень статті 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» плата за житлово-комунальні
послуги нараховується щомісячно
відповідно до умов договору в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Згідно із ч.3 ст.31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» органи
місцевого самоврядування затверджують
ціни (тарифи) на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Відповідач ОСОБА_2, як співвласник
квартири, має солідарний обов'язок
нести витрати по утриманню і ремонту
зазначеного житлового приміщення, а
оскільки вказаний обов'язок він не
виконував і оплату за нього
здійснювала позивач, на підставі ст. 64
ЖК України, ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст. 360 ЦК України, вимоги
позивача являються обґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України
власність зобов'язує, а відповідно до
ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Враховуючи той факт, що відповідачу
ОСОБА_2 належить 1/3 частини спірної
квартири, останній повинен брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна.

Відповідач ОСОБА_2 у зазначеній вище
квартирі не проживає, витрати на її
утримання не несе, допустимих доказів
на підтвердження того, що саме він, а не
позивач сплачував витрати на утримання
будинку і прибудинкової території за
спірний період часу суду не надав.

Викладене свідчить про те, що
відповідач як співвласник квартири
входив до складу суб'єктів
користування послугами з управління та
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, отже мав
обов'язок по їх оплаті. Зважаючи на те,
що оплата вказаних послуг проводилась
тільки позивачем, остання вправі
вимагати відшкодування понесених нею
витрат відповідачем пропорційно його
частці у спільному майні.

Позивач ОСОБА_1 за період з 21.03.2013 року
по 23.07.2014 року сплатила за квартплату
грошові кошти у розмірі 1859,00 грн.; за
опалення в сумі 4382,74 грн.

Разом за вищезазначені комунальні
послуги позивачем було сплачено
грошові кошти у сумі 6241,74 грн.

Вказані обставини не заперечуються
сторонами, підтверджуються
відповідними доказами, тому суд вважає
їх встановленими.

За змістом ст.ст. 541, 543 ЦК України
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема, у разі неподільності предмета
зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників, так і від будь-кого з
них окремо.

Відповідно до ст.544 ЦК України боржник,
який виконав солідарний обов'язок, має
право на зворотну вимогу (регрес) до
кожного з решти солідарних боржників у
рівній частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Так як, за весь період за
житлово-комунальні послуги сплачувала
тільки позивач, суд вважає, необхідним
стягнути з ОСОБА_2 1/3 частку витрат на
житлово-комунальні послуги в сумі 2080,58
грн., як з співвласника квартири та
солідарного боржника, за вирахуванням
частки, яка припадає на позивача та
іншого співвласника ОСОБА_3

Ст.151 ЖК України визначені обов'язки
власника по забезпеченню схоронності
житлового будинку (квартири), а саме
громадяни, які мають у приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати у порядку прибудинкову
територію.

Як встановлено в судовому засіданні в
липні 2014 року позивачем ОСОБА_1 в
спільній квартирі проведена заміна
каналізаційних труб та труб холодної
води, у зв'язку з чим вона понесла
витрати на придбання шлангу на суму 19
грн., монтажної піни на суму 50 грн., що
підтверджується відповідними

товарними чеками від 12.07.2014 року;
витрати на придбання труб, з'єднувачів
та інших матеріалів на суму 634,00 грн., що
підтверджується відповідними
товарними чеками від 18.07.2014 року та
20.07.2014 року, оплачені роботи по заміні
труб вартість 830 грн., що
підтверджується відповідною розпискою
від 21.07.2014 року.

Зазначені витрати, пов'язані з заміною
каналізаційних труб та труб холодної
води, на загальну суму 1533 грн. також
відносяться до витрат на управління,
утримання та збереження спільного
майна, тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню
1/3 частка зазначених витрат в сумі 511
грн.

Таким чином, загальна сума витрат на
управління, утримання та збереження
спільного майна, що підлягає стягненню
з відповідача ОСОБА_2 складає 2591,58 грн.

Посилання відповідача на те, що позивач
перешкоджає йому потрапити до спірної
квартири і в провадженні суду
перебуває цивільна справа про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вищевказані доводи позивача не
спростовують.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох
або більш осіб з зазначенням часток
кожного з них у праві власності
являється спільною частковою
власністю.

Відповідно до положень ст.357 ЦК України
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом. Якщо розмір
часток у праві спільної часткової
власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.
Співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

З матеріалів справи та пояснень сторін
в судовому засіданні вбачається, що
поліпшення квартири АДРЕСА_1 були
виконані до того часу, коли вона стала
власником частини спірної квартири,
тобто не набула права вимог як власник
майна. З урахуванням наведеного вимоги
позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат,
пов'язаних з поліпшенням спадкового
майна в розмірі 2937,10 гривень
задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір
пропорційно до розміру задоволених
вимог (43,5%) в сумі 105,97 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між
відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом
ОСОБА_10 02.06.2014 року укладено угоду про
надання правової допомоги, на
виконання якої ОСОБА_2 сплатив за
квитанцією до приходного касового
ордеру №2 від 09.06.2014 року 600 грн. за
правову допомогу. Право ОСОБА_10 на
зайняття адвокатською діяльністю
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 від
10.11.2006 року.

Проте, на підтвердження виконаних
робіт згідно вимог п.3.1. Угоди, акт
виконаних робіт та розрахунок
фактичних витрат робочого часу
адвоката на вчинення тих чи інших дій
та із зазначенням конкретно наданих
послуг на зазначену суму при розгляді
справи в суді не надані, а відтак
витрати на оплату правової допомоги
представнику відповідача не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, про стягнення матеріальної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати понесені на поховання ОСОБА_4 в
сумі 96 (дев'яносто шість) гривень 15
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати, пов'язані з утриманням
спільного майна за період з 21.03.2013 року
по 23.07.2014 року в сумі 2591 (дві п'ятсот
дев'яносто одна) гривня 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 105,97 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
С.О.Нікандрова