У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Максимчук З.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

сільського голови -
Момотюка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Дубенського міськрайонного
суду від 27 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Привільненської
сільської ради Дубенського району
Рівненської області, ОСОБА_5 про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 27 червня 2014 року у задоволенні
вказаного позову відмовлено за
безпідставністю.

Вважаючи рішення суду ухваленим із
порушенням норм матеріального та
процесуального права та неповним
з'ясуванням обставин справи, ОСОБА_2
оскаржив його в апеляційному порядку. В
поданій апеляційній скарзі вказує на
порушення норм процесуального права у
зв'язку із залученням до участі в
справі у якості відповідача ОСОБА_5,
адже його права порушені не нею, а
Привільненською сільською радою.
Заперечує висновок місцевого суду про
безпідставність позовних вимог та
пояснює, що на виділеній земельній
ділянці по АДРЕСА_1 будинок будувався
власноруч померлим батьком ОСОБА_6, і
ним же проводилась реконструкція, на
підтвердження чого було надано чеки,
товарно-транспортні накладні та покази
свідків. Доводить, що надання дозволу
ОСОБА_2 на будівництво не є
підтвердженням, що таке будівництво
дійсно ним було проведене. Вказує на те,
що суд не дав оцінки висновку
будівельно-технічної експертизи, яким
підтверджуються доводи позовної заяви.
З наведених підстав просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із безпідставності
позовних вимог та врахував, що спірний
житловий будинок не може бути
спадковим майном, оскільки не доведено
факту належності будинку спадкодавцю.

З даним висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційного суду
погоджується.

Судом встановлено, що позивач та
відповідачка перебували у
зареєстрованому шлюбі з 1986 року по 2008
рік.

________________________________________________________________________
______________________________________________

Справа №2-1467/11
Головуючий у 1
інстанції - Федорова Л.П.

Провадження № 22-ц 787/1704/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме довідки Привільненської
сільської ради №225 від 06.02.2007 року, яка
видану на підставі записів
погосподарських книг с.Привільне, сім'я
ОСОБА_6 складалася з таких осіб: з 1961-1973
року ОСОБА_6, дружини - ОСОБА_7, дочки
ОСОБА_8, сина ОСОБА_2; з 1973 року

по 1985 рік: ОСОБА_6, дружини - ОСОБА_7,
дочки ОСОБА_8, сина ОСОБА_2, дочки ОСОБА_9,
зятя - ОСОБА_10 та внука ОСОБА_11 (а.с.7).

З довідки Привільненської сільської
Ради №381 від 11.10.2012 року встановлено, що
господарство за №325 (1983-1985 роки),
головою якого був ОСОБА_2, належало до
суспільної групи колгоспників,
господарство за №325 (1986-1990 роки),
головою якого був ОСОБА_2., належало до
суспільної групи колгоспника,
господарство за №353 (1991-1995 роки) головою
якого був ОСОБА_2, належало до
суспільної групи робітника,
господарство за №343 (1996-1997 роки) головою
якого рахувався ОСОБА_2, належало до
суспільної групи робітника, з 1997 року
по 2000 рік - до суспільної групи
селянське підсобне господарство. З 2001
року по 2006 рік суспільна група
господарства не визначалося.

Колегія суддів критично оцінює
посилання апеляційної скарги на те, що
спірний будинок будувався власноруч
його батьком, ОСОБА_6, та надані товарні
чеки як доказ купівлі ним будівельних
матеріалів, виходячи із слідуючого.

Матеріали справи містять витяг рішення
виконавчого комітету Привільненської
сільської ради №1/6 від 26.01.1993 року «Про
надання дозволу на будівництво
житлового будинку ОСОБА_2», з якого
вбачається, що саме позивачу ОСОБА_2, а
не його батькові ОСОБА_6, було надано
дозвіл на будівництво житлового
будинку на старому місці в АДРЕСА_1
(а.с.21).

Позивач ОСОБА_2, а не його батько,
зазначений забудовником будинку по
АДРЕСА_1 у паспорті на забудову №194/21
від 19.02.1993 року (а.с.22-23) та у
Генеральному плані забудови (а.с.29).
Саме позивач вказаний споживачем
електроенергії в Акті допуску в
експлуатацію електроустановки від
28.06.1995 року у спірному будинку, а також
замовником - у робочому проекті
газопостачання за 1995 рік на житловий
будинок в АДРЕСА_1 (а.с. 30, 31).

Що ж стосується доводів позивача про
те, що будівництво спірного
будинковолодіння здійснював його
батько, то вони не підтверджені
достовірними та переконливими
доказами, а тому не можуть братись
колегією суддів до уваги.

Так, наявна в матеріалах справи виписка
з рішення №288 від 09.10.1985 року свідчить
про те, що батькові позивача ОСОБА_6
було відведено земельну ділянку під
забудову по АДРЕСА_1 (а.с.159), а виписка
рішення №33 від 13.02.1986 року підтверджує,
що ОСОБА_6 було надано дозвіл на
проведення добудови до будинку та
перепланування кімнат за цією ж
адресою (а.с.160). Окрім того, ОСОБА_6
зазначений забудовником у Державному
акті прийняття закінченого
будівництвом житлового будинку по
АДРЕСА_1 від 28.08.1994 року №418, котрий
будівництвом розпочатий в 1986 році і
закінчений - у 1990 році (а.с.160). За
наведених обставин подані позивачем
чеки і товарно-транспортні накладні не
можуть бути прийняті судом як докази
несення батьком позивача витрат на
будівництво спірного будинку по
АДРЕСА_1, оскільки не містять
відомостей про те, що саме вказані
будматеріали придбавались для
спірного будинковолодіння.

Відповідно до ст.1218 ЦК україни до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщиним і не
припинились внаслідок його смерті.

Враховуючи обставини справи в їх
сукупності та взаємозв'язку, а також
долучені до матеріалів справи докази
та вимоги закону, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про безпідставність вимог
позовної заяви.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності, в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак,
будь-яких доказів, які б заслуговували
на увагу і спростовували висновки суду
особа, яка звернулась із апеляційною
скаргою, суду не надала.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду від 27 червня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді : підпис
Максимчук З.М.

підпис
Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук
Н.М.