Номер провадження: 22-ц/785/3389/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Оверніної О.В., Журавльова
О.Г.,

за участю секретаря судового
засідання Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
особі законного представника ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
власністю, визначення порядку
користування квартирою, вселення,
стягнення грошової компенсації та
збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Київського районного суду
міста Одеси від 5.11.2012 року,

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що йому належить ? частка
квартири АДРЕСА_1. Власниками іншої
частини квартири у частках ? та ? є його
дружина та син - ОСОБА_3 та
неповнолітній ОСОБА_4 Зазначав, що
відповідачі перешкоджають йому у
користуванні власністю. З цих підстав
просив усунути перешкоди у
користуванні належною часткою у
квартирі, виділити йому у
користування кімнату площею 9,4 кв.м,
інші кімнати виділити у користування
відповідачам, допоміжні приміщення
залишити у спільному користуванні,
вселити його до спірної квартири,
стягнути із ОСОБА_3 грошову компенсацію
за недоотриману жилу площу у розмірі 2781
грн.
Рішенням Київського районного суду
міста Одеси від 5.11.2012 року позов
задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 у
квартиру АДРЕСА_1. Визначено порядок
користування квартирою, виділивши
ОСОБА_2 у користування жилу кімнату
площею 9,4 кв.м., відповідачам у
користування жилі кімнати площею 17,1
кв.м та 12,8 кв.м, допоміжні приміщення
залишено у спільному користуванні
сторін. Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_6
усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_2 належною часткою у квартирі. В
іншій частині вимог відмовлено.
Вирішено питання про судовий витрати.

Не погодившись з вказаним
рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу в якій з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ставить питання
про скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити в позові.
Рішенням
апеляційного суду Одеської області від
2 липня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року рішення
апеляційного суду скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду
Одеської області, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ вказав,
що необхідно уточнити позовні вимоги,
перевірити чи володіє позивач іншим
житлом у розумінні ст. 379 ЦК України, чи
не завдасть рішення про відмову у
позові істотної шкоди його інтересам.
На виконання
вказаних вимог, колегія суддів
уточнивши вимоги ОСОБА_2, встановила, що
позивач обґрунтовує свій позов тим, що
спірна квартира є єдиним його житлом,
відповідачі перешкоджають йому у
користуванні ним. Він наполягає саме на
визначенні порядку користування
майном, а не виділення його в натурі.
Згідно інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна, відомості про право
власності на нерухоме майно ОСОБА_2
відсутні.
Необхідно зазначити, що в
ході розгляду справи в апеляційній
інстанції колегія суддів,
задовольняючи клопотання апелянта
неодноразово відкладала розгляд
справи, для можливості скористатися
правовою допомогою, однак апелянт
змінювала своїх представників, при
цьому повторно заявляла клопотання про
відкладення розгляду справи, таким
чином колегія дійшла висновку про те,
що апелянт зловживає своїми
процесуальними правами.

Окрім того суд
надав можливість сторонам вирішити
справу шляхом укладення мирової угоди,
однак позивач заперечував проти цього
наполягав на задоволенні позову.
З огляду на вищевикладене,
вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає відхиленню, з наступних
підстав.
Відповідно до ст. 303
ЦПК України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.
Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні. У
справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі із 7 жовтня 2000 року
по 23 лютого 2010 року. Від шлюбу мають
двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2
належить ? частка квартири АДРЕСА_1 на
підставі рішення апеляційного суду
Одеської області від 21 жовтня 2011 року
(а.с.13).

Власниками іншої частини квартири у
частках ? та ? є його дружина та син -
ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_7 на
підставі рішення апеляційного суду
Одеської області від 21 жовтня 2011 року
та договору купівлі-продажу від 20
червня 2001 року відповідно. (а.с.6).

Спірна квартира
загальною площею 66,1 кв.м, жилою площею
39,3 кв.м складається з трьох кімнат
площею 17,1 кв.м. 12,8 кв.м та 9,4 кв.м. кухні
площею 9,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,6
кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., вбудованої
шафи площею 0,3 кв.м, балкону та лоджії
площею 0,8 кв.м та 3,1 кв.м (а.с. 64-67).

Задовольняючи позовні вимоги
районний суд виходив з того що
відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4
перешкоджають позивачу у здійсненні
ним прав власності та вселення у
належну йому частку квартири.

З висновку судової
будівельної-експертизи №13-03/12 від 05
липня 2012 року, ізольована кімната
площею 9,4 кв.м. відповідає належній
позивачу ? частки в квартирі АДРЕСА_1.
Крім того судовим експертом
запропоновано варіант визначення
приміщеннями зазначеної квартири,
шляхом надання позивачу ОСОБА_2 в
користування кімнату площею 9,4 кв.м., а
відповідачам в користування надати
кімнати площею 17,1 кв.м. та 12,8 кв.м. інші
підсобні приміщення квартири, а саме:
коридор площею 9,5 кв.м.; кухню 9,5 кв.м.;
вбудовану шафу 0,3 кв.м.; ванну площею 2,6
кв.м.; туалет 1,0 кв.м. балкон площею 0,8
кв.м., залишити в загальному
користуванні співвласників.

За таких обставин районний
суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задовленню шляхом вселення
ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1, визначення
порядку користування житловим
приміщенням, шляхом виділення ОСОБА_2 у
користування ізольовану кімнату
площею 9,4 кв.м., а інші кімнати площею 17,1
кв.м. та 12,8 кв.м виділивши в
користування відповідачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, інші підсобні приміщення, а
саме: коридор, туалет, кухню, ванну
кімнату, вбудовану шафу, вбудовану
шафу, балкон - залишити у спільному
користуванні, а також зобов'язанням
відповідачів не перешкоджати у
користуванні виділеною йому кімнатою,
площею 9,4 кв.м. та підсобними
приміщеннями квартири. У стягненні із
ОСОБА_3 грошову компенсацію за
недоотриману жилу площу у розмірі 2781
грн. відмовлено.

Колегія суду погоджується з такими
висновками районного суду. Оскільки,
суд першої інстанції, з'ясувавши
обставини справи та давши належну
оцінку зібраним доказам, дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову ОСОБА_2 Вказані
висновки суду відповідають зібраним у
справі доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює. Так відповідно
до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
За імперативними
приписами ч. 3 ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.
Посилання апелянта на
те, що між нею та позивачем склалися
напружені стосунки, він володіє
незначною часткою квартири, позов є
формою зловживання правом, - не
обґрунтовані, оскільки судом
встановлено, що ОСОБА_2 іншого житла не
має, а вказані апелянтом обставини
не можуть бути підставою для
позбавлення позивача права власності
та житла.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.
Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ч. 1
ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.
Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314,
315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Київського районного
суду міста Одеси від 5.11.2012 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Ю.І.Кравець

Судді
О.В.Оверіна

О.Г.Журавльов