КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/2279/14-ц
Провадження № 2/520/3473/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

за участю секретаря -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом

ОСОБА_2

до Другого Київського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3

про припинення дій постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовом до
Другого Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_3, в якому, з
урахуванням уточнень до позовної
заяви, просить суд припинити дію
постанови Другого Київського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про арешт
44/200 частин домоволодіння, за адресою:
АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_4, АВ №973943
від 14.03.2007року, реєстраційний номер
обтяження 4699472, що зареєстровано
26.03.2007року, припинити дію постанови
Другого Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про арешт 44/200
частин домоволодіння, за адресою:
АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_4, АВ №973943
від 14.03.2007року, реєстраційний номер
обтяження 4706195, що зареєстровано
26.03.2007року, припинити дію постанови
Другого Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 17.03.2007року за
№4648327 при постанові про відкриття
провадження за заявою стягуюча б/н від
01.02.2007року, а також зобов'язати Другий
Київський відділ Державної виконавчої
служби Одеського міського управління
юстиції направити постанови про
припинення арешту майна боржника -
ОСОБА_4 та оголошення заборони на його
відчуження для виконання в
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції в Одеській області.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що він, його
колишня дружина ОСОБА_4 (ОСОБА_4) та його
донька ОСОБА_6 є співвласниками 44/100
частини житлового будинку і земельної
ділянки площею 524кв.м., за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу від 15.07.2004 року,
зареєстрований приватним нотаріусом
ОСОБА_7, запис 3812.

Рішенням Київського районного суду від
20.03.2012року, як зазначає позивач, визнано
за ним право власності на 44/400 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що на примусовому
виконанні у Другого Київського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
знаходилось виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-611/06 Київського районного суду
м. Одеси від 13 грудня 2006року по
цивільній справі № 2-611/06 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про
стягнення боргу за угодою займу,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

На даний час, як зазначає позивач,
виконавче провадження по стягненню
солідарного боргу відносно нього
закрито.

Однак, державним виконавцем Другого
Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Черською О.В. було
винесено постанови АВ№973943 від
14.03.2007року про арешт 44/200 частин
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що
належить його колишній дружині -
ОСОБА_4, реєстраційний номер обтяження
№4699472 від 26.03.2007року та №4706195 від
27.03.2007року.

Крім того, позивач зазначає, що ним
отримана копія витягу про арешт від
17.03.2007року за №4648327 при постанові про
відкриття провадження за заявою
стягувача від 01.02.2007року.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що
накладення арешту на вищевказане майно
безпідставно обмежує його право на
розпорядження цим майном, яке належить
йому на праві приватної власності, та,
тим самим, безпідставно обмежує його
право на реєстрацію власності у
Єдиному державному реєстрі нерухомого
майна рішення Київського районного
суду від 20.03.2012 року, ОСОБА_2 звернувся
до суду із відповідним позовом.

У судове засідання 30.07.2014року позивач
не з'явився, однак від його
представника надійшла заява, в якій
представник позивача просив суд
розглянути справу за його відсутності,
заявлені позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача - Другого
Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 31), у судове засідання
30.07.2014року не з'явився, однак надіслав
на адресу суду лист, в якому просив
розглядати справу без участі
представника відділу.

Третя особа - ОСОБА_3 про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 32), у судове засідання
30.07.2014року не з'явився, заперечення або
письмові пояснення на позовну заяву не
надав.

Враховуючи, що сторони про час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, суд вважає за можливе
розглядати справу за їх відсутності за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні,
17.03.2007року за №4648327 Третьою Одеською
державною нотаріальною конторою, на
підставі постанови про відкриття
провадження за заявою стягувача б/н від
01.02.2007року Другого ДВС Київського
району м. Одеси, було накладено арешт на
нерухоме майно, що належить ОСОБА_4, що
підтверджується витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, що належить ОСОБА_4

З зазначеного витягу також вбачається,
що 26.03.2007року за №4699472 Одеською філією
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, на підставі постанови
державного виконавця Другого ДВС у
Київському районі м. Одеси Черської О.В.
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АВ №973943
від 14.03.2007року було накладено арешт на
44/200 частин домоволодіння, за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Крім того, 27.03.2007року за №4706195 Третьою
Одеською державною нотаріальною
конторою, на підставі постанови
Другого ДВС Київського району м. Одеси
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АВ №973943
від 14.03.2007року, що належить ОСОБА_4

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 20.03.2012року, яке набрало
законної сили 10.01.2013року, було визнано
за ОСОБА_2 право власності на 44/400
частини житлового будинку по АДРЕСА_1,
позначений літерою Г, загальною площею
101,2 кв.м.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що постановами державного виконавця
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Балалайкіною К.В.
про закінчення виконавчого
провадження від 28.02.2014 ВП №41840881, ВП
№41840442, ВП №41840671, ВП №41841100, у зв'язку з
тим, що станом на теперішній час вимоги
виконавчого документу по стягненню
солідарного боргу фактично виконані,
було знято арешт з майна боржника,
накладеного постановою державного
виконавця за №ВП 33232159, знято арешт з
майна боржника, накладеного постановою
державного виконавця за реєстраційним
№4648566, знято арешт з майна боржника,
накладеного постановою державного
виконавця за номером ВП №41841100, за
реєстраційним номером №5273975 (а.с. 7-11).

Крім того, з листа Другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 13.03.2014року за №05-42/3317 вбачається, що
станом на теперішній час вимоги
виконавчих документів про стягнення
грошових коштів з ОСОБА_2 фактично
сплачені, виконавчі провадження
закінченні на підставі п.8 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також у відповідності до ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем знято арешти
відносно ОСОБА_2

Таким чином, суд зазначає, що державним
виконавцем знято усі арешти відносно
ОСОБА_2

Щодо вимог ОСОБА_2 про зняття арешту з
майна його дружини - ОСОБА_4, суд
зазначає, що він не є належним
позивачем у даній справі, оскільки не є
власником вищевказаного майна, а на
підставі ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Щодо рішення Київського районного суду
м. Одеси від 20.03.2012року, яке набрало
законної сили 10.01.2013року, яким було
визнано за ОСОБА_2 право власності на
44/400 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1, позначений літерою Г,
загальною площею 101,2 кв.м., суд зазначає
наступне.

Перелік органів, які здійснюють
державну реєстрацію, порядок
реєстрації, а також порядок ведення
відповідних реєстрів встановлюються
законом.

Згідно положень ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Згідно ч.1, 3 ст. 3 Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004року державна реєстрація прав є
обов'язковою. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Враховуючи вищевказані положення
нормативно-правових актів, суд дійшов
висновку, що спірне майно не належить
позивачу, адже у ОСОБА_2 не виникло
право власності на спірні 44/400 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1, оскільки
це право не було зареєстроване у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, а тому суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
шляхом скасування накладеного на неї
арешту.

Крім того, суд зазначає, що чинне
законодавство не передбачає такого
способу захисту як припинення дії
постанови, а передбачає можливість
суду зняти арешт з майна, або скасувати
постанову державного виконавця.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за необхідне, у задоволенні позову
ОСОБА_2 про припинення дії постанов
Другого Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про арешт майна
боржника відмовити.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 217 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Другого
Київського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_3 про
припинення дій постанов - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
Петренко В. С.