Справа №2/714/202/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р. Герцаївський
районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді Єфтемій С.М.секретар
Онофрей І.К. з участю
позивачаОСОБА_3
представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5
відповідачки
ОСОБА_6
перекладачаОСОБА_7розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Герца Чернівецької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом
про визнання заповіту від 25 серпня 2010
року складеного його тіткою ОСОБА_8 на
користь відповідачки недійсним.

Посилається на те, що 19 листопада 2010
року між ОСОБА_8 та відповідачкою було
укладено спадкові договори предметом
яких були житловий будинок та земельна
ділянка розташовані по АДРЕСА_1,
належні на праві власності ОСОБА_8 За
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, вказані спадкові договори було
розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла. У
встановлений законом строк - 9 жовтня 2013
року, позивач звернувся для оформлення
спадщини до нотаріальної контори,
проте у видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріусом було відмовлено
із-за наявності вищевказаного
заповіту. Вважає, що оскільки за ч.2 ст.
1307 ЦК України такого роду заповіти є
нікчемні, проте наявний спір із
зазначеного, просив суд визнати
оспорюваний заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивач та його
представники підтримали позовні
вимоги з підстав зазначених у позові.

Відповідачка ОСОБА_6 позовні вимоги
позивача не визнала, про що надала суду
письмове заперечення. Вважає себе
законною спадкоємницею за оспорюваним
заповітом, а підстави на які
посилається позивач до вказаних
правовідносин не можуть бути
застосовані, так як вони стосуються
заповітів складених після укладення
спадкових договорів.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представників, допитавши свідка
та дослідивши письмові докази по
справі, встановив наступне.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Право на спадкування
мають особи, визначені в заповіті, а у
випадку відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від неї, право на
спадкування одержують спадкоємці за
законом (ст. 1223 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, 25
серпня 2010 року ОСОБА_8 склала заповіт,
яким на випадок своєї смерті, усе
належне їй майно заповіла ОСОБА_6, тобто
відповідачці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Великосілля
Герцаївського району померла ОСОБА_8
(а.с.6). Відтак, після смерті останньої
відкрилася спадщина.

За матеріалами спадкової справи щодо
майна померлої ОСОБА_8, відповідачка у
встановлений законодавством строк, а
саме 25 лютого 2013 року звернулася до
приватного нотаріуса Герцаївського
районного нотаріального округу
Чернівецької області Опришко С.І. (далі
по тексту нотаріус) із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

Позивач 15 травня 2013 також подав
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_8

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Відтак зазначена норма визначає
об'єктом захисту порушене, невизнане
або оспорене право чи цивільний
інтерес.

Порушення права пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права
виникає невизначеність у праві,
викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або
оспорення суб'єктивного права є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилався на те, що він як спадкоємець
третьої черги за законом має право на
успадкування майна померлої його тітки
ОСОБА_8 Проте, через наявність
оспорюваного заповіту, який в силу ч. 2
ст. 1307 ЦК України є нікчемним, він не
може оформити спадщину, відтак його
слід визнати недійсним.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального
кодексу України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК).

Ураховуючи вищенаведене та беручи до
уваги встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини, суд
приходить до висновку, що оскільки
позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження факту що він є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_8, то
його вимоги про захист свого
порушеного права є безпідставні й
задоволенню не підлягають.

Пояснення свідка ОСОБА_10 як
Лунківського сільського голови
Герцаївського району про обставини, що
позивач є сином рідної сестри померлої
ОСОБА_8 не може слугувати належним
доказом в контексті даної цивільної
справи.

Посилання представника позивача
ОСОБА_4 на те, що нотаріусом прийнято у
позивача заяву про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_8, а відтак останній
має суб'єктивне право на успадкування
після смерті останньої, суд також до
уваги не приймає за обставин, про які
наведено вище.

Враховуючи позовні вимоги позивача,
суд вважає також за необхідне
зазначити, що в контексті ч.2 ст.1307 ЦК
України нікчемним може бути визнаний
лише той заповіт, який складений
відчужувачем після укладення
спадкового договору щодо майна,
вказаного в заповіті, а не щодо
заповіту який був складений до
укладення спадкового договору.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд шляхом
подачі в 10-и денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя