Справа № 2/403/3100/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Кудрявцевої Т.О.

при секретарі
Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи - ОСОБА_2, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, про
визнання права власності на частину
домоволодіння за набувальною давністю,
скасування державної реєстрації права
власності на частину домоволодіння, за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом, зобов»язання виконати певні
дії,

В С Т А Н
О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого з урахуванням
уточнень посилається на те, що згідно
із свідоцтвом про право власності на
спадщину за заповітом, виданим
державним нотаріусом Сьомої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори 11.09.1992 року,
реєстр №1-77524, їй належить ? частини
домоволодіння, розташованого за
адресою м.Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, на
земельній ділянці розміром 540 кв.м.
Співвласником іншої ? частини
вказаного домоволодіння є згідно до
цього ж свідоцтва її пасинок ОСОБА_3,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вказане
домоволодіння було успадковане після
смерті чоловіка позивачки ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На
зазначеній земельній ділянці
розташовані: житловий будинок А-1,
житловою площею 40,6 кв.м., сарай Б, сарай
Ж, вбиральня З, №1-3 споруди, водоколонка
№4, І-мостіння. ОСОБА_3 хоча і був
власником вказаної частини
домоволодіння, проте фактично нею не
користувався, вона одна проживає у
домоволодінні з дня смерті чоловіка,
користується, розпоряджається та
добросовісно володіє ним в цілому,
оплачує комунальні послуги, доглядає
за будинком та здійснює ремонт в
домоволодінні.

ОСОБА_5, посилаючись на те, що вона
безперервно відкрито володіє належною
ОСОБА_3 частиною домоволодіння більше 20
років, просить за набувальною
власністю визнати за нею право
власності на ? частину домоволодіння по
АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську, що
належить ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1
року, скасувати державну реєстрацію
правп власності ОСОБА_3 на вказану
частину домоволодіння.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в
якому просить визнати за нею право
власності на ? частку домоволодіння
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
зобов»язати відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції зареєструвати за
нею право власності на ? частку
зазначеного домоволодіння. Вказаний
позов та позов ОСОБА_1 були об»єднані
судом в одне провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилається на те, що власником
? домоволодіння АДРЕСА_1, є ОСОБА_1,
власником ? частки цього домоволодіння
був її батько ОСОБА_3, померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За життя її батька
ОСОБА_1 перешкоджала йому
користуватися належною йому часткою
домоволодіння та проживати в ньому.
Позивач вказує на те, що після смерті її
батька відкрилася спадщина на ? частину
вказаного домоволодіння, фактичними
спадкоємцями якої є вона та її сестра
ОСОБА_14, яка відмовилася подавати заяву
про прийняття спадщини. Вона ж
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини 30.03.2001
року. Після повторного її звернення
14.05.2013 року до нотаріальної контори їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом з
посиланням на відсутність у неї
правовстановлюючого документу на
спадкове майно. ОСОБА_1 знала, що
володіє майном ОСОБА_3, тому підстави
для задоволення її позову відсутні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 з
представником позовні вимоги
підтримали, проти позовних вимог
ОСОБА_2 заперечували.

В судовому засіданні представники
ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнали, позовні вимоги ОСОБА_7
підтримали.

Представник Дніпропетровської міської
ради в судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись
на те, що підстави для визнання за нею
права власності на частину
домоволодіння за набувальною
власністю відсутні, оскільки вона
знала, що користується майном, право
власності на яке зареєстровано за
ОСОБА_3 Представник не заперечувала
проти позовних вимог ОСОБА_2

В дане судове засідання представник
Дніпропетровської міської ради не
з»явився, про розгляд справи
повідомлявся належним чином, причину
неявки не повідомив.

Представник Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області в судове
засідання не з»явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини суду неявки не
повідомив.

Вислухавши осіб, які з»явилися,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.524 ЦК України в
ред.1960р., положення якого діями на час
виникнення правовідносин, спадкування
здійснюється за законом та по
заповіту.

У відповідності до ч.1,2 ст.549 ЦК України
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) коли він фактично вступив в
управління чи володіння спадковим
майном; 2) коли він подав в державну
нотаріальну контору за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Вказані дії повинні були
здійснені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 525 ЦК України часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця. Згідно до ст.525
цього Кодексу місцем відкриття
спадщини визнається останнє постійне
місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України при
спадкуванні по закону спадкоємцями
першої черги є в рівних долях діти (в
тому числі усиновлені), один з подружжя
та батьки (усиновлювачі) померлого.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін, при
цьому кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено в судовому
засіданні, згідно із свідоцтвом про
право власності на спадщину за
заповітом, виданим державним
нотаріусом Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори 11.09.1992
року, реєстр №1-77524, ОСОБА_1 належить ?
частина домоволодіння, розташованого
за адресою м.Дніпропетровськ, АДРЕСА_1,
на земельній ділянці розміром 540 кв.м.,
за ОСОБА_3 зареєстрована право
власності на ? частину вказаного
домоволодіння.

Вказана частина домоволодіння
була успадкована ОСОБА_1 після смерті
її чоловіка ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, сином якого є ОСОБА_3,
який, відповідно, успадкував ? частину
домоволодіння після смерті батька.

Відповідно до матеріалів справи,
на зазначеній земельній ділянці по
вказаній адресі розташовані: житловий
будинок А-1, житловою площею 40,6 кв.м.,
сарай Б, сарай Ж, вбиральня З, №1-3
споруди, водоколонка №4, І-мостіння.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується записом акту про
смерть №1872, свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1

Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається з належної
йому ? частини спірного домоволодіння
за адресою м.Дніпропетровськ, АДРЕСА_1.

Відповідно до матеріалів спадкової
справи № 256/2001 на ОСОБА_3, заведеної
Сьомою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, у встановлений
законом строк до нотаріальної контори
з заявою від 30.03.2001 року про отримання
спадщини після смерті ОСОБА_9
звернулася лише його донька ОСОБА_10,
яка таким чином фактично прийняла
спадщину після смерті батька, що
відповідає вимогам ст. 549 ЦК України в
редакції 1963 року.

В кінці березня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до Сьомої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
оформлення права на спадщину за
законом після смерті батька ОСОБА_3, в
зв»язку з чим 07.05.2013 року нотаріальною
контрою був направлений на адресу
ОСОБА_1 лист з проханням з»явитися в
нотаріальну контору для з»ясування
наявності у неї правовстановлюючого
документу на спірне домоволодіння.

Постановою Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори від
16.05.2013 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом на ? частку
домоволодіння після смерті її батька
ОСОБА_3 в зв»язку з відсутністю у неї
правовстановлюючого документу на
спадкове майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя
фактично не користувався спірним
домоволодінням, ОСОБА_1 одна проживала
у ньому з дня смерті свого чоловіка та
після смерті ОСОБА_3, сама користується
всім домоволодінням, експлуатує його,
вживає необхідні заходи щодо його
утримання, оплачує комунальні послуги,
доглядає за будинком та здійснює
ремонт в домоволодінні, провела
газопостачання в ньому. Вказане не
заперечували в судовому засіданні
представники ОСОБА_2 та підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, які багато років
знають позивачку, бували у неї вдома.

У своєму позові позивачка ОСОБА_1
посилається на те, що вона
добросовісно, відкрито, безперервно,
більше 10 років, користується ? частиною
домоволодіння, право власності на яке
зареєстровано за ОСОБА_3, і, посилаючись
на положення ч.1 ст. 344 ЦК України,
просить визнати за нею право власності
на вказану частину домоволодіння за
набувальною власністю.

У відповідності до ст. 41 Конституції
України право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України в
ред. 2004 року право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, і вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно до ч.1, 4 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п»яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні
папери набувається за рішенням суду.

Отже, за змістом ч.1, 4 ст. 344 ЦК України,
володіння нерухомим майном повинно
бути відкритим, безперервним на
протязі 10 років та добросовісним,
тобто ця особа не знала і не могла знати
про те, що вона володіє чужою річчю,
тобто обставини, у зв»язку з якими
виникло володіння чужою річчю, не
давали щонайменшого сумніву щодо
правомірності придбання майна.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.344 ЦК
України, обставинами, які мають
значення для справи і які повинен
довести позивач, є такі: майно може
бути об»єктом набувальної власності;
добросовісність та відкритість
володіння, давність володіння та його
безперервність; відсутність інших
осіб, які претендують на це майно;
відсутність титулу (підстави) у
позивача для володіння майном та
набуття права власності.

У даному випадку, судом встановлено, що
ОСОБА_1 було достеменно відомо, що вона
володіє майном - ? частиною вказаного
домоволодіння, право власності на яку
зареєстровано за ОСОБА_3, крім того,
встановлено, що спадкоємець померлого -
ОСОБА_2 претендує на це майно та
фактично прийняла спадщину після
смерті батька.

Також, відповідно до пунктів 1,8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, що діє в ред. з 2004 року, при
розгляді справ про набуття права
власності за набувальною власністю
правила ст.344 ЦК України поширюються на
випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК
набрав чинності з 01.01.2004 року, то
набувальна давність може
застосовуватись для набуття права
власності на майно, володіння яким
почалося не раніше 1 січня 2001 року. У
данному ж випадку володіння ? частиною
домоволодіння розпочалося у ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зважаючи на викладене, підстави для
визнання за ОСОБА_1 права власності за
набувальною власністю на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1, у розумінні ч.1
ст.344 ЦК України, відсутні.

Згідно до ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України в ред. 2004
року спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за
нею права власності на ? частку
домоволодіння АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
підлягають задоволенню, що підлягає
державній реєстрації у відповідному
органі, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні за клопотанням
ОСОБА_1, яка не визнавала позовні вимоги
ОСОБА_2 та піддала сумніву факт її
звернення до Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори з
заявою про отримання спадщини після
смерті батька ОСОБА_3, судом був
досліджений оригінал книги обліку
спадкових справ №24 Сьомої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори (розпочата 03.01.2001,
закінчено 21.11.2001 р.), в якій у запису за №
256 від 30.03.3001 року зафіксоване звернення
ОСОБА_2 з заявою про отримання спадщини
після смерті ОСОБА_3, тому ці доводи
ОСОБА_1 в спростування вимог ОСОБА_2 є
неогрунтованими.

Суд також вважає, що доводи та
посилання ОСОБА_1 на те, що вона,
користуючись всім домоволодінням,
здійснила його поліпшення, на витрати
власні грошові кошти, не можуть бути
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, а можуть
свідчити про її право для звернення до
суду із відповідним позовом про
стягнення витрачених грошових коштів.
Не є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог і
твердження ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 не
проживав у домоволодінні, оскільки він
як власник своєї частини домоволодіння
мав право на свій розсуд володіти та
користуватися ним.

При цьому суд вважає вимоги ОСОБА_2 про
зобов»язання відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції зареєструвати за
нею право власності на ? частку
зазначеного домоволодіння такими, що
не підлягають задоволенню, оскільки
вони є передчасними, т.я. ОСОБА_2 не
надано доказів відмови цим відділом у
здійснені такої реєстрації, а
відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК
України особа може звернутися до суду
за захистом вже порушених своїх прав та
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають
стягненню понесені витрати по справі -
сплачений судовий збір у сумі 229 грн. 40
коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І
Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог до Дніпропетровської
міської ради про визнання права
власності на частину домоволодіння за
набувальною давністю, скасування
державної реєстрації права власності
на частину домоволодіння.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку домоволодіння АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підлягає державній реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені витрати по справі - сплачений
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня його проголошення.

Суддя
Т.О. Кудрявцева