У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа - орган опіки і піклування
Вінницької міської ради, про звернення
стягнення на предмет іпотеки і
виселення з квартири, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Вінницької області від 30 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із указаним позовом,
у якому з урахуванням уточнень просив
звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором; виселити та зняти
з реєстраційного обліку мешканців
квартири.

В обґрунтування позову зазначав, що 29
березня 2007 року між ним та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, згідно
якого

остання отримала кредит у розмірі 45
тис. дол. США зі сплатою 11,04 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення до 27 березня 2017 року. В
рахунок забезпечення виконання
зобов'язань за указаним кредитним
договором, 29 березня 2007 року між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
іпотеки, за умовами якого остання
передала в іпотеку банку належну їй
квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку із
порушенням позичальником умов
договору та неналежним виконанням
зобов'язань, станом на 10 січня 2013 року
утворилася заборгованість за
кредитним договором у розмірі 50 706,22
доларів США, з яких: 22 937,69 доларів
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 3 780
доларів США - заборгованість по
комісії, 23 988,53 доларів США - пеня за
прострочення виконання зобов'язань.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 березня 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 30 травня 2014 року
рішення місцевого суду скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено частково. В
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 29 березня 2007
року у розмірі 50 706,22 дол. США, що
становить 405 142 грн 69 коп. звернуто
стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені
ОСОБА_4 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
проведенням дій щодо коригування
технічної документації відповідно до
поточного стану нерухомості, її
перепланування та перебудови, з
проведенням дій щодо оформлення та з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами дій, необхідних для продажу
предмету іпотеки. Встановлено
початкову ціну реалізації предмета
іпотеки в розмірі 285 636 грн. Виселено
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1. В
решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення місцевого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягає частковому
задоволенню, керуючись при цьому
нормами ст. ст. 526,
1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 38-40 Закону
України «Про іпотеку», ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити
оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 30 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник