УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Наумчука М.І.,
Савченко В.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного
підприємства «Нива В.Ш.», Головного
управління юстиції у Херсонській
області, ОСОБА_6, третя особа: публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», про визнання протоколів та
актів про проведення прилюдних торгів
недійсними, визнання торгів
недійсними, визнання свідоцтва про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів недійсним, скасування запису
про державну реєстрацію права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 5 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом.
Зазначали, що в ході примусового
виконання державним виконавцем ВДВС
Суворовського РУЮ м. Херсона рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 8 вересня 2009 року про
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9
солідарно на користь ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованості за
кредитним договором у розмірі 181267 грн 64
коп., 22 березня 2011 року був складений
акт опису і арешту Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, а 13 травня
2011 року акт опису і арешту Ѕ частини
цієї ж квартири, що належить ОСОБА_3
Позивачі зазначали, що державний
виконавець їх повідомив про початкову
ціну для продажу квартири на відкритих
торгах, дату їх проведення. Перші торги
не відбулися, а переможцем повторних
торгів 20 лютого 2013 року став їх єдиний
учасник - ОСОБА_6 Оскільки вважають, що
торги відбулися з порушення Закону
України «Про виконавче провадження» і
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, просили задовольнити позов.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 5 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 13 березня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просять оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що згідно, з
протоколами № 2212522 і № 2212523 від 20 лютого
2013 року були проведенні прилюдні торги
з реалізації нерухомого майна, яке
належить ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а саме
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, про що
було складено державним виконавцем
акти про реалізацію предмета іпотеки
від 22 лютого 2013 року.

22 лютого 2013 року приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 видано свідоцтво ОСОБА_6
про право власності на зазначену
квартиру.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно, право
власності ОСОБА_6 на спірну квартиру
зареєстровано 22 лютого 2013 року.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що правомірність накладення
арешту на квартиру, належну позивачам,
встановлено судовими рішеннями, а
відтак спростовує твердження останніх
щодо порушення вимог законодавства при
зверненні стягнення на нерухоме майно,
що є предметом іпотеки під час
примусового виконання рішення суду про
стягнення кредитної заборгованості,
участь одного учасника у прилюдних
торгах не є порушенням порядку, що
випливає із положень ст. 45 ЗУ «Про
іпотеку», а зазначення даної норми у
протоколах торгів не є підставою
вважати порушення процедури
оформлення результатів торгів та прав
позивачів; як не є істотним порушенням
та не привело до порушення прав
позивачів проведення повторних
прилюдних торгів менш ніж у місячний
строк.

Однак з такими висновками суду
повністю погодитися не можна.

Порядок реалізації арештованого майна
передбачено Законом України "Про
виконавче провадження" та Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 (далі - Тимчасове положення).

Відповідно до п. 7.1 Тимчасового
положення (у редакції, чинній на момент
проведення прилюдних торгів) у разі
відсутності покупців або наявності
тільки одного покупця прилюдні торги
вважаються такими, що не відбулися.

Суди в порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК
України вказаних положень не
врахували, не звернули уваги на те, що
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки не ухвалювалося, за
наявності на виконанні у державній
виконавчій службі виконавчого листа
про стягнення заборгованості та при
відсутності рішень про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
реалізація майна повинна проводитися в
загальному порядку передбаченому
Тимчасовим положенням, а не відповідно
до ст. 45 Закону України «Про іпотеку»,
згідно якої торги можуть проводитися
за наявності одного покупця. Ця норма
підлягає застосуванню при проведенні
торгів по реалізації переданого в
іпотеку майна при зверненні на нього
стягнення у порядку та спосіб,
передбачений цим Законом.

Крім того, зазначаючи про порушення
Тимчасового положення про проведення
торгів за наявності менше двох
покупців, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що позивачем обрано
невірний спосіб захисту порушених
прав, оскільки таке порушення тягне за
собою правові наслідки у вигляді
визнання таких торгів такими, що не
відбулися.

Проте вказаний висновок є помилковим.

Тимчасовим положенням визначено, що
прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення - в редакції
діючій на момент проведення прилюдних
торгів), та передбачені певні правила
проведення цих торгів.

Виходячи з аналізу правової природи
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в продажу
майна, тобто в забезпеченні переходу
права власності на майно боржника до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак - правочином.

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що
оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК
України, підставами недійсності
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину є недодержання вимог
закону в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Таким чином, суди у достатньому обсязі
не визначилися з характером спірних
правовідносин та нормою, яка підлягала
до застосування, не звернувши уваги на
вищенаведені вимоги закону та дійсні
обставини справи дійшли передчасного
висновку про те, що відсутні підстави
для задоволення позовних вимог.

Неправильне застосування норм
матеріального права і зазначені
порушення норм процесуального права
(ст. 10, 60, 179 ЦПК Ураїни) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому оскаржувані
рішення не можуть вважатись законними
і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 5 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 13 березня 2014 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: В.І. Амелін Т.П.
Дербенцева М.І. Наумчук
В.О. Савченко