Справа №577/1783/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Галян С. В.Номер провадження
22-ц/788/1304/14 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 30 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и
л а :

Рішенням суду від 30 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
зареєстрований 25 січня 2014 року у
Відділі державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Конотопу
реєстраційної служби Конотопського
міськрайонного управління юстиції у
Сумській області, актовий запис № 22.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено
прізвище ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог з
тих підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

25 січня 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували
шлюб у Відділі державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Конотопу реєстраційної служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції у Сумській області,
актовий запис № 22 (а.с.3).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що сторони не
живуть сімейним життям з лютого 2014
року, між ними втрачено почуття поваги
і любові один до одного, відсутнє
взаєморозуміння. Суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що
збереження сім'ї в такому разі
суперечило б інтересам позивача .

Колегія суддів вважає, що у суду першої
інстанції були підстави для
задоволення позову, а доводи
апеляційної скарги про протилежне не
можна визнати обґрунтованими. При
цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Статтею 110 СК України передбачається,
що позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Аналіз статті 111 СК дає підстави для
висновку про те, що закріплена у
коментованій статті норма є
диспозитивною, оскільки суд
зобов'язаний вживати заходів щодо
примирення подружжя лише у тому
випадку, якщо це не буде суперечити
моральним засадам суспільства. Тобто, у
випадку виявлення обставин або фактів,
які свідчать про неможливість
збереження шлюбу з позицій моралі та з
позицій інтересів подружжя або їх
дітей, суд повинен уникати формалізму
та не надавати строку на примирення.
Диспозитивність норми підкреслюється
і у постанові Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", в якій зазначається, що
вжиття заходів щодо примирення
подружжя є правом суду, а не його
обов'язком.

Згідно ст. 112 СК України 1. Суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя. 2. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

З пояснень відповідачки у судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вбачається, що позивач проживає у
двокімнатній квартирі, є її власником;
розлучився з першою дружиною біля 10
років тому, має сина, який проживає в
Російській Федерації.

Відповідачка проживає у кімнаті
гуртожитку, має двох доньок 1985 та 1987
років народження.

Відповідачка також пояснила, що з
ОСОБА_4 вона познайомилась у жовтні 2013
року, позивач запропонував їй
зареєструвати шлюб, посилаючись на те,
що розраховує на її матеріальну
підтримку, допомогу у веденні
господарства, догляді за ним. Однією
сім'єю з відповідачем вона прожила з
01.01.2014 р. по 15.04.2014 р. Після того, як до неї
на декілька днів приїхала донька з
онуками, позивач "виставив" її з
квартири. Заперечуючи проти розірвання
шлюбу, відповідачка посилалась на те,
що у квартирі позивача залишились її
особисті речі, а також належне їй майно:
пральна машина і т.і.

З матеріалів справи вбачається, що 10
квітня 2014 року ОСОБА_4 подав позовну
заяву про розірвання шлюбу. На
обґрунтування позову посилався на те,
що на протязі сумісного проживання
виявилась несхожість характерів та
поглядів на життя між ним та
відповідачкою, в даний час між ними
склались напружені взаємовідносини, що
негативно відображається на стані його
здоров'я. Крім того, зазначав, що не
проживає з відповідачкою однією сім'єю,
спільного господарства вони не ведуть,
сім'я розпалась остаточно і збережена
бути не може.

З довідки Конотопської центральної
районної лікарні від 14.07.2014 р.
вбачається, що ОСОБА_4 має гостре
порушення мозкового кровообігу по типу
ішемії з правобічним геміпарезом;
гіпертонічну хворобу ІІ, ступінь 2,
ризик 4; цукровий діабет, тип ІІ
середнього ст. тяжкості,
субкомпенсований; ІХС; дифузний
кардіосклероз.

В своїх запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_4 посилається на те, що в
даний час хворіє і не бажає в
подальшому підтримувати з
відповідачкою сімейні відносини та не
бажає, щоб вона була його спадкоємицею.

Приймаючи до уваги наведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
наявність підстав для задоволення
позову, оскільки подальше спільне
життя сторін і збереження їх шлюбу
суперечить інтересам позивача.

Доводи апеляційної скарги про наявні у
ОСОБА_3 до позивача претензії майнового
характеру не можуть бути підставою для
скасування рішення та відмову у
задоволенні позову, оскільки це
суперечить вимогам діючого
законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції були повно та всебічно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів-

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 30 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -