У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 22
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 22
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
20 січня 2008 року з ОСОБА_4 укладений
кредитний договір, за умовами якого
відповідач отримала кредит у розмірі 3
тис. грн, у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом 24 %
річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Взяті на
себе зобов'язання ОСОБА_4 не виконала, у
зв'язку з чим виникла заборгованість за
кредитним договором у розмірі 23 702 грн 15
коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за кредитним
договором у розмірі 23 702 грн 15
коп.

Рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від
22 січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 22 квітня
2014 року, у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
й процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку, що строк позовної давності за
вимогами про стягнення грошових
коштів, перерахованих на платіжну
картку, сплив, а відповідач заявила про
застосування позовної давності (а.с. 84),
що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у позові.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від
22 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 22 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта