№2/638/433/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

27 червня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Задорожного
М.І.

при секретарі: Жупник Ю.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, Шоста Харківська нотаріальна
контора про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на спадкове
майно та поділ житлового будинку в
натурі,

враховуючи те, що для написання повного
тексту рішення необхідно певний час,
суд вважає за можливе, відповідно до ч.3
ст. 209, ч.1 ст. 218 ЦПК України,
оголосити вступну та резолютивну
частини рішення.

З повним рішенням суду особи, які
беруть участь у справі, можуть
ознайомитись протягом п'яти днів після
проголошення в судовому засіданні
вступної та резолютивної частин
рішення.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, Шоста Харківська нотаріальна
контора про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на спадкове
майно та поділ житлового будинку в
натурі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хар ківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

Справа №2011/16242/12

№2/638/433/14

РІШЕННЯ

Іменем України

27 червня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Задорожного
М.І.

при секретарі: Жупник Ю.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, Шоста Харківська нотаріальна
контора про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на спадкове
майно та поділ житлового будинку в
натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому просить визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 13 жовтня 1984
року Шостою Харківською державною
нотаріальною конторою,
зареєстрованого в реєстрі за №3-20, на
ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4; Визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, виданого 19 січня
2011 року Шостою Харківською державною
нотаріальною конторою (спадкова справа
№522/2010) та зареєстрованого в реєстрі за
№1-109, на ім'я ОСОБА_5; Визнати недісним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 19.11.2012 року Шостою
Харківською державною нотаріальною
конторою, зареєстрованого в реєстрі за
№1-1990, на ім'я ОСОБА_6; Визнати за ОСОБА_1
(податковий номер НОМЕР_1) право
власності на 1112 частину житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель. Що знаходиться в
АДРЕСА_1; Стягнути судовий збір в сумі
560,00 грн., сплаченого позивачем, з
ОСОБА_6 на користь позивача; Стягнути з
ОСОБА_6 всі судові витрати, пов'язані з
розглядом справи, зокрема вартість
експертизи та послуги адвоката.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовуює тим, що позивач ОСОБА_7, є
рідною донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_2. Крім
неї, у батьків був син та рідний брат
позивача ОСОБА_4. Батьки перебували у
зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу
батьки придбали житловий будинок
АДРЕСА_1. Право власності було
оформлено на батька, ОСОБА_8, на
підставі договору про право побудови
та безстрокового користування
земельною ділянкою, що був посвідчений
Першою Харківською державною
нотаріальною конторою 4 листопада 1954
року за реєстровим № 4-7119, та
зареєстрованого Харківським міським
бюро технічної інвентаризації 2 серпня
1984 року за № 53126. Зазначений житловий
будинок, був спільною сумісною
власністю.

Вся сім'я позивача проживала в цьому
будинку, тобто батьки, позивач та її
брат, кожен з них був зареєстрований в
ньому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько, ОСОБА_8, помер,
про що свідчить свідоцтво про смерть
НОМЕР_2 від 13.01.1960 року.

На момент його смерті в
домоволодінні були зареєстровані його
дружина ОСОБА_2, позивач та її брат. На
момент смерті батька позивачу
виповнилося 11 років, її братові - 14
років.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася
спадщина у вигляді 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, яка йому
належала на праві власності на момент
відкриття спадщини. У рік смерті
батька, 1960, до уповноважених органів їх
мати не зверталася ні від власного
імені та в своїх інтересах, ні в
інтересах своїх малолітніх дітей з
заявою прийняття спадщини. Фактично
вступили у спадщину та управління
спадковим майном особи, які були там
зареєстровані, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_9
(ОСОБА_7 на час звернення до суду,
донька) та ОСОБА_4 (син померлого та брат
позивачки). Зазначені обставини
підтверджені записами у будинковій
книзі.

У 1973 році позивач уклала шлюб, змінила
прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_1, та
переїхала на інше місце проживання
разом зі своїм чоловіком.

Як їй стало випадково відомо у 2011 році,
коли вона оформляла спадщину після
померлої у ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері,
ОСОБА_2, у 1984 році мати та брат отримали
свідоцтво про спадщину за законом
після померлого батька на двох у рівних
частках, як дружина та син спадкодавця.
Відповідно до цього свідоцтва її мати
та брат оформили на спадкове майно на
свої ім'я по 1/4 частки житлового будинку
(в рівних частках на половину
домоволодіння). Позивач вважаю, що це
була помилка нотаріуса Шостої
Харківської державної нотаріальної
контори, яка не помітила запис в
будинковій книзі про її прописку у
спірному будинку на час відкриття
спадщини, а мати та брат не були
обізнані на законодавстві.

Отже, при видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріусом не було враховано,
що неповнолітня (на час відкриття
спадщини) позивачка також фактично
прийняла спадщину.

В 1983 році як дружина брата позивача,
ОСОБА_4, у спірний будинок була
зареєстрована відповідач по справі,
ОСОБА_6

В ІНФОРМАЦІЯ_3 брат позивача ОСОБА_4
помер. Оскільки у 1984 році не вірно було
нотаріусом оформлено свідоцтво про
право на спадщину, то помилково стало
вважатися що їхні частки склали по 1/8
від відкритої за братом спадщини (тобто
від 1/4 частки домоволодіння замість від
1/6 частки). Отже, виходячи зі здійсненої
нотаріусом помилки у 1984 році, мати
позивача стала власницею після смерті
батька та свого сина 7/8 частки
житлового будинку, а відповідачка - 1/8
частки будинку.

У ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача,
ОСОБА_2, яка склала 12.05.2005 року на її ім'я
заповіт.

Позивач зазначив що, між спадкоємцями
померлих батька, ОСОБА_8, брата ОСОБА_4,
та мати, ОСОБА_2, ідеальні частки
повинні бути розподілені таким чином:

- ОСОБА_1, позивачці, замість 7/8
часток після смерті матері за
заповітом повинно належати: 2/12
домоволодіння після смерті у 1960 році
батька в порядку спадкування за
законом + 9/12 після смерті матері в
порядку спадкування за заповітом (6/12
(1/2) частка у спільній сумісній
власності майна набутого за час шлюбу з
померлим чоловіком + 2/12 (або 1/6) частки
після смерті чоловіка + 1/12 частки після
смерті сина ), всього 11/12;

- ОСОБА_6, відповідачці, замість 1/8
частки домоволодіння повинно належати
1/12 частки домоволодіння.

Саме на такі частки спадкоємці повинні
отримати свідоцтва про право власності
в порядку.

Позивач вважає, що її право власності
порушено і підлягає захисту в судовому
порядку на підставі наступних норм
матеріального права.

Представники позивача ОСОБА_5,
ОСОБА_11, які діють на підставі
довіреності, у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_12, яка
діє на підставі договору про надання
правової допомоги, у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити у їх задоволенні,
посилаючись на те, що після того, як
позивачу виповнилось 18 років, вона до
нотаріальної контори для оформлення
спадщини після смерті батька не
зверталась. Згідно строку позивної
давності, позивачка таке право
втратила. За всі 50 років після смерті
батька позивачка спірною частиною
домоволодіння не користувалась, нею не
цікавилась, її не підтримувала, податки
за неї не сплачувала.

Представник відповідача Шостої
Харківської державної нотаріальної
контори у судове засідання не з'явився,
надав до суду запереченням в якому
просить розглядати справу за
відсутністю представника.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судовим розглядом встановлено, що
позивач ОСОБА_7, є рідною донькою ОСОБА_8
та ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтво про народження (а.с. 32).

Крім неї, у батьків був син та рідний
брат позивача ОСОБА_4, що
підтверджується матеріалами справи.

Батьки позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується посвідкою про шлюб від
27.08.1945 року (а.с.18).

В період шлюбу батьки позивача
придбали житловий будинок АДРЕСА_1.
Право власності було оформлено на
батька, ОСОБА_8, на підставі договору
про право побудови та безстрокового
користування земельною ділянкою, що
був посвідчений Першою Харківською
державною нотаріальною конторою 4
листопада 1954 року за реєстровим № 4-7119,
та зареєстрованого Харківським
міським бюро технічної інвентаризації
2 серпня 1984 року за № 53126 (а.с. 59-60).

На момент його смерті в
домоволодінні були зареєстровані його
дружина ОСОБА_2, позивач та її брат. На
момент смерті батька позивачу
виповнилося 11 років, її братові - 14
років.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася
спадщина у вигляді 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, яка йому
належала на праві власності на момент
відкриття спадщини. У рік смерті
батька, 1960, до уповноважених органів їх
мати не зверталася ні від власного
імені та в своїх інтересах, ні в
інтересах своїх малолітніх дітей з
заявою прийняття спадщини. Фактично
вступили у спадщину та управління
спадковим майном особи, які були там
зареєстровані, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_9
(ОСОБА_7 на час звернення до суду,
донька) та ОСОБА_4 (син померлого та брат
позивачки). (а.с. 12-17).

У 1983 році у спірний будинок була
зареєстрована та проживає по
теперішній час відповідач по справі
ОСОБА_6, яка є дружиною померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4

У 1973 році позивач уклала шлюб, змінила
прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5, про що
свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 33), та
переїхала на інше місце проживання, що
підтверджується записами у будинковій
книзі.

З листа Харківського обласного
державного нотаріального архіву від
07.04.2014 року за №998/01-21, вбачається, що за
наявними архівними даними, згідно з
записами в алфавітних книгах обліку
спадкових справ за 1960-1993 роки та книзі
обліку та реєстрації спадкових справ
за 1984 рік. матеріалами наряду
«свідоцтва про право на спадщину» за 1984
рік Шостої Харківської державної
нотаріальної контори, після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, який проживав
за адеосю: АДРЕСА_1: 13.10.1984 року до Шостої
Харківської нотаріальної контори з
сумісною заявою про видачу свідоцтв
про право власності та про право на
спадщину за законом звернулися ОСОБА_2
та ОСОБА_4 Їх заяву було прийнято,
зареєстровано в книзі обліку та
реєстрації спадкових справ 13.10.1984 року
за порядковим номером 928 та заведено
спадкову справу №657/1984.

13.10.1984 року державним нотаріусом Шостої
Харківської державної нотаріальної
контори ОСОБА_13 були видані: за
реєстром №3-18 свідоцтво про право
власності на половинну частку в
спільному майні подружжя, що в цілому
складається з ЖИЛОГО БУДИНКУ з
надвірними будівлями АДРЕСА_1, який
належав померлому на підставі договору
на право забудови та безстрокового
користування земельною ділянкою,
посвідченого першою Харківською
державною нотаріальною конторою 04.11.1954
року за реєстром №4-7119, зареєстрованого
Харківським міським бюро технічної
інвентаризації 02.08.1984 року під №53126.

Свідоцтво видано дружині померлого
ОСОБА_2. За реєстровим номером 3-20
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ПОЛОВИНУ ЖИЛОГО БУДИНКУ
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівль. Свідоцтво видано
дружині померлого ОСОБА_2 та сину
померлого ОСОБА_4 що спадкують в рівних
частках кожний.

Позивач зазначила, що у 1984 році не вірно
було нотаріусом оформлено свідоцтво
про право на спадщину, вважає що це
була помилка нотаріуса Шостої
Харківської державної нотаріальної
контори, яка не помітила запис в
будинковій книзі про її прописку у
спірному будинку на час відкриття
спадщини.

Позивач з моменту досягнення нею
повноліття мала право на звернення з
відповідними вимогами до
уповноважених органів, однак позивачем
не надано суду доказів того, що вона з
моменту досягнення нею повноліття,
зверталась до нотаріальної контори для
оформлення спадщини після смерті
батька або до інших уповноважених
органів.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року про судову практику у справах про
спадкування: відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилась не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Відповідно до ст. 71 ЦК Української РСР
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Строк позовної давності, передбачений
ЦК Української РСР позивачем
пропущений, тому вона втратила право
звернення з відповідними вимогами до
суду.

Згідно до ст. 80 ЦК Української РСР
закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 80 ЦК Української РСР, 15, 30, 217, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, Шоста Харківська нотаріальна
контора про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на спадкове
майно та поділ житлового будинку в
натурі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хар ківської області через
Дзержинський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя