Провадження № 2/755/5477/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу та позовної заяви ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1
про розірвання шлюбу та позовна заява
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали поданої заяви,
вважаю, що заява не підлягає розгляду в
судах у порядку цивільного судочинства
з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального
кодексу України здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Згідно положення ч. 1 ст. 26 Цивільного
процесуального кодексу України, у
справах позовного провадження особами,
які беруть участь у розгляді справи, є
сторони, треті особи, представники
сторін і третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 Цивільного
процесуального кодексу України, у
порядку окремого провадження
розглядаються також справи про
розірвання шлюбу за заявою подружжя,
яке має дітей.

Справи окремого провадження суд
розглядає за участю заявника і
заінтересованих осіб. (ч. 4 ст. 235
Цивільного процесуального кодексу
України)

Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного
процесуального кодексу України, не
допускається в одне провадження вимог,
які підлягають розгляду за правилами
різних видів судочинства, якщо інше не
встановлено законом.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 та позивачка ОСОБА_2
звернулись до суду з позовними заявами
про розірвання шлюбу.

Так, на підставі вищенаведених норм
діючого процесуального законодавства
України, до суду з позовом про
розірвання шлюбу може звернутись один
із подружжя, зазначивши стороною спору
позовного провадження, тобто
відповідачем по справі, другого з
подружжя, або мають право звернутись до
суду із заявою про розірвання шлюбу
обоє подружжя, які мають неповнолітніх
дітей, за наявності обопільної згоди
щодо розірвання шлюбу, як заявники у
порядку окремого провадження, за
правилами Розділу IV „Окреме
провадження" Цивільного
процесуального кодексу України.

Разом з тим, у порушення статті 16
Цивільного процесуального кодексу
України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до
суду із позовами про розірвання шлюбу у
якості позивачів за завами про
розірвання шлюбу, що передбачена у разі
звернення подружжя із заявою про
розірвання шлюбу в окремому
провадженні, що, відповідно, позбавляє
суд можливості відкриття провадження у
справі, оскільки позивачами не обрано
процесуальне провадження справи щодо
розірвання їхнього шлюбу (позовне чи
окреме).

За нормою пункту першого ч. 1 ст. 122
Цивільного процесуального кодексу
України, суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1
ст. 122 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу та за позовом ОСОБА_2
про розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я