Справа №583/1798/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Олійник О.В.Номер
провадження 22-ц/788/1353/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 47
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 19 червня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, -

в с т
а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, який
обґрунтовує тим, що він є власником
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд площею 0,0723 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, а
ОСОБА_3 є користувачем сусідньої
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_2 Домоволодіння по АДРЕСА_1 м.
Охтирка відноситься до другої лінії
забудови, тому конфігурація частини
належної позивачу земельної ділянки
має вигляд проїзду-смуги довжиною 31,54 м.
та шириною 4 метри, оскільки саме через
цю частину позивач має вихід на АДРЕСА_1
ОСОБА_3 встановивши паркан зі сторони
свого домоволодіння, самовільно
зменшив на 1 метр від запроектованої
ширину проїзду до домоволодіння по
АДРЕСА_1. Тому просив суд усунути
створені відповідачем перешкоди в
користуванні належною йому земельною
ділянкою площею 0,0723 га, шляхом знесення
паркану (металевих опор з шиферним
листом).

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 19 червня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунено ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні
права володіння, користування,
розпорядження належною йому земельною
ділянкою, площею 0,0723 га, яка
розташована по АДРЕСА_1 в м. Охтирка
Сумської області.

Зобов'язано ОСОБА_3 знести шиферний
паркан довжиною 31,54 м., встановлений ним
з боку домоволодіння АДРЕСА_3 в м.
Охтирка Сумської області на земельній
ділянці, належній ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове яким відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні позову. В доводах
апеляційної скарги посилається на те,
що судом при ухваленні рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права, неповно
досліджені та з'ясовані обставини
справи. Вважає, що рішення суду
ґрунтується на тих матеріалах справи,
які подані лише стороною позивача, при
цьому суд не з'ясував чи дійсно паркан
перебуває на земельній ділянці
позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,0723 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована по
АДРЕСА_1 в м. Охтирка Сумської області,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно
(а.с.9). На вказаній земельній ділянці
знаходиться належний ОСОБА_4 жилий
будинок з господарськими спорудами.

Відповідач ОСОБА_3 є користувачем
сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2
м. Охтирка (а. с. 14).

Постановою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 26.12.2012 року
(а.с. 17-18), залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013 року
та ухвалою колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від
13.03.2014 року в справі за позовом ОСОБА_4
до Охтирської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, Управління державного
комітету земельних ресурсів в м.
Охтирка Сумської області, скасовано
рішення виконавчого комітету
Охтирської міської ради народних
депутатів від 21.02.1996 року №89 про
передачу земельної ділянки розміром 550
кв.м., яка розташована за адресою: м.
Охтирка, АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_3
Визнано недійсним державний акт серії
СМ № 00170 від 09.02.1998 року на право
приватної власності на землю площею
0,0534 га за адресою м. Охтирка, АДРЕСА_2,
виданого ОСОБА_3, зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 165 (а.
с. 16-22).

З кадастрового плану земельної
ділянки, належної позивачу, вбачається,
що частина земельної ділянки має
вигляд проїзду шириною 4 метри та
довжиною 31,54 м, який забезпечує доступ
до будинку ОСОБА_4, розташованого в
другому ряду забудови (а. с. 12). Земельна
ділянка, якою користується ОСОБА_3
відноситься до першого ряду забудови і
має свій окремий вихід на АДРЕСА_1

07.05.2014 року головними спеціалістами
Державної інспекції сільського
господарства в Сумській області в
результаті перевірки проведеної за
заявою ОСОБА_4, встановлено, що ширина
проїзду за адресою АДРЕСА_1, становить 3
метри, ОСОБА_3 самовільно зайняв
земельну ділянку ОСОБА_4 на 0,8-1,0 м. по
всій довжині проїзду домоволодіння,
встановивши шиферний паркан (а. с. 24).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
надано належні докази на підтвердження
порушення ОСОБА_3 його права власності
на належну йому земельну ділянку, а
тому позивач має право за захист
порушеного права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позову, так як суд дійшов його
правильно встановивши фактичні
обставини справи, з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Постановою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 26.12.2012 року та
ухвалою колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від
13.03.2014 року в справі за позовом ОСОБА_4
до Охтирської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, Управління державного
комітету земельних ресурсів в м.
Охтирка Сумської області про
скасування рішення встановлено, що
відповідно до листа КП «Охтирське
міське бюро технічної інвентаризації»
від 26.08.2011 року на ім'я ОСОБА_4,
будівельним паспортом на забудову
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.
Охтирка від 1988 року, що знаходиться в
інвентаризаційній справі на вказане
домоволодіння, було передбачено
влаштування проїзду до домоволодіння з
боку АДРЕСА_1 шириною 4 м. На час
забудови земельної ділянки НОМЕР_1,
земельна ділянка № НОМЕР_2 була вільна
від забудови. Під час первинної
інвентаризації домоволодіння по
АДРЕСА_2 ширина проїзду становила 3
метри і довжина 32,5 метри, згідно абрису
земельної ділянки від 08.10.1992 року. В
акті поточних змін по результатам
поточної інвентаризації 10.10.1992 року
внесений запис інженером підприємства
про встановлення воріт - літера № 3, які
належать домоволодінню № НОМЕР_2, але
розташовані на території проїзду між
ділянками АДРЕСА_1 З зазначеного
вбачається зменшення на 1 метр ширини
проїзду від запроектованої, визначеної
на час виділення земельної ділянки по
АДРЕСА_2 та самочинне перенесення
в'їзду до домоволодіння № НОМЕР_2 на
проїзд домоволодіння НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2 п. 6.6 Республіканських
будівельних норм «Планування та
забудова району індивідуального
житлового будівництва в населених
пунктах Української РСР» (РСН 341-86),
чинних на час прийняття рішення
Охтирської міської ради про передачу у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки по
АДРЕСА_2 в м. Охтирка, ширина під'їздів
до садиб, розміщених у другому ряду при
дворядній забудові, приймається 4 метри
між огорожами.

Відповідно до висновку узгоджувальної
комісії з питань вирішення земельних
спорів по АДРЕСА_1 від 20.06.2012 року
запропоновано КП «Охтирське МДПІ»
розробити технічний паспорт на
домоволодіння по АДРЕСА_1 та її проїзну
частину з урахуванням Положення ДБН
360-92 «Містобудування. Планування і
забудова міських та сільських
поселень», а саме: відстань від АДРЕСА_1
до домоволодіння по АДРЕСА_1 визначити
шириною 4 метри. Зазначеною комісією
було встановлене порушення прав ОСОБА_4
та недотримання мінімальних державних
будівельних норм в зв'язку з
встановленням ОСОБА_3 огорожі з боку
проїзду від АДРЕСА_1 в м. Охтирка, яка
повинна забезпечувати ширину проїзду
від АДРЕСА_1 домоволодіння НОМЕР_1 не
менше від встановлених норм ДБН.

Таким чином зазначеними рішеннями
судів встановлено, що ОСОБА_3 шляхом
встановлення огорожі було самовільно
зменшено на 1 метр ширину проїзду до
домоволодіння по АДРЕСА_1, земельна
смуга під який, шириною 4 метри, була
виділена ОСОБА_4 в користування.

14.02.2014 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво
про право власності не нерухоме майно -
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,0723 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1
та згідно кадастрового плану земельної
ділянки, переданої у власність
позивачу, вона має проїзд шириною 4
метри та довжиною 31,54 м, який забезпечує
доступ до будинку ОСОБА_4,
розташованого в другому ряду забудови.
Тобто земельна смуга шириною 4 метри та
довжиною 31,54 м, яка є проїздом до
будинку ОСОБА_4, була передана йому у
власність.

Після отримання свідоцтва про право
власності на земельну ділянку, ОСОБА_4
звернувся до Державної інспекції
сільського господарства в Сумській
області з приводу порушення його прав
суміжним землекористувачем ОСОБА_3 та
спеціалісти зазначеного компетентного
державного органу з виїздом на
місцевість встановили, що ширина
проїзду за адресою АДРЕСА_1, становить 3
метри, ОСОБА_3 самовільно зайняв
земельну ділянку ОСОБА_4 на 0,8-1,0 м. по
всій довжині проїзду домоволодіння,
встановивши шиферний паркан. Та
обставина, що саме ним було встановлено
зазначений шиферний паркан
відповідачем не оспорюється.

Відповідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів вважає, судом першої
інстанції на підставі належних
доказів, наданих позивачем в
обґрунтування своїх вимог,
встановлено, що паркан, встановлений
відповідачем, знаходиться на земельній
ділянці, належній позивачу та зменшує
ширину єдиного проїзду до його будинку.

Виходячи з встановлених обставин, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що знаходження паркану,
встановленого відповідачем, на
земельній ділянці позивача порушує
права останнього на користування
належною йому земельною ділянкою та ці
права підлягають захисту в обраний
позивачем спосіб.

Відповідач ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду не надав яких-небудь
доказів, які б спростовували докази
надані позивачем. Доводи його
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і не містять нових даних
які б давали підстави для скасування
рішення суду, яке є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайоннного
суду Сумської області від 19 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -