Справа № 619/534/14-ц
Головуючий І інстанції - Болибок Є.А.
Провадження: 22-ц/790/4511/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Довгаль А.П., Коровіна
С.Г.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 14 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна, що є спільною
сумісною власністю, та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що сторони проживали
у зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
11.10.2013 року. В даний час виникла
необхідність розділу майна, придбаного
ними в період існування сім'ї, за
спільні кошти.

Просив розподілити між ним та ОСОБА_4
сумісно набуте майно: визнати за ним
право власності на 1/2 частину квартиру
АДРЕСА_1, відповідно до договору
№22-07-7/18Д від 22.05.2006 року про участь у
фонді фінансування будівництва виду А
«Фінансово-будівельна група»; визнати
за ним право власності на 1/2 частину
автомобіля «ГАЗ 3302 14» р/н НОМЕР_2;
визнати за ним право власності на 1/2
частину земельної ділянки, загальною
площею 50,4 кв.м для будівництва двох
гаражів № 49 і № 137, та на 1/2 частину
земельної ділянки, загальною площею 37,8
кв.м для будівництва третього гаража.

У судовому засіданні ОСОБА_4 позов
визнала частково, а саме не заперчувала
проти задоволення позову в частині
визнання права власності за
відповідачем на 8,8 м2 квартири АДРЕСА_1,
та на 1/2 частину автомобіля «ГАЗ 3302 14»
р/н НОМЕР_2. Проти розділу іншого майна
заперечувала, оскільки це майно не є
спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 14 травня
2014 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3
право власності на 1/2 частину
автомобіля «ГАЗ 3302 14», 2005 року випуску,
р/н НОМЕР_2. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину автомобіля «ГАЗ
3302 14», 2005 року випуску,р/н НОМЕР_2. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи. В обґрунтування
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не роз»янив йому про те, що
банки відповідають лише на запити суду
про знаходження вкладів на депозитах,
документи на інше майно у нього
відсутні.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Задовольняючи позов в частині визнання
права власності за кожним із сторін на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та
транспортного засобу марки «ГАЗ 3302 14»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, суд першої
інстанції виходив з того, що це майно
було придано в період зареєстрованого
між сторонами шлюбу та зареєстроване
на ім'я відповідачки, а тому зазначена
квартира та автомобіль є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині визнання за позивачем 1/2
частину права власності на земельні
ділянки для будівництва гаражів, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів того, що за період
зареєстрованого шлюбу відповідачкою
було придбано зазначені земельні
ділянки та відповідним чином
зареєстровано право власності на них.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від 11 жовтня 2013
року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
зареєстрований 17 серпня 1996
року, розірвано.

Відповідно до листа начальника КП «БТІ
Дергачівської районної ради» №547 від
15.11.2013 року, ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого виконкомом Солоницівської
селищної ради Дергачівського району
Харківської області від 11 липня 2008
року, належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, серії НОМЕР_3 від
03 лютого 2006 року, автомобіль
«ГАЗ 3302 14», р/н НОМЕР_2, належить ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції не роз»янив йому
про те, що банки відповідають лише на
запити суду про знаходження вкладів на
депозитах не свідчать про порушення
судом норм цивільно-процесуального
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази. Клопотання про
витребування доказів має бути подано
до або під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті із
долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме журналу судового засідання,
суддею першої інстанції ОСОБА_3 було
роз'яснено права та обв'язки сторін, в
тому числі право сторін заявляти
клопотання.

Позовних вимог щодо поділу депозитних
вкладів в банках ОСОБА_3 не заявив. Тому
у суду були відсутні підстави для
запитів в банк.

Крім того, в матеріалах справи наявні
докази про те, що спірні гаражи були
виділені відповідачці ОСОБА_4 до
реєстрації шлюбу з позивачем. В
установленому законом порядку право
власності на спірні гаражі не
зареєстровано.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування або зміни
рішення суду при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 14 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -