Справа № 552/3258/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року Київський
районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на її користь на
утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на час його навчання у
розмірі 1/6 частини заробітку (доходу)
відповідача, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення ним
віку 23 років.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримала в повному
обсязі. Пояснила суду, що відповідач в
добровільному порядку матеріальної
допомоги на утримання сина, який
продовжує навчання, не надає.
Зазначила, що син проживає з нею та
перебуває на її утриманні, в даний час
навчається, у зв'язку з цим не працює, а
тому потребує матеріальної допомоги.
Вважає, що відповідач таку допомогу
надавати може, тому просила позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечив. Зазначив, що
він має ще трьох дітей, за станом
здоров'я він та його молодша дочка
потребують витрат на лікування.
Заробітну плату має невелику - близько
2500 грн. Тому він надаватиме
повнолітньому синові матеріальну
допомогу по мірі можливості. У зв'язку з
цим просив в задоволенні позову про
стягнення аліментів відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі та просив задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в задоволенні
позову про стягнення аліментів просила
відмовити, оскільки відповідач
надаватиме синові таку допомогу
добровільно по мірі можливості.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази у
справі, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано 10 травня 1997 року (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого
відповідач сплачував аліменти до
досягнення сином повноліття (а.с.6).

Протягом тривалого часу сторони
проживають окремо.

ОСОБА_4 проживає з матір'ю та перебуває
на її утриманні. З 01 вересня 2012 року
навчається в Полтавському
політехнічному коледжі, у зв'язку з цим
не працює.

Згідно довідки від 23 травня 2014 року №161,
виданою Полтавським політехнічним
коледжем, термін навчання ОСОБА_2 - до 30
червня 2016 року (а.с.8).

На державному забезпеченні ОСОБА_2 не
перебуває, але одержує стипендію.

Відповідно до ст.199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення 23 років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу.

При винесенні рішення та визначенні
розміру аліментів судом враховано
обставини, передбачені ст.182 СК України,
а саме стан здоров'я відповідача та
дитини, матеріальний стан сторін по
справі.

ОСОБА_4 навчається, не працює, тому суд
вважає, що він є таким, що потребує
матеріальної допомоги у зв'язку з
навчанням.

Але відповідач не має можливості
надавати допомогу повнолітньому
синові, який продовжує навчання.

Суд враховує, що на утриманні у
відповідача є ще троє неповнолітніх
дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с.31-32).

При цьому ОСОБА_7 за станом здоров'я
потребує додаткового лікування, що
вимагає додаткових витрат батьків.

Так, згідно виписки з історії хвороби,
виданої відділенням хірургічного
лікування вад серця у новонароджених
та дітей молодшого віку Національного
інституту серцево-судинної хірургії
ім.М.М. Амосова, ОСОБА_7 у віці 8 міс.
перебувала в даному лікувальному
закладі з 22.11.2011 року по 01.12.2011 року,
прооперована 24.11.2011 року. Згідно
рекомендацій лікарів потребує
спостереження та систематичного
лікування педіатра та кардіолога за
місцем проживання.

Враховує суд і стан здоров'я
відповідача, який згідно довідки №19/1,
виданої Першою МКЛ м.Полтави, страждає
на цукровий діабет 1 типу середньої
тяжкості в стадії нест. компенсації, за
станом здоров'я потребує постійного
введення інсуліну (а.с.30).

Як повідомив суду позивач, його
заробітна плата становить близько 2500
грн. на місяць, тому суд не бере до уваги
довідку, видану 16 липня 2014 року ФОП
ОСОБА_8, згідно якої заробіток ОСОБА_2
становить 650 грн. на місяць.

В той же час, якщо виходити з розміру
заробітної плати відповідача 2500 грн.,
на одного члена його сім'ї приходиться
сума близько 500 грн., що є меншою ?
частини прожиткового мінімуму для
кожної групи осіб: дітей віком до 6
років (1032 грн.), дітей віком від 6 до 18
років (1286 грн.), працездатних осіб (1218
грн.).

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про відсутність у ОСОБА_2
можливості надавати допомогу на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання.

Тому в задоволенні позову необхідно
відмовити.

Оскільки у справах про стягнення
аліментів позивачі від сплати судового
збору звільнені, судові витрати в даній
справі необхідно віднести за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний термін з дня його
проголошення.

Головуючий
О.А.Самсонова

22.07.2014