Провадження№ 2/484/1087/14
Справа№ 484/2543/14-ц
Рішення

Іменем України

19.08.2014 року Первомайський
міськрайонний суд Миколаївської
області

в складі : головуючого - судді
Максютенко О.А.

при секретарі - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Первомайську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу,-

встановив:

23 червня 2014 року позивачка
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення суми по розписці. В
обґрунтування позову зазначила, що із
сином позивачки вона проживала
АДРЕСА_1, який належить його батькові.
За власні кошти у вказаному житловому
будинку вона зробила ремонт, однак
подружнє життя не склалось, тому в
липні 2012 року вони припинили шлюбні
стосунки.

Відповідачка погодилась
відшкодувати їй витрати по ремонту
житлового будинку в сумі 7 тис. грн.., які
зобов'язалась виплачувати частками по
300 грн. в місяць до квітня 2014 року.
Частково відповідачка відшкодувала
кошти по зобов'язанню в сумі 3840 грн,
залишок складає 3160 грн.

Посилаючись на викладене просила
стягнути суму боргу 3160 грн., витрати на
правову допомогу та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка
позов підтримала, суду пояснила, що
грошові кошти в сумі 7 тис. грн..
позивачці не давала.

Відповідачка позов визнала, суду
пояснила, що грошових коштів від
позивачки не отримувала. Позивачка
проживала в шлюбі з її сином, в
житловому будинку АДРЕСА_1 в м.
Первомайську Миколаївської області,
який належить її чоловіку. В даному
будинку в період їх сумісного
проживання вони робили ремонт.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За правилами ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дійсний
характер правовідносин, які склались
внаслідок підписання ОСОБА_2 письмової
угоди, що витікає з сімейних
правовідносин, можуть бути підставою
для іншого способу захисту інтересів
позивача.

В судовому засіданні встановлено
поясненнями сторін та самою розпискою,
що по даній угоді грошові кошти не
передавались, а були витрачені на
ремонт житлового будинку по АДРЕСА_1 в
м. Первомайську Миколаївської області,
в період сумісного проживання ОСОБА_1
та ОСОБА_3.

Відповідно до статті 1046 ЦК за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими

ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір вважається укладеним з
моменту передання грошей або речей.

Статтею 1047 ЦК передбачено письмову
форму договору на певну суму та
можливість підтвердження факту
укладення договору позики і його умов
розпискою позичальника.

Частиною 1 статті 1049 ЦК визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речи, визначені
родовими ознаками, у такий саме
кількості, такого самого роду та такої
саме якості, що були передані йому
позичальником) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Отже договір позики є реальною угодою і
вважається укладеним з моменту
передання грошей. Сам по собі факт
підписання сторонами тексту договору
без передання грошей не породжує в
майбутньому обов'язку позичальника
повернути обумовлену угодою суму
грошей.

На підставі статті 1051 ЦК позичальник
має право оспорити договір позики у
разі, якщо грошові кошти або речі
насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Згідно зі статтею 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних та юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Отже, суд вважає недоведеним той факт,
що 18.08.2012 року безпосередньо між
сторонами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мала місце
угода про позику.

Оскільки договір позики, як
зазначалось вище, вважається укладеним
з моменту передачі грошей, то і сам по
собі факт підписання відповідачкою
тексту договору без передання грошей
не може бути достатньою підставою для
виникнення зобов'язань у відповідачки
повернути обумовлену суму позикодавцю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Первомайський
міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня його
проголошення всіма учасниками процесу.

С У Д Д Я: