АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1654/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. УХВАЛА
22 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЄльцова В. О.суддівБабенка
В. М. , Карпенко О. В. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 04 квітня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що на підставі
договору кредиту № 895/06-034-327 від 09
червня 2008 року Акціонерно-комерційний
банк соціального розвитку "Укрсоцбанк"
правонаступником, якого є ПАТ
«Укрсоцбанк» надав ОСОБА_7 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти в сумі 41000 дол. США зі
сплатою 13,50 % річних, з кінцевим строком
повернення кредиту до 08 червня 2033 року.

Банк надав позичальнику кредит в
розмірі 41000 дол. США на підставі заяви
на видачу готівки № 008-3 від 10 червня 2008
року. ОСОБА_7 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав,
зокрема порушив умови повернення
кредиту та погашення процентів за
користування кредитом.

Згідно п. 1.1.1 договору кредиту,
повернення кредиту здійснюється
щомісячно до 09 числа рівними частинами
в розмірі 484.03 доларів США. ОСОБА_7 в
порушення умов п.3.3.8 кредитного
договору, щодо повернення кредиту свої
зобов'язання не виконав. Станом на 19
листопада 2013 року заборгованість по
кредиту складає 40914,44 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ еквівалентно
327029,12 грн.

Згідно п.1.1 договору кредиту року
позивач надав ОСОБА_7 у тимчасове
користування грошові кошти на умовах
платності. Відповідно до п.2.4. даного
договору кредиту, останній
зобов'язаний сплачувати позивачу
проценти за використання кредиту,
нараховані за поточний місяць, до 09
числа наступного місяця. ОСОБА_7 не
виконує власного обов'язку по сплаті
процентів за використання кредиту,
закріпленого н.3.3.7 зазначеного
договору, внаслідок чого станом на 19
листопада 2013 року прострочена
заборгованість по сплаті процентів за
використання кредиту складає 28100,77 дол.
США, що за офіційним курсом НБУ
еквівалентно 224609,46 грн.. За
прострочення строків повернення
кредиту чи прострочення сплати
процентів за кредитним договором,
позичальник зобов'язаний сплатити
позивачу пеню за кожний день
прострочення в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченої заборгованості п. 4.1
договору. Таким чином, за несвоєчасне
повернення кредиту ОСОБА_7 нарахована
пеня в розмірі 166,64 дол. США або 1331,95 грн.
в еквіваленті по курсу НБУ станом на 19
листопада 2013 року та пеня за
несвоєчасну сплату процентів в розмірі
3327,02 дол. США або 28990,77 грн. в еквіваленті
по курсу НБУ станом на 19 листопада 2013
року.

Між позивачем і відповідачами ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 09 червня 2008 року
укладено договори поруки № 1-895/06- 034-327
та № 2-895/06-034-327 відповідно, за яким
останні зобов'язалися перед позивачем
в повному обсязі солідарно відповідати
за виконання ОСОБА_7 зобов'язань щодо
повернення суми кредиту, сплати
відсотків за користування кредитом, а
також можливих штрафних санкцій.

Станом на 19 листопада 2013 року загальна
сума заборгованості за кредитним
договором склала 72 808.87 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ еквівалентно
581961,30 грн., в тому числі: заборгованість
по кредиту - 40914,44 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ еквівалентно
327029,12 грн.; заборгованість за
процентами - 28100,77 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ еквівалентно
224609,46 грн.; заборгованість по пені за
несвоєчасне повернення кредиту - 166,64
дол. США, що за офіційним курсом НБУ
еквівалентно 1331,95 грн.; заборгованість
по пені за несвоєчасну сплату
процентів - 3627,02 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ еквівалентно 28990,77
грн.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 04 квітня 2014 року позов
було задовольнити частково. Стягнуто з
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 58903,23 дол.
США. що по курсу НБУ складає 470813,52 грн.
солідарно. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір
в сумі 3441 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 просять рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 04 квітня
2014 року скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судове рішення зазначеним
вимогам закону відповідає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Місцевим судом було встановлено, що між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_7 09 червня 2008 року був укладений
кредитний договір №895/06-034-327. Згідно
укладеного договору позивач
зобов'язався надати відповідачу кредит
у розмірі 41000 доларів США, а відповідач
в свою чергу зобов'язався прийняти
кредит, використати його за цільовим
призначенням, сплатити плату за кредит
на повернути позивачу кредит частинами
в розмірах, порядку та в строки,
визначені кредитним договором.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи заяви на видачу готівки №008-3
(а.с.13) позивач надав ОСОБА_7 кредит у
розмірі 41000 доларів США, чим виконав
взяті на себе обов'язки.

Розмір та порядок плати за
користування кредитом визначений в
кредитному договорі укладеному між
банком та відповідачем ОСОБА_7 №895/06 від
03 липня 2008 року. З даними умовами
договору позичальник був ознайомлений
і згідний, про що свідчить його підпис в
кредитному договорі.

Укладаючи договір сторонами було
встановлено строки виконання
зобов'язань зі що місячним погашенням
платежів, останній з яких у визначеній
сумі підлягав виконанню в строк до 08
червня 2033 року. При цьому, позичальник
щомісячно, 09 числа кожного місяця
сплачує рівними частинами кредитору
суму грошових коштів, яка включає
заборгованість за кредитом і проценти
за користування кредитом у розмірі 484,03
доларів США.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
встановлено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього кодексу.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне, відповідач
ОСОБА_7 перестав виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту з 11
листопада 2008 року, а з 13 лютого 2009 року
зобов'язання зі сплати відсотків. Банк
з вимогами про сплату заборгованості
за кредитом та вимогою щодо
дострокового повернення кредиту
звернувся 27 грудня 2013 року, включивши
до позовних вимог як всю заборговану
суму, так і майбутні платежі, крім того
просить стягнути неустойку у вигляді
пені.

Статтею 549 ЦК України, а саме п. 1, 2
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати кредитові
у разі порушення боржником
зобов'язання . Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Місцевий суд застосовуючи строки
позовної давності як до заборгованості
по кредиту так і стягнення пені вірно
врахував положення статей 257; 258; 266; 267 ЦК
України. При цьому, обґрунтовано
прийшов до висновку про необхідність
стягнення пені за останні 12 місяців
перед зверненням позивача до суду з
позовом та про необхідність часткового
задоволення позовних вимог по
стягненню заборгованості за кредитом і
відсотками у межах трирічного строку
позовної давності починаючи з 10
листопада 2010 року.

Ураховуючи наведене вище, суд першої
інстанції вірно визначив
заборгованість відповідача, по тілу
кредиту в розмірі 40495,77 грн. та за
відсотками 14600,70 грн. (28100,77 доларів США -
13500 доларів США = 14600, 70 доларів США), пеню
за несвоєчасне повернення кредиту за
період з 18 листопада 2012 р. по 18
листопада 2013 року - 166,64 грн., пеню за
несвоєчасне повернення відсотків за
цей же період - 3627,02 грн., а всього 58903,23
доларів США, що по курсу НБУ на час
звернення до суду 7,993 грн. складає 470813,52
грн..

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що між банком та ОСОБА_8,
ОСОБА_6 09 червня 2008 року було укладено
договір поруки №1-895/06-034-327 та №2-895/06-034-327
відповідно за яким відповідачі
зобов'язались перед позивачем в
повному обсязі відповідати перед
банком за виконання ОСОБА_7 зобов'язань
за кредитним договором.

Статтею 554 ЦК України визначено, що
правовим наслідком порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою, є
відповідальність боржника і
поручителя перед кредитором як
солідарних боржників.

Оскільки, договорами поруки було
визначено, що поручителі
зобов'язуються відповідати за
виконання позичальником зобов'язань
щодо повернення суми кредиту, сплати
процентів за користування кредитом, а
тому місцевий суд прийшов до вірного
висновку про необхідність стягнення
заборгованості з відповідачів
солідарно.

В апеляційній скарзі, апелянти, як на
підставу скасування оскаржуваного
рішення посилаються на те, що місцевий
суд не правильно розрахував строк
позовної давності, так як ОСОБА_7
перестав погашати заборгованість за
кредитом з 10 листопада 2008 року, а тому
строк позовної давності має рахуватися
з 10 лютого 2009 року, тобто після спливу 90
календарних днів після порушення
зобов'язання. Так як, вони вважають, що
положеннями п.4.5 договору кредиту №
895/06-034-327 від 09 червня 2008 року,
укладеного між позивачем і ОСОБА_7
передбачено, що у разі невиконання
(неналежного виконання) Позичальником
обов'язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 цього
договору, протягом більше, ніж 90
календарних днів, строк користування
кредитом вважається таким, що сплив, та,
відповідно, позичальник зобов'язаний
протягом одного робочого дня погасити
кредит в повному обсязі, сплатити
проценти за фактичний час використання
кредиту та нараховані штрафні санкції
(штраф, пеню), тому вважають, що
відбулася зміна строку виконання
зобов'язання.

Проте, дане твердження апелянтів є
помилковим, оскільки п.4.5 наведеного
кредитного договору знаходиться у
статті 4 цього договору, що називається
«Відповідальність сторін», що на думку
колегії суддів є правом, а не обов'язком
позивача на його застосування у разі
порушення зобов'язання відповідачем.
При цьому дане положення узгоджується
з ч.2 ст.1050 ЦК України згідно якої, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишається, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.
положеннями що строк виконання
зобов'язання визначено до знаходиться
строк позовної давності має бути
вбачається,

Таким чином, вірно встановивши факти і
відповідно їм правовідносини,
постановивши рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги ретельно
перевірені судом апеляційної
інстанції і є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 04 квітня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :