Номер провадження 2/754/1997/14
Справа №754/897/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.07.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука
О.П.

при секретарі - Бойко
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 що діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, 3 - ті особи -
ОСОБА_4, Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва про
визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3 -
ті особи - ОСОБА_4, Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про
визнання ОСОБА_2 неповнолітнього
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
у зазначеній квартирі на час розгляду
справи зареєстровано чотири особи -
сторони й справі, неповнолітній ОСОБА_3
та ОСОБА_4 - третя особа у справі.

Позивач у справі є батьком відповідача
та третьої особи і дідусем
неповнолітнього ОСОБА_3.

Фактично в квартирі проживають дві
особи - позивач та його син - ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 з неповнолітнім
сином у квартирі не проживають -
відповідач більше п'ятнадцяти років,
дитина - з часу народження.

ОСОБА_2 залишила житло добровільно,
проживає у АДРЕСА_4 у чоліка, перепон у
користуванні квартирою їй ніхто не
чинив, квартирою відповідач не
цікавиться, комунальні платежі не
сплачує.

Посилаючись на викладене, позивач
просить суд визнати ОСОБА_2 та
неповнолітнього ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням.

Не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1
ОСОБА_2 заявила зустрічний позов про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення її з сином до
житла. (а.с. 20).

Вимоги зустрічного позову відповідач
обґрунтовує тим, що вона зареєстрована
у квартирі АДРЕСА_3 відповідно ордеру
від 1984 року

Після одруження у 1999 році вона проживає
з чоловіком по вул. Алма - Атинській у м.
Києві, однак інтересу до квартири не
втрачала, вважала її постійним
проживання, у квартирі залишились її
особисті речі.

У 2007 році ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1
зверталась до суду з позовом про зміну
договору найму житлового приміщення та
за рішенням суду уклала договір найму
квартири на своє ім'я.

З 2011 року батько відповідача почав
чинити їй перешкоди у здійсненні право
користування житловим приміщенням,
перестав пускати її до квартири, змінив
замки у вхідних дверях та повідомив, що
квартира належить лише йому.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просить суд зобов'язати ОСОБА_1 не
чинити їй та сину перешкоди у
користуванні житловим приміщенням та
вселити їх до квартири.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в
судовому засіданні позов підтримали,
просять суд його задовольнити, проти
задоволення зустрічного позову
заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов про визнання її з сином такими, що
втратили право користування житловим
приміщення не визнала, вимоги свого
зустрічного позову підтримала у
повному обсязі.

Третя особа у справі - ОСОБА_4 вимоги
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та вселення
підтримав, проти задоволення позову
ОСОБА_1 заперечував, зазначивши, що
батько створив такі умов в сім'ї, що
його сестра ОСОБА_2 не могла жити в
одній з ним квартирі, позивач не
впускав дочку в квартиру, вважає
квартиру належною тільки йому.

Представник третьої особи у справі - КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва в судове
засідання не з'явився, надавши письмові
пояснення у справі з прохання
розглядати справу без його участі (а.с.
31 - 32).

Заслухавши пояснення сторін у справі,
представника позивача та дослідивши
письмові докази суд встановив
наступне.

Квартира АДРЕСА_3 надана у користування
ОСОБА_1 відповідно ордеру № 751 від 11.02.1984
року на сім'ю з семи чоловік - ОСОБА_1 -
позивач у справі, ОСОБА_6 - дружина
позивача, діти позивача - ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, батько дружини - ОСОБА_8
та мати дружини - ОСОБА_5 (а.с. 51).

Розпорядженням Деснянської районної у
м. Києві державної адміністрації від
11.07.2008 року № 816 змінено договір найму
квартири АДРЕСА_3 та укладено його з
ОСОБА_2 - відповідачем у справі, склад
сім'ї якої - вона, батько - ОСОБА_1, брат -
ОСОБА_4, син - ОСОБА_9 (а.с. 49).

На час розгляду справи у квартирі
зареєстровані чотири вищезазначені
особи (а.с. 8).

Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 та
неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
такими, що втратили право користування
житлом з тих підстав, що вони втрати
інтерес до квартири, ОСОБА_2 близько 15
років у квартирі не проживає, витрат по
її утриманню не несе, житлом не
цікавиться, добровільно його залишила.

В підтвердження зазначеного ОСОБА_1
надав суду акт про не проживання
відповідача з дитиною у квартирі від
26.11.2013 року (а.с. 5).

Разом з тим, з наданих відповідачем
доказів вбачається, що вона не проживає
у спірній квартирі з поважних причин, а
саме - у зв'язку з чиненням їй в цьому
перешкод. Інтересу до квартири не
втратила та несе витрати по її
утриманню.

Так, з рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 29.11.2007 року вбачається,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подавали спільну
позовну заяву про зміну договору найму
спірної квартири (а.с. 21).

Відповідно зазначеного рішення
договір найму змінено та особам,
зареєстрованим у квартирі виділено
кімнати в ній.

Зазначена обставина свідчить про
визнання станом на 2007 років позивачем
права відповідача користуватись
квартирою.

Судом також встановлено, що 15.08.2007 року,
06.01.2012 року та 10.08.2012 року ОСОБА_2
зверталась до ЖЕК - 303 з заявами про
тимчасове не проживання у квартирі, де
вона зареєстрована у зв'язку з
неможливістю користування зазначеним
житом (а.с. 44, 45, 46).

Зазначена обставина свідчить про не
проживання відповідача у спірній
квартирі з поважних причин - у зв'язку з
неможливістю проживання та спростовує
посилання позивача на ту обставину, що
відповідач добровільно з власної волі
залишила спірне житло.

Крім того, з постанови ДІМ Деснянського
РУГУ МВС України в м. Києві від 08.01.2012
року вбачається, що 06.01.2012 року позивач
у справі змінив замки у вхідних дверях
квартири та будучи опитаним пояснив, що
дочка в квартирі проживати не може,
оскільки тривалий час не оплачувала за
користування житлом. (а.с. 38).

Зазначена обставина, на думку суду,
підтверджує факт невизнання позивачем
права користування житлом відповідача
та чинення їй у цьому перешкод.

Статтею 71 ЖК України встановлено, що
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Постановою Пленуму Верховного суду
України N 2 від 12.04.1985 року «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» (п.10) роз'яснено судам, що у
справах про визнання наймача або
члена його сім'ї таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
(ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача
понад встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у

відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк.

Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку про те, що ОСОБА_2
не проживала у квартирі понад строки
встановлені ст. 71 ЖК України з поважних
причин - у зв'язку з невизнанням за нею
позивачем права користування
квартирою та чинення їй у цьому
перешкод.

За таких обставин суд підстав для
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житлом, не вбачає.

При цьому суд також приймає до
уваги ту обставину, що ОСОБА_2 інтересу
до квартири не втратила та несла
витрати по її утриманню, що
підтверджується сплаченими нею
рахунками на оплату житлово -
комунальних послуг (а.с. 37 - 60, 92,93).

Щодо визнання малолітнього
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, суд
не знаходить підстав для задоволення
позову в цій частині виходячи з
наступного.

З свідоцтва про народження ОСОБА_3
вбачається, що він народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24).

На час розгляду справи ОСОБА_3 має
повних 14 років.

Відповідно ч. 2, 3 статті 29 ЦК
України фізична особа, яка досягла 14
років вільно обирає собі місце
проживання. Місцем проживання фізичної
особи у віці від 10 до 14 років є місце
проживання її батьків, або одного з них.

ОСОБА_3 чотирнадцять років
виповнилось ІНФОРМАЦІЯ_4, позов подано
ОСОБА_1 до суду 21.01.2014 року, тобто через 4
місяці після досягнення дитиною віку, з
якого він міг самостійно обирати місце
проживання.

Зазначена обставина свідчить про
те, що неповнолітній ОСОБА_3 не проживає
у квартирі з часу виникнення права
самостійно обирати місце проживання
строк, менший встановленого ст. 71 ЖК
України - шести місяців.

Щодо вимог зустрічного позову,
заявленого відповідачем, суд визнає їх
частково обґрунтованими виходячи з
наступного.

В ході розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_1 чинить
перешкоди відповідачу у користування
квартирою, а саме - змінив замки у
вхідних дверях житлового приміщення,
не визнає право користування
відповідачами квартири в ході розгляду
справи.

Зазначена обставина дає підстави
для висновку про зобов'язання позивача
не чинити перешкоди відповідачу з
дитиною в користуванні житловим
приміщенням - задоволення зустрічного
позову в цій частині.

Разом з тим, суд не вбачає підстав
для примусового вселення відповідачів
до спірного житлового приміщення,
оскільки ОСОБА_2 не надала суду доказів
намагання вселитись у квартиру,
зверталась лише до комунальних органів
з заявами про тимчасове не проживання з
поважних причин, а неповнолітній
ОСОБА_3 набув право вибору місця
проживання лише чотири місяці тому і
намірів вселитись до спірної квартири
до і на час розгляду справи не виявляв.

За таких обставин позов ОСОБА_2
цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користуванні
квартирою АДРЕСА_3.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя