Справа № 642/5622/14ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді
Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря
Куніциної М.Є.,

представника позивача -
ОСОБА_1,

прокурора -
Лапіної Л.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав,

3-я особа - орган опіки та
піклування в особі Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом
про позбавлення батьківських прав
відповідача відносно доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який був усиновлений
відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що у 2008 року шлюб з
відповідачем розірваний, вони мешкають
окремо, з цього часу відповідач не
приймає участі у вихованні дітей, не
цікавиться їхнім навчанням, не
піклується про їх здоров'я. Він не
зустрічається з дітьми та ніяким чином
не спілкується з ними.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 позов підтримав,
пославшись на викладені в позовній
заяві обставини.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про слухання справи
повідомлений належним чином, подав
нотаріально посвідчену заяву про
визнання позову, просив справу
розглядати у його відсутності. Також
подав заяву, в якій повністю визнав
викладені в позовній заяві про
позбавлення батьківських прав
обставини та просив позов
задовольнити.

Представник 3-ї особи - орган опіки та
піклування в особі Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради в судове засідання не
з'явився, просив справу розглядати у
його відсутності, надав висновок про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав, посилаючись на
встановлення того факту, що відповідач
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків, ніякої участі у вихованні
дітей не приймає.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутності нез'явившихся осіб.

Прокурор Лапіна Л.Ю. вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
оскільки відповідач тривалий час не
спілкувався з дітьми, не виконував
батьківські обов'язки, проти
позбавлення його батьківських прав не
заперечував.

Суд, вислухавши представника позивача
ОСОБА_1, прокурора, дослідивши висновок
служби у справах дітей Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, інші
письмові докази, вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню на підставі наступного.

Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 29 вересня 2001 року, рішенням
Ленінського районного суду м.Харкова
від 5 липня 2008 року їх шлюб розірвано.

Відповідач усиновив сина позивачки -
ОСОБА_5.

З свідоцтв про народження ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
вбачається, що їх батьком є ОСОБА_3, а
матір'ю - ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу батьків діти
залишилися проживати з матір'ю.

Управлінням служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
наданий висновок № 351 від 12.08.2014 року
про доцільність позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно обох дітей, оскільки
відповідач ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до листа № 297 від 16.05.2014 року
Харківської середньої спеціалізованої
музичної школи-інтернат, вихованням
дітей займається мати, батька дітей в
школі ніколи не бачили та з ним
незнайомі.

Згідно з інформацією №690 від 26.05.201 року
Харківської міської дитячої клінічної
лікарні №19 вбачається, що доглядом та
вихованням дітей займається мати,
батько дітей перебуває в Росії, участі
і вихованні дітей не приймає.

Згідно з актом обстеження
житлово-побутових умов позивачки від 30
липня 2014 року для дітей матір'ю
створені належні умови для проживання,
навчання та розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. N
2402-III на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного
кодексу України батьки можуть бути
позбавлені батьківських прав, якщо
вони ухиляються від виконання
обов'язків по вихованню дитини. Як
зазначено в статті 3 Конвенції про
права дитини, ратифікованої Постановою
Верховної Ради №789-12 від 27. 02. 91 р., в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 16 від 12.06.98
«Про застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України» при
розгляді вимог, зокрема, про
позбавлення батьківських прав та
інших спорів, пов'язаних із вихованням
дітей, суди повинні виходити не з
формальних міркувань, а з фактичних
інтересів дітей та умов їх нормального
виховання.

Як роз'яснено у пункті 25 зазначеної
Постанови, ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дітей, їх навчання,
підготовку до самостійного життя.

Суд виходить з того, що позбавлення
батьківських прав - це насамперед
спосіб захисту прав і інтересів дитини.

Суд приходить до висновку, що повна
відсутність спілкування з батьком з 2008
року є тривалою і призвела до повної
втрати контакту батька з дітьми.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання позову відповідачем за
наявності законних підстав суд ухвалює
рішення про задоволення позову.
Визнання відповідачем даного позову не
порушує прав та інтересів інших осіб.

За вищенаведених обставин суд
приходить до висновку, що відповідач
тривалий час не приймав участі у
вихованні дітей, ніякої турботи про
сина не виявляв, не цікавився їхнім
навчанням, припинив без поважних
причин спілкування з дітьми, таким
чином ухилився без поважних причин від
виконання батьківських обов'язків по
вихованню дітей, просив задовольнити
позов про позбавлення його
батьківських прав, тому позбавлення
відповідача батьківських прав за таких
обставин відповідає інтересам дітей.

Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.
ст. 164,165 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
батьківських прав відносно доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп. на користь ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Ленінський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.Л. Шрамко