Справа № 283/1619/14-ц
провадження №2/283/529/2014
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2014 року

Малинський районний суд Житомирської
області в складі: під головуванням
судді Ярмоленка В.В., при секретарі
судових засідань Пух Н.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Малині цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що 01
квітня 2011 року уклав з ОСОБА_3 договір
оренди нежитлових приміщень, а саме
передачу останньому в оренду
нежитлових приміщень (кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1»), які знаходяться в
будинку АДРЕСА_1 з метою використання
за цільовим призначенням як закладу
громадського харчування. Відповідно до
правочину, за користування цим майном
встановлювалась щомісячна орендна
плата в розмірі 5800 грн. Цього ж дня між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір
поруки з метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 за договором поруки,
за умовами якого ОСОБА_4 поручалась за
виконання орендарем зобов'язань, що
виникли з договору оренди нежитлових
приміщень.

Зважаючи на невиконання
договірних зобов'язань в частині
своєчасної оплати оренди за приміщення
кафе, позивач уточненими вимогами
просив стягнути на свою користь 34 800
грн. заборгованості за використання
орендованого майна за жовтень-грудень
2013 року, січень-березень 2014 року в
солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 підтримав позов, з
підстав викладених в ньому, зазначивши,
що оскільки ОСОБА_3 повернув орендоване
приміщення 01 квітня 2014 року за актом
приймання-передачі, то договір оренди
був чинним саме до цього дня, і як
наслідок, зобов'язання сторін не
припинялись, а отже існують всі
підстави для стягнення заборгованості
за 6 місяців.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав
частково, не заперечував щодо
наявності заборгованості перед
позивачем за 2 місяці (жовтень,
листопад) 2013 року, однак зазначив, що
починаючи з 07 грудня 2013 року ОСОБА_2
заборонив йому доступ до приміщень
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», і він фактично не
користувався ним. Надав свій примірник
договору оренди нежитлових приміщень
від 01.04.2014 року, який є відмінним від
наданого стороною позивача шрифтом та
деякими пунктами договору.

Представник відповідача ОСОБА_6
зазначив, що ОСОБА_3 після фактичного
припинення договору оренди 17 грудня 2013
року цінним листом з описом були
направлені 2 примірники акту
приймання-передачі орендованого
приміщення без проставлення дати його
підписання орендодавцю. При цьому,
ОСОБА_2 поставив дату 01 квітня 2014 року
та другий примірник акту
приймання-передачі йому не повернув.

Повідомлена належним чином
ОСОБА_4 про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не
з'явилась, направивши телеграму про
розгляд справи у її відсутність.
Підтвердила факт укладання договору
поруки з ОСОБА_2 01 квітня 2011 року.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про наступне:

Встановлено, що 01 квітня 2011 року
між приватним підприємцем ОСОБА_2 та
приватним підприємцем ОСОБА_3 був
укладений договір оренди нежитлових
приміщень, предметом якого є нежилі
приміщення, які знаходяться в
помешканні «кафе» ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташоване в будинку АДРЕСА_1, які
передаються в оренду з метою їх
використання згідно цільового
призначення, як закладу громадського
харчування. Відповідно до п. 2.5 Договору
він укладався на один рік з моменту
його підписання сторонами і його може
бути пролонговано за згодою сторін і на
визначений домовленістю між ними
термін. За використання орендованого
майна орендар (ОСОБА_3) сплачує
орендодавцеві (ОСОБА_2) орендну плату в
розмірі 5800 грн. з урахуванням
індексації, що здійснюється в порядку,
який визначається чинним
законодавством.

Надання відповідачем ОСОБА_3
договору оренди нежитлових приміщень
від 01 квітня 2011 року викладеному іншим
шрифтом, з відмінними редакціями
деяких пунктів договору до уваги судом
не приймається, оскільки як
підтвердили сторони по справі в
судовому засіданні, всі істотні умови
договору (дата та місце укладення,
предмет, сторони, ціна, строк, обов'язки
та відповідальність сторін, підписи
сторін) є ідентичними для обох текстів
договорів. При цьому, відповідач не
звертався до суду про оспорювання
правочину, або застосування наслідків
недодержання вимоги щодо письмової
форми правочину. Не підлягає
задоволенню клопотання представника
відповідача про постановлення окремої
ухвали щодо подання ОСОБА_2
підробленого документу (договору).

01 квітня 2011 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки,
згідно з яким поручитель (ОСОБА_4)
поручається перед позивачем за
виконання обов'язків ОСОБА_3 за
договором оренди нежитлових приміщень
від 01 квітня 2011 року. Згідно умов п. 2.1
Договору поруки у разі порушення
боржником обов'язків за договором
оренди поручитель відповідає перед
кредитором солідарно відносно до
боржника.

05 грудня 2013 року позивач по
справі направив письмову вимогу ОСОБА_3
про наявний розмір заборгованості за
оренду приміщення за договором - 11 600
грн. та необхідність сплатити її до 15
грудня 2013 року. При цьому, повідомив, що
у випадку невиконання цієї вимоги на
підставі п.6.5 Договору він
вважатиметься розірваним з 16 грудня 2013
року в односторонньому порядку - за
ініціативою орендодавця.

Не погоджуючись з даною вимогою, 17
грудня 2013 року ОСОБА_3 направив
рекомендованим листом з повідомленням
заперечення (отриманим позивачем, про
що свідчить перший абзац другого
аркушу позовної заяви), в якому надав
згоду на дострокове розірвання
договору з 06 грудня 2013 року та передав
акти приймання-передачі орендованого
ним приміщення. При цьому, зазначив, що
якщо дані акти протягом місячного
терміну не будуть підписані, то
відповідно до ст. 764 ЦК України договір
оренди нежитлових приміщень від 01.04.2011
року буде вважатися поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

В матеріалах справи наявний акт
прийому-передачі нежитлових приміщень
до договору оренди нежитлових
приміщень від 01.04.2014 року відповідно до
якого орендодавець прийняв, а орендар
передав: нежитлове приміщення,
розміщене за адресою: АДРЕСА_1 в
задовільному стані, майно передане
повністю відповідно до умов Договору,
зауважень до якості і кількості майна
немає.

Таким чином, предметом позову є
стягнення заборгованості з орендної
плати за договором оренди від 01.04.2011
року за період з жовтня 2013 по день
фактичного повернення приміщення
орендодавцю.

Відповідно до пункту 6 статті 283
Господарського кодексу України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

За приписами статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Статтею 763 цього ж Кодексу унормовано,
що договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Згідно з частиною 2 статті 291
Господарського кодексу України,
договір оренди припиняється, зокрема, у
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Згідно з пунктом 4 статті 284
Господарського кодексу України строк
договору оренди визначається за
погодженням сторін. У разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
упродовж одного місяця після
закінчення строку дії договору він
вважається продовженим на такий самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. За приписами
статті 764 Цивільного кодексу України
якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку
договору найму, то, за відсутності
заперечень наймодавця упродовж одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором.

Отже, наведеними нормами передбачено
можливість автоматичної пролонгації
договору найму у разі відсутності
заперечень як зі сторони наймодавця,
так і зі сторони наймача. Бажання
наймача продовжувати відносини найму
висловлюється конклюдентними діями,
зокрема, шляхом продовження
користування майном після закінчення
строку договору найму. Що стосується
наймодавця, то підставою для
продовження відносин найму є його
мовчазна згода, яка виражається у
відсутності заперечень та вимог до
наймача повернути орендоване майно
протягом одного місяця після
закінчення строку договору найму.

Направляючи заперечення на вимогу від
17 грудня 2013 року відповідач останнім
абзацом фактично визначив свою умову
пролонгації договору оренди
нежитлового приміщення, та яка за умови
«мовчазної згоди» ОСОБА_2 (не надання
відповіді на погодження розірвання
договору) дає підстави для продовження
дії договору оренди до 01 квітня 2014 року.

При цьому, відмова наймодавця від
договору оренди, можливість якої
передбачена частиною першою статті 782
ЦК України, є правом, а не обов'язком
наймодавця, яке може бути реалізоване в
позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.
На підставі ч. 2 ст. 795 Цивільного
кодексу України повернення наймачем
предмета договору найму оформлюється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту договір найму
припиняється.

Обов'язок повернення об'єкту оренди у
разі припинення договору оренди за
актом приймання - передачі передбачено
і п. 3.3 договору оренди від 01.04.2011 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відсутність підписаного між сторонами
акта приймання-передачі (повернення)
приміщень станом на грудень 2013 року та
укладення додаткової угоди про
розірвання договору відповідно до
норм п. 6.6 Договору оренди свідчить про
право користування відповідачем
даними приміщеннями до 01.04.2014 року.

Наявний в матеріалах справи акт
приймання-передачі від 01.04.2014 року є
свідченням ґрунтовності пред'явлених
вимог до ОСОБА_3 При цьому, відповідач
не спростував належними та допустимими
доказами дату підписання акту
зазначеному в ньому.

Разом з тим, вимоги до ОСОБА_4 не
підлягають задоволенню. Як випливає з
змісту договору поруки від 01.04.2011 року у
разі несплати боржником суми боргу в
строки, передбачені договором оренди
кредитор звертається з письмовою
вимогою до боржника про повернення
суми боргу за договором поруки. Якщо
боржник не виконає письмову вимогу
кредитора в строк, що дорівнює двом
банківським дням або виконає її
частково поручитель зобов'язаний
сплатити кредитору несплачену
боржником суму в строк два дні шляхом
передачі коштів готівкою. При цьому,
кредитор має повідомити поручителя про
обов'язок письмово в строк три дні (п.3.3
Договору поруки).

В даному випадку, в матеріалах справи
відсутні та представником позивача
не були надані докази на підтвердження
того, що ОСОБА_2 було направлено
поручителю ОСОБА_4 повідомлення з
вимогою виконати зобов'язання
позичальника, а відтак позивач не набув
права вимоги до ОСОБА_4, як поручителя
за невиконане ОСОБА_3 зобов'язання за
договором оренди нежитлових приміщень.

В порядку вимог ст. 88 ЦПК України
суд вирішує питання про судові витрати.

Керуючись ст. ст.10,60, 88, 213-215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 34 800 (тридцять чотири тисячі
вісімсот) гривень заборгованості з
орендної плати за договором оренди
нежитлових приміщень від 01 квітня 2014
року та 348 гривень судових витрат, а
всього 35 148 (тридцять п'ять тисяч сто
сорок вісім) гривень.

В решті вимог позову відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Малинський
районний суд, а особами, які брали
участь у справі, але були відсутні під
час проголошення рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. В. Ярмоленко