№2/756/1111/14
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді
Тітова М.Ю.

при секретарі
Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що відповідач 22 грудня
2010 року приблизно о 18 год. по вул.
Кіровоградській, керуючи автомобілем
«Фольксваген» державний номер НОМЕР_1,
виїхав на смугу зустрічного руху і
допустив зіткнення з автомобілем
«Сітроен» державний номер НОМЕР_3, під
його керуванням, що призвело до
пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду міста
Києва від 11 лютого 2011 року відповідача
визнано винним у вчиненні
правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Автомобіль «Сітроен» державний номер
НОМЕР_3 належить йому. В результаті
порушення відповідачем Правил
дорожнього руху України він зазнав
збитків. Вартість заподіяного
матеріального збитку згідно висновку
про вартість матеріального збитку,
заподіяного його майну становить 96202
грн. 56 коп. Відповідачем до сьогодні
сума заподіяної шкоди не відшкодована.
Крім того з вини відповідача внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди він
отримав закриту травму передньої
черевної стінки та з 27 грудня 2010 року по
4 січня 2011 року перебував на
стаціонарному лікуванні у
хірургічному відділені Київської
міської клінічної лікарні № 9 по вул.
Ризькій, 1. Проходив курс
антибактеріальної та знеболюючої
терапії. Після виписки знаходився під
амбулаторним спостереженням хірурга.
Був змушений обмежити фізичні
навантаження. Як наслідок були
порушені його нормальні життєві
зв'язки із-за неможливості
продовжувати активний спосіб життя
впродовж тривалого часу. Також, крім
фізичних страждань він зазнав і
моральних переживань у зв'язку з
ушкодженням здоров'я. З вини
відповідача він вже більш ніж два роки
обмежений у праві вільно
розпоряджатися своїм майном. Моральну
шкоду оцінює в розмірі 40000 грн. Так, 23
грудня 2010 року між ним та СПД ОСОБА_4
було укладено Договір зберігання №325.
Забираючи своє майно із майданчика для
зберігання 15 листопада 2012 року він
сплатив відповідно до товарного чеку
№936 4000 грн.

Просив відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1167,
1187, 1188, 1194 ЦК України стягнути з
відповідача на свою користь 96202,56 грн.
матеріальних збитків, спричинених
пошкодженням автомобіля, 40000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 4000 грн.
додаткових витрат на зберігання майна.

В подальшому позивачем було змінено
свої позовні вимоги, а саме просив
стягнути 58712,56 грн. матеріальних
збитків, 40000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, 4000 грн. додаткових
витрат на зберігання майна та 37940 грн.
упущеної вигоди.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав свої вимоги, просив
позов задовольнити.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечували.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
прийшов до висновку, що позову підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

З постанови Голосіївського районного
суду м. Києва від 11.02.11, якою відповідача
визнано винним у вчиненні
правопорушення за ст. 124 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу, вбачається, що 22.12.10
відповідач приблизно о 18 год. по вул.
Кіровоградській, керуючи автомобілем
«Фольксваген» державний номер НОМЕР_4,
не врахував дорожньої обстановки, щоб
мати змогу постійно контролювати рух
транспортного засобу та безпечно
керувати ним, при виникненні небезпеки
для руху та перешкоди не вжив достатніх
заходів для зменшення швидкості аж до
зупинки транспортного засобу та
безпечного для інших учасників об'їзду
перешкоди, не впорався з керуванням
автомобіля, виїхав на смугу
зустрічного руху, де відбулося
зіткнення з автомобілем «Сітроен»
державний номер НОМЕР_3, під керуванням
позивача, що призвело до пошкодження
транспортних засобів, чим порушив
вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК
України постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою, а
тому суд вважає, що автомобіль
«Сітроен» отримав механічні
пошкодження саме з вини відповідача.

Цивільна відповідальність відповідача
була застрахована ПрАТ «Акціонерна
страхова компанія «Інтертрансполіс»
згідно полісу №ВЕ/0523529 та рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 13.03.14 стягнуто з ПрАТ «Акціонерна
страхова компанія «Інтертрансполіс»
на користь позивача страхове
відшкодування в розмірі 24490 грн.

Крім того, 04.03.14 позивачем продано
автомобіль «Сітроен», який йому
належав, за 13000 грн.

Зі звіту про визначення вартості
матеріального збитку від 13.01.13
вбачається, що матеріальний збиток
завданий власнику автомобіля
«Сітроен» складає 96202,56 грн.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, якщо вона не
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції на момент ДТП) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами
1, 2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 Цивільного кодексу України.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою (ст. 1188
ЦК України).

Отже, на користь позивача стягнуто
страхове відшкодування в розмірі 24990
грн., продано автомобіль за 13000 грн., то з
відповідача підлягає стягненню 58712,56
грн.

Крім того, підстав для стягнення 4000 грн.
з відповідача коштів витрачених
позивачем на зберігання автомобіля на
автостоянці не вбачається, оскільки ці
витрати на думку суду не відноситься до
завданої ОСОБА_2 шкоди позивачу.

Крім того, згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Позивачем надано суду договір оренди
транспортного засобу №25/10-ОА01 від 07.12.10
та додаткову угоду до нього від 10.01.11, за
яким позивач повинен був надати в
оренду ТОВ «Завод мінеральних добрив
«Базис» автомобіль «Сітроен» до 05.01.11,
однак договір був припинений у зв'язку
з дорожньо-транспортною пригодою,
орендна плата за місяць становила 4500
грн.

Вимоги позивача про стягнення упущеної
вигоди базуються на розрахунку
можливого прибутку у разі оренди
автомобіля ТОВ «Завод мінеральних
добрив «Базис» з урахуванням
середньомісячного орендної плати. Такі
розрахунки є теоретичними, побудовані
на можливих очікуваннях отримання
певного доходу та не підтверджені
відповідними документами, що свідчили
б про конкретний розмір прибутку, який
міг би і повинен був отримати позивач,
якщо б внаслідок неправомірних
відповідача не було пошкоджено
автомобіль «Сітроен», а тому і в цій
частині у задоволенні позову необхідно
відмовити.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, що полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в іншій спосіб, незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає встановленим в судовому
засіданні заподіяння позивачу
моральної шкоди, у зв'язку з зміною
нормального перебігу його життя, та
психологічних переживань через
пошкодження його майна,
відповідальність за яку покладається
судом на відповідача та суд визначає
розмір моральної шкоди, який підлягає
стягненню на користь позивача в
розмірі 1500 грн., частково задовольнивши
позовні вимоги в цій частині.

Також, на думку суду позивачу завдана і
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК
Україна), яка відповідно до ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції на момент ДТП)
повинна бути відшкодована ПрАТ
«Акціонерна страхова компанія
«Інтертрансполіс».

Крім того, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 816,53 грн.
судових витрат.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1 - 11, 15, 60,
61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_6) 60212,56 грн.
та 816,53 грн. судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: М.Ю. Тітов