Справа № 569/7836/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Рогозін С.В. Провадження №
22-ц/773/1285/14 Категорія: 43 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю:

представника відповідача -
Барциковської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку справу за позовом
ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Рівненської міської ради про
зобов'язання надати житло у вигляді
окремої квартири, за апеляційною
скаргою відповідача - виконавчого
комітету Рівненської міської ради на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2014
року позов ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
зобов'язання надати житло у вигляді
окремої квартири задоволено.

Постановлено зобов'язати виконавчий
комітет Рівненської міської ради
Рівненської області надати ОСОБА_2
благоустроєне житло у вигляді окремої
квартири в м. Рівне на склад сім'ї із
шести осіб у межах норми жилої площі та
додаткової жилої (10 кв. м) площі, що
відповідає встановленим санітарним та
технічним вимогам, з урахуванням жилої
площі - 29,8 кв. м. у належній їй на праві
власності квартирі АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із постановленим
судовим рішенням, відповідач
-виконавчий комітет Рівненської
міської ради подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2

Судом першої інстанції встановлено, що
у визначений законодавством строк
відповідач не забезпечив позивача
благоустроєним житлом відповідно до
норм забезпечення громадян житлом, що
відповідає встановленим санітарним і
технічним вимогам згідно із
законодавством та з урахуванням права
на додаткову житлову площу, в зв'язку з
чим суд задовольнив позов ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримала і просила скаргу
задоволити, позивач в судове засідання
не з'явилася, подала в суд письмову
заяву, в якій просила розглядати справу
у її відсутності.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши обставини
справи, перевіривши рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
відповідача слід відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає наявним в матеріалах
справи доказам, яким суд дав правильну
правову оцінку, що Постановою
Верховної Ради України від 23 грудня 1993
року № 3775-ХІІ ОСОБА_2 обрано суддею
Рівненського обласного суду (а.с.4).
Наказом голови Рівненського обласного
суду від 03 січня 1994 року за № 1 старшого
консультанта ОСОБА_2, обрану Верховною
Радою України від 23 грудня 1993 року,
переведено на посаду судді
Рівненського обласного суду (а.с.5).
Наказом голови Рівненського обласного
суду від 16 січня 1995 року за № 1 у зв'язку
з обміном паспорта на прізвище
чоловіка рахувати ОСОБА_2 - ОСОБА_2 (а.с.6).
Постановою Верховної Ради України від
18 березня 2004 року № 1633- ІV ОСОБА_2 обрано
безстроково на посаду судді
апеляційного суду Рівненської області
(а.с.7).

Також судом встановлено, що позивачу
ОСОБА_2 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1, житловою площею 29,8
кв. м, (а.с.10). Згідно з довідкою ЖКП
«Галицьке» м. Рівне від 21 березня 2014
року за № 912 (а.с.8) в двокімнатній
квартирі АДРЕСА_2, окрім позивача
ОСОБА_2, зареєстровані та проживають
п'ятеро осіб - чоловік ОСОБА_4, син
ОСОБА_5 та члени його сім'ї - дружина
ОСОБА_6, малолітні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з цим
позивач ОСОБА_2 потребує поліпшених
житлових умов.

Рішенням виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 10 жовтня
2006 року за № 200 позивача було взято на
квартирний облік з 25 вересня 2006 року за
списком позачергового одержання житла
у складі сім'ї на шість осіб жилою
площею 91,9 кв.м ( з урахуванням 10 кв.м.
додаткової жилої площі). На квартирному
обліку позивач перебуває і на даний
час. Ця обставина відповідачем не
заперечується.

Відповідно до статей 126, 130 Конституції
України незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України.
Держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів
і діяльності суддів.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 7
лютого 2002 року № 3018-III «Про судоустрій
України» (чинного на час виникнення
спірних відносин) гарантії
самостійності судів і незалежності
суддів забезпечуються, зокрема,
належним матеріальним та соціальним
забезпеченням суддів.

Частиною сьомою статті 44 Закону
України «Про статус суддів» від 15
грудня 1992 року № 2862-XII (чинного на час
виникнення спірних відносин)
встановлено, що не пізніш як через
шість місяців після обрання суддя
Конституційного Суду, Верховного Суду,
вищого спеціалізованого суду,
апеляційного та місцевого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири чи будинку
або службовим житлом за місцем
знаходження суду.

У разі незабезпечення судді
благоустроєним житлом у зазначені
строки суд за рахунок державного
бюджету може придбати квартиру або
будинок за ринковими цінами і передати
їх у користування судді. Порядок
фінансування судів для цієї мети, а
також порядок розрахунків з державним
бюджетом органу державної виконавчої
влади, який своєчасно не надав судді
житло, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України своєю
постановою від 3 серпня 2005 року № 707
затвердив Порядок забезпечення житлом
суддів Апеляційного суду України,
апеляційних і місцевих судів (який був
чинним на час виникнення спору; далі -
Порядок), згідно з пунктами 2, 4 якого
суддям, які відповідно до житлового
законодавства перебувають на обліку
громадян, що потребують поліпшення
житлових умов, надають окрему квартиру
або будинок місцеві органи виконавчої
влади не пізніше ніж через шість
місяців після їх обрання на посаду.
Взяття, перебування та зняття з обліку
судді здійснюється виконавчими
комітетами рад за місцем роботи
відповідно до житлового законодавства.

У разі, коли місцевий орган виконавчої
влади у шестимісячний строк не
забезпечив житлом суддю, який потребує
поліпшення житлових умов, суд на
підставі його заяви за погодженням з
ДСА або її територіальним управлінням
(стосовно судді місцевого суду) може
прийняти рішення про придбання житла
за рахунок коштів державного бюджету
та передачу його у користування судді
(пункт 7 Порядку).

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для
забезпечення суддів благоустроєним
житлом ДСА та її територіальні
управління (стосовно суддів місцевих
судів) ведуть контрольні списки суддів,
які потребують поліпшення житлових
умов, та суддів, які забезпечені житлом,
і вносять місцевим органам виконавчої
влади пропозиції щодо забезпечення
суддів житлом.

Згідно зі статтями 15, 36, 51, 52 та 58
Житлового кодексу України
повноваження щодо обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов,
затвердження рішень про надання жилих
приміщень, видачі ордерів на жилі
приміщення відносяться до компетенції
виконавчих комітетів районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської ради.

Аналіз вищенаведених положень закону
свідчить, що обов'язок забезпечити
житлом суддю, який потребує поліпшення
житлових умов, покладений на місцеві
органи виконавчої влади за місцем
роботи судді, а дії ДСА та її
територіальних управлінь із
забезпечення суддів житлом є
додатковими у разі не вирішення цього
питання органом місцевої виконавчої
влади.

Отже, висновок суду першої інстанції
про те, що обов'язок забезпечити житлом
суддю, який потребує поліпшення
житлових умов, покладений на місцеві
органи виконавчої влади за місцем
роботи судді є правильним та
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України щодо
правильного застосування норм
матеріального права до спірних
відносин, висловленій у постановах
Верховного Суду України від 7 травня та
9 жовтня 2012 року (№№ 21-292а11, 21-350а12
відповідно) та від 21 травня 2013 року (№
21-122а13), що у відповідності до положення
ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
норму матеріального права, яка
застосована неоднаково судом (судами)
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах, та для всіх судів
України.

Доводи апеляційної скарги є власним
тлумаченням відповідачем норм чинного
законодавства та обставин справи, які
були предметом дослідження судом
першої інстанції і суд дав їм правильну
юридичну оцінку, а тому не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у рішенні, яке постановлено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача -
виконавчого комітету Рівненської
міської ради відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :