АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9066/2014
Головуючий в 1 інстанції - Савлук
Доповідач-Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Сакалюка Дмитра
Васильовича в інтересах Моторно
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 29 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Моторно (транспортного) страхового
бюро України про стягнення коштів в
рахунок виплати страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернулась у листопаді 2013 року.

Зазначала, що 25.12.2013 року ОСОБА_4,
керуючи автомобілем BMW X5 д.н.з.
НОМЕР_1, виконуючи маневр початку руху,
не переконався у безпеці своїх дій та
скоїв наїзд на нерухомий автомобіль
Mitsubishi Colt д.н.з. НОМЕР_2, який належить
позивачу, внаслідок чого автомобіль
отримав механічні пошкодження.
Оскільки автомобіль BMW X5 д.н.з.
НОМЕР_1 зареєстрований в Німеччині, то
щодо нього діє сертифікат «Зелена
картка» за страховим полісом серії 5862
№D 147/234.315.251, виданий страховою
компанією VHV Allgemeine Versicherungen AG.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 14.03.2013 року ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди. На
підставі п. 41.2 ст. 41 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» позивач
звернулась до МТСБУ з вимогою
здійснити регламентну виплату в
розмірі 22 355,13 грн. на відшкодування
шкоди згідно звіту вартості
відновлюваного ремонту №569. Однак
відповідач відмовився здійснити
виплату на підставі ст. 33 ,37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

На підставі викладеного, з урахуванням
уточнених позовних вимог, позивач
просила стягнути з відповідача на її
користь суму коштів в розмірі 21 284,11 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 29 травня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі, з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення судом норм процесуального
права, ставиться питання про
скасування даного рішення та ухвалення
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та

вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Судом встановлено, що 25.12.2012 року о 21.00
год. водій ОСОБА_4 у м. Донецьку по вул.
Економічна 2, керуючи автомобілем BMW X5,
д.н.з. НОМЕР_1, виконуючи маневр початку
руху, не переконався у безпеці своїх
дій та скоїв наїзд на нерухомий
автомобіль Mitsubishi Colt д.н.з. НОМЕР_2.
Внаслідок ДТП транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 14.03.2013 року ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу.

Як вбачається з довідки про
дорожньо-транспортну пригоду №9143652,
власником легкового автомобіля BMW X5,
д.н.з. НОМЕР_1 є Євро Азія Петрол ГМБХ,
місцезнаходження: Німеччина, Мюнхен,
Грефельфінг, Буссардіщірассе,8Б. У
зв'язку з цим на момент
дорожньо-транспортної пригоди був
дійсним сертифікат «Зелена картка» №
147/234.315.251 зі строком дії з 18.12.2012 року по
17.12.2016 року.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення
автотоварознавчої експертизи №1643/14-54
від 28.03.2014 року, дійсний розмір
матеріальних збитків завданий
власнику автомобіля Mitsubishi Colt, д.н.з.
НОМЕР_2, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 25.12.2012 року, складала 21 284,11
грн.

01.04.2013 року позивач звернулась до МТСБУ
з проханням на підставі ст. 35,41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відшкодувати заподіяну під
час дорожньо-транспортної пригоди від
25.12.2012 року шкоду.

Як вбачається з відповіді МТСБУ №
8/3-3/12999 від 24.05.2013 року відповідач
керуючись п.п. 37.1.3 та 37.1 ст. 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відмовив у виплаті
регламентної виплати.

Відповідно до ст. 40.1. Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ є гарантом
відшкодування шкоди: на території
України, заподіяної водіями -
нерезидентами, на умовах та в обсягах,
встановлених законодавством про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності та
принципами взаємного врегулювання
шкоди на території країн - членів
міжнародної системи автомобільного
страхування "Зелена картка", за інших
обставин, визначених чинним
законодавством про цивільно-правову
відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону у разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до цього Закону потерпілим -
юридичним особам страховик, а у
випадках, передбачених цим Законом, -
МТСБУ відшкодовує виключно шкоду,
заподіяну майну.

Статтею 29 вищевказаного закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до ст. 35 для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках,передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Згідно ст.37 (37.1.3) цього Закону підставою
для відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати) є
невиконання потерпілим або іншою
особою, яка має право на отримання
відшкодування, своїх обов'язків,
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди;

Задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку щодо недоведеності
належними та допустимими доказами того
факту, що МТСБУ не мало можливості
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди що сталась 25.12.2012 року, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди, а тому позовні вимоги
на підставі ЦК України та Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» підлягають задоволенню.

Доводи апеляційну скарги про
те, що позивач не повідомила страховика
про настання дорожньо-транспортної
пригоди від 25.12.2012 року відповідно до
ст. 33 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки за
змістом ст.33 обов»язок письмового
повідомлення покладено на
страхувальника, який відповідну заяву
подає страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір міжнародного страхування
«Зелена картка» № 147/234.315.251, що
міститься в матеріалах справи не є
належним та допустимим доказом і не
може бути прийнятим судом при розгляді
справи, оскільки оригінал не був
наданий для огляду суду, також не є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції, виходячи з
наступного .

Відповідно до ст.64 ЦПК України,
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

В матеріалах справи, а також в журналі
судового засідання, відсутні будь-які
клопотання відповідача про
витребування оригіналу договору
міжнародного страхування «Зелена
картка» № 147/234.315.251.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Сакалюка
Дмитра Васильовича в інтересах Моторно
(транспортного) страхового бюро
України - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 29 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: