АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1950/14
Справа № 2-2164/13
Категорія : договірні
Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А..,

Суддів: Тичкової О.Ю., Костенко
Т.М.

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду

заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

про ухвалення додаткового рішення

по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, 3-тя особа Державний
нотаріус Шостої Харківської державної
нотаріальної контори Головащенко О.Л.
про визнання недійсним договору
довічного утримання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року позивач ОСОБА_6
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому просила визнати недійсним
договір довічного утримання, укладений
02 грудня 2010 року між нею, її матір'ю
ОСОБА_7 та відповідачкою - ОСОБА_4,
посвідчений державним нотаріусом
Шостої Харківської державної
нотаріальної контори Головащенко О.Л.,
зареєстрований у реєстрі за № 1-3934,
повернувши сторони у первісний стан,
визнати за нею право власності на 1/3
частину та за ОСОБА_7 право власності на
2/3 частини квартири АДРЕСА_1 1905 року у
місті Харкові, а також стягнути з
відповідачки ОСОБА_4 на її користь 15 000,
00 грн. моральної шкоди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_6
померла.

Правонаступником після
смерті ОСОБА_6, згідно заповіту від 06
вересня 2011 року є ОСОБА_2, яка
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі крім того вказала, що договір
довічного утримання посвідчувався у
квартирі ОСОБА_6, але державний
нотаріус Головащенко О.Л., всупереч
правилам ведення нотаріального
діловодства (додаток 14), не зробила в
договорі посвідчувальний надпис про
місце укладення договору.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 20
листопада 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 26 травня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково. Рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 20 листопада 2013 року змінено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, 3-тя
особа Державний нотаріус Шостої
Харківської державної нотаріальної
контори Головащенко О.Л. про визнання
недійсним договору довічного
утримання задоволено частково.

Визнано недійсним договір
довічного утримання, укладений 02
грудня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, посвідчений державним
нотаріусом Шостої Харківської
державної нотаріальної контори
Головащенко О.Л., зареєстрований у
реєстрі за № 1-3934, в частині передачі
ОСОБА_6 ОСОБА_4 права власності на 13
частину квартири АДРЕСА_1 1905 року.

В іншій частині рішення
залишити без змін.

20 червня 2014 року до суду
апеляційної інстанції від
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла
заява, в якій останній просить суд
постановити по справі додаткове
рішення з приводу частини позовних
вимог ОСОБА_2 про повернення сторін у
цій частині у первісний стан та
визнання за ОСОБА_6 права власності на
1/3 частину квартири АДРЕСА_1 1905 року у
місті Харкові.

В обґрунтування своєї заяви
представник позивач вказує на те, що
задовольняючи частково позов і
визнавши недійсним вищезазначений
договір довічного утримання в частині
передачі ОСОБА_6 ОСОБА_4 права власності
на 1/3 частину, суд помилково не вказав в
резолютивній частині рішення про
повернення сторін у цій частині у
первісний стан та визнання за ОСОБА_6
права власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 1905 року у місті Харкові.

На теперішній час, під час
виконання судового рішення
апеляційного суду Харківської області
від 26.05.2014 р. виникли проблеми, які
унеможливлюють нотаріального
прийняття спадщини позивачем по справі
( правонаступником ОСОБА_6 ) ОСОБА_2 та
реєстрацію цього рішення в
реєстраційній службі.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, вважає що вказана заява про
ухвалення додаткового рішення
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 220 ЦПК
України, суд, що ухвалив рішення, може
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо
стосовно будь-якої позовної вимоги, з
приводу якої сторони подавали докази і
давали пояснення, не ухвалено рішення.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 яка є
правонаступником ОСОБА_6, в позовній
заяві просила визнати недійсним
договір довічного утримання від 02
грудня 2010 року та повернути сторони у
первісний стан.

Відповідно до п. 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 року « Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсним» рішенням суду не
може бути зобов'язано сторони
здійснити державну реєстрацію
правочину, оскільки це суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства - свободі договору ( п. 3 ч.
1 ст. 3 ЦК). Норма частини 3 ст. 182 ЦК щодо
можливості оскарження до суду відмови
у державній реєстрації, відмови від
надання інформації про реєстрацію
застосовуються лише до дій (
бездіяльності) органів, які здійснюють
таку реєстрацію.

Згідно зі ст. 19 Закону
України « Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» передбачено, що однією з
підстав для реєстрації права
власності є рішення суду, яке набуло
чинності, а також є підставою для
скасування попередньої реєстрації.

Оскільки в заяві про
ухвалення по справі додаткового
рішення, ОСОБА_2 просить привести
сторони в первісний стан та поновити
реєстрацію на 13 частину спірної
квартири за ОСОБА_6, яка померла, то
судова колегія приходить до висновку,
що не можна визнавати право власності
за померлою. Позивач не позбавлена
можливості у випадку відмови в
реєстрації права власності оскаржити
дії органу, який здійснює таку
реєстрацію відповідно до вимог
законодавства.

На підставі
вищевикладеного, судова колегія
приходить до висновку, що заява ОСОБА_2
про ухвалення додаткового рішення
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення апеляційного суду, відповідно
до ст. 212, 213, 316 ЦПК ґрунтується на
доказах, які були предметом
дослідження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 220, 303, 304, 313, 316, 317,
319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
ухвалення додаткового рішення
відмовити.

Ухвала набуває законної сили
з моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: