Справа № 274/2105/14-ц Провадження №
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.07.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за
позовомБердичівської районної
державної адміністрації Житомирської
області, представниками якої є
Охремчук Аліна Анатоліївна та Кальчу
Галина Миколаївна,доОСОБА_3,за участю1)
Виконавчого комітету Гришковецької
селищної ради Бердичівського району
Житомирської області, 2) прокурора
Бердичівської міжрайонної прокуратури
Житомирської області Маліновської
О.М.,пропозбавлення батьківських прав
та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 р. Бердичівська районна
державна адміністрація Житомирської
області (далі - Адміністрація)
звернулась з вказаним позовом, у якому
просить позбавити ОСОБА_3 батьківських
прав відносно сина - ОСОБА_5, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, стягувати з
ОСОБА_3 аліменти на утримання сина -
ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 385,00 грн., але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття, на
рахунок дитини.

Виконавчий комітет Гришковецької
селищної ради Бердичівського району
Житомирської області (далі - Комітет) з
позовом погодився, про що зазначив у
листі від 02.07.2014 р. № 267 (а. с. 19).

Прокурор Бердичівської міжрайонної
прокуратури Житомирської області
висловив свою думку щодо позову під час
судових дебатів, пояснивши, що,
зважаючи на письмові докази, показання
свідків та думку дитини, позов
підтримує та просить задовольнити.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_3 є матір'ю
дитини - сина ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 (запис № 270 в книзі записів
актів громадянського стану про
народження зроблено 25.05.2001 р. Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Бердичівського міського управління
юстиції Житомирської області), що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2001 р. (а.
с. 4).

Відповідно до висновку Комітету від
28.04.2014 р. № 186 про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
остання разом з сином ОСОБА_5 не
проживає з 2002 р, не займається його
вихованням та утриманням. Дитини
проживала з батьком - ОСОБА_6 та бабою
ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько дитини -
ОСОБА_6, помер, дитина залишилась
проживати разом з бабою - ОСОБА_7.
Комітет дійшов до висновку вважати
доцільним позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно
малолітнього сина - ОСОБА_5, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3).

Згідно з висновком Адміністрації від
18.04.2014 р. № 02-8/3758 про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
остання зловживає спиртними напоями,
веде аморальний спосіб життя, не
працює, вихованням сина - ОСОБА_5, не
займається, ухиляється від виконання
своїх обов'язків, не дбає про
матеріальний і духовний стан та
фізичний розвиток дитини, не створює
належні умови для розвитку природних
здібностей дитини, не готує її до
самостійного життя. За неналежне
виконання батьківських обов'язків
ОСОБА_3 притягувалась до
адміністративної відповідальності.
Протягом декількох років та наданий
час ОСОБА_5 проживає зі своє бабою -
ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_7
повністю займається вихованням онука,
забезпечує всім необхідним для його
нормального фізичного та морального
розвитку. Матеріальної допомоги мати
ОСОБА_5 не надає. Все це свідчить про те,
що ОСОБА_3 самоусунулась від виконання
батьківських обов'язків по відношенню
до свого малолітнього сина. Дитина
перебуває на обліку дітей, які
опинились в складних життєвих
обставинах. Робота з матір'ю не дала
позитивних результатів. Адміністрація
дійшла до висновку вважати за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_3
відносно її малолітнього сина - ОСОБА_5
(а. с. 11).

В акті обстеження умов проживання від
25.03.2014 р. сім'ї ОСОБА_3 як висновок
зазначено, що в будинку не створені
умови для проживання дитини. ОСОБА_3
рекомендовано створити належні умови
для проживання дитини. ОСОБА_3
попереджена про відповідальність за
неналежне виконання батьківських
обов'язків (а. с. 6).

Постановою судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04.06.2014 р. у справі № 274/2454/14
ОСОБА_3 визнано винуватою за частиною
першою статті 184 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
(невиконання батьками або особами, що
їх замінюють, обов'язків щодо виховання
дітей) (а. с. 32).

Свідок ОСОБА_8, яка є класним керівником
ОСОБА_5, дала показання, зокрема, про те,
що він від народження проживає з бабою -
ОСОБА_7, яка про нього турбується. Його
батьків вона ніколи не бачила, ніколи з
ними не спілкувалась. З його мамою
розмовляла один раз по телефону. Усі
проблеми щодо дитина вона вирішувала з
ОСОБА_7. Зі слів останньої їй відомо, що
у мати ОСОБА_5 немає умов для проживання
дитини, вона веде аморальний спосіб
життя.

Свідок ОСОБА_9, яка є психологи
гімназії, де навчається ОСОБА_5, дала
показання, зокрема, про те, що все
шкільне життя ОСОБА_5 виховує, навчає,
допомагає баба - ОСОБА_7, яка для нього і
мама, і тато, і бабуся, і дідусь - заміняє
йому всіх. Мати хлопчика вона ніколи не
бачила, ніякої справи з нею не мала, в
школі, наскільки їй відомо, мати не
було, тобто ніякої участі у житті
дитини мати не приймає.

Свідок ОСОБА_10, яка є соціальним
педагогом у гімназії, де навчається
ОСОБА_5, дала показання, зокрема, про те,
що він від народження практично був під
опікою баби - ОСОБА_7, яка його
виховувала, ростила, утримувала,
матеріально забезпечувала. Батьки
дитину не виховували. Баба
добросовісно виконує обов'язки і мами,
і тата, і бабусі, всю душу вкладає у
дитину, цікавиться навчальним життям,
відвідує батьківські збори, співпрацює
іншим чином з гімназією. Зі слів дитини
вона (свідок) знає, що мати спілкується
з нею (дитиною) дуже рідко, як привило -
телефоном, і тільки у стані
алкогольного сп'яніння, а коли твереза -
не цікавиться. У школі мати дитини були
лише один раз, коли ОСОБА_5 був у 3-му
класі.

Свідок ОСОБА_7 дала показання про те, що
ОСОБА_5 знаходиться в неї від
народження. Його мати - ОСОБА_3, покинула
його на її вихованні, коли йому було
менше року, вела аморальний спосіб
життя, кинула чоловіка, народила потім
другу дитину від іншого чоловіка, яку
залишила у пологовому будинку. ОСОБА_5
знаходиться на її (свідка) вихованні до
цієї пори, його мати ніколи не
піклувалась про нього, за все життя
ніколи нічого не купила із одежі, до
школи не приходила, не займалась його
вихованням. ОСОБА_3 спілкується з сином
іноді телефоном у стані алкогольного
сп'яніння, що дитині не подобається,
дитина скаржиться, що мама їй набридла
своїми п'яними розмовами.

Статтею 171 Сімейного кодексу України
передбачено, що дитина має право на те,
щоб бути вислуханою батьками, іншими
членами сім'ї, посадовими особами з
питань, що стосуються її особисто, а
також питань сім'ї. Дитина, яка може
висловити свою думку, має бути
вислухана при вирішенні між батьками,
іншими особами спору щодо її виховання,
місця проживання, у тому числі при
вирішенні спору про позбавлення
батьківських прав, поновлення
батьківських прав, а також спору щодо
управління її майном. Суд має право
постановити рішення всупереч думці
дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

На виконання зазначеної норми
Сімейного кодексу України судом було
вислухано ОСОБА_5, який пояснив, що
думає, що його мати (ОСОБА_3) можна
позбавляти батьківських прав щодо
нього. Вона ним не опікується, не
навідує, не телефонує. Іноді може
зателефонувати у п'яному вигляді, раз в
рік. Маму любить. Маму не бачить, але
хотів би. Під час телефонних розмов
мама не говорить, що хоче його бачити,
не питає, що йому потрібно.

Суд, оцінивши наведені вище докази та
пояснення (думку) ОСОБА_5, приходить до
висновку, що ОСОБА_3 з 2002 р. ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини - сина ОСОБА_5, а саме -
не піклується про його здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток, не готує до самостійного
життя та праці, не створює належних
умов для розвитку його природних
здібностей, при цьому ОСОБА_5
опікується баба - ОСОБА_7, з якою він
проживає з 2002 р.

Пунктом 2 частини першої статі 164
Сімейного кодексу України встановлено,
що мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Частинами першою - третьою статті 150
Сімейного кодексу України визначено,
що батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Відповідно до частин першої та другої
статті 12 Закону України "Про охорону
дитинства" виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на
розвиток її особистості, поваги до
прав, свобод людини і громадянина, мови,
національних історичних і культурних
цінностей українського та інших
народів, підготовку дитини до
свідомого життя у суспільстві в дусі
взаєморозуміння, миру, милосердя,
забезпечення рівноправності всіх
членів суспільства, злагоди та дружби
між народами, етнічними, національними,
релігійними групами.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про задоволення позову
Адміністрації в частині вимоги про
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав
відносно дитини - сина ОСОБА_5.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Абзацом першим частини другої статті 166
Сімейного кодексу України передбачено,
що особа, позбавлена батьківських прав,
не звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини.

Таким чином, ОСОБА_3 зобов'язаний
утримувати свою дитину - сина ОСОБА_5, до
досягнення ним повноліття.

Частиною першою - третьою статті 181
Сімейного кодексу України встановлено,
що способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Статтею 182 Сімейного кодексу України
визначено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 184
Сімейного кодексу України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Обставини, які мають бути враховані при
визначенні розміру аліментів (з
посиланням на докази їх підтвердження),
окрім тієї, що ОСОБА_3, не працює, про що
зазначено у висновку Адміністрації від
18.04.2014 р. № 02-8/3758 про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3,
суду не повідомлені.

Зважаючи на наведене, суд приходить до
висновку, аліменти, які має сплачувати
ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_5, може
бути визначено у твердій грошовій сумі
- 385,00 грн.

Як випливає з частини другої статті 182
Сімейного кодексу України, яка
наведена вище, правило мінімального
розміру аліментів (не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку) не
розповсюджується на випадок
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі.

Суд, зважаючи на частину восьму статті 8
Цивільного процесуального кодексу
України, застосовує частину третю
статті 193 Сімейного кодексу України,
яка регулює правовідносини стягнення
аліментів та інших коштів на дитину,
яка перебуває у закладі охорони
здоров'я, навчальному або іншому
закладі: за рішенням суду аліменти
можуть перераховуватися на особистий
рахунок дитини у відділенні Державного
ощадного банку України.

Таким чином, суд приходить до висновку
що позов Адміністрації в частині
вимоги про стягнення з ОСОБА_3
аліментів підлягає частковому
задоволенню, а саме - з ОСОБА_3
підлягають стягненню аліменти на
утримання сина - ОСОБА_5, у розмірі 385,00
грн. щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття, на рахунок дитини у
відділенні Державного ощадного банку
України.

Згідно з частиною першою статті 191
Сімейного кодексу України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Пунктом 1 частини першої статті 367
Цивільного кодексу України
передбачено, що суд допускає негайне
виконання рішень у справах про
стягнення аліментів - у межах суми
платежу за один місяць.

Тобто аліменти мають бути присуджені з
29.04.2014 р., а рішення в частині їх
стягнення підлягає допущенню до
негайного виконання у межах суми
платежу за один місяць.

Частинами першою статті 79, частинами
першою та третьою статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Беручи до уваги ці норми Цивільного
процесуального кодексу України, суд
стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судовій
збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 45, 57
- 61, 63, 64, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 226, 367
Цивільного процесуального кодексу
України,

В И Р І Ш И В:

Позов Бердичівської районної
державної адміністрації Житомирської
області задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо
дитини - сина ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 (запис № 270 в книзі записів
актів громадянського стану про
народження зроблено 25.05.2001 р. Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Бердичівського міського управління
юстиції Житомирської області).

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти у розмірі
385,00 грн. щомісячно на утримання сина -
ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з 29.04.2014 р. і до повноліття
дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, на
особистий рахунок дитини у відділенні
Державного ощадного банку України.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави
судовій збір у розмірі 487,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги це рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана лише позивачем або
прокурором до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення;

- апеляційна скарга на рішення може
бути також особами, які не брали участі
у справі, якщо суд вирішив питання про
їх права та обов'язки;

- рішення може бути переглянуто
Бердичівським міськрайонним судом
Житомирської області за письмовою
заявою відповідача, заяву про перегляд
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Корбут

Повне рішення складено 29.07.2014 р.