інстанції - Грищенко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/1237/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 55
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Сибільової
Л. О.

з участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П. ,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою обласного
комунального підприємства "Аеропорт
Суми"

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 02 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до обласного
комунального підприємства "Аеропорт
Суми" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, визнання недійсною
посадової інструкції, -

в с т а н о
в и л а:

11 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, який
мотивує тим, що наказом № 78-о/с від
20.11.2013 року його було звільнено з посади
техніка аеродромної служби за п. 3 ст. 40
КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин
покладених на нього трудовим договором
обов'язків. Вважає своє звільнення
незаконним, так як воно здійснено без
згоди первинної профспілкової
організації, членом якої він є. Крім
того його звільнено за невиконання
посадових обов'язків, які відповідно до
Довідника кваліфікаційних
характеристики професій працівників
випуск № 68 «Авіаційний транспорт»,
затв. наказом Міністерства транспорту
України від 17.07.2002 року № 488 та
погодженого Міністерством праці та
соціальної політки України, повинні
виконуватись інженером з експлуатації
аеродромів. Попереднє дисциплінарне
стягнення у виді догани відповідно до
наказу № 44-о/с від 10.07.2013 року за
невиконання ним своїх посадових
обов'язків також вважає незаконним, так
як він не мав права проводити огляд та
перевірку стану елементів аеродрому на
неукомплектованому автомобілі.
Просить поновити його на роботі,
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

В ході розгляду справи позивач
доповнив свої вимоги та просить також
визнати недійсною посадову інструкцію
техніка аеродромної служби, яка діє в
Обласному комунальному підприємстві
«Аеропорт Суми». Мотивує вказану
вимогу тим, що під час розгляду даної
справи йому стало відомо про
відкликання начальником аеродромної
служби ОКП «Аеропорт Суми» Зоренком
О.Г. свого підпису з посадової
інструкції техніка аеродромної служби
відповідно до службової записки від
12.08.2013 року, а тому ця інструкція
вважається не підписаною, а отже не має
ніякої юридичної сили.

Рішенням суду від 02 червня 2014 року
позов ОСОБА_3 - задоволено.

В апеляційній скарзі комунальне
підприємство "Аеропорт Суми" просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_3 В доводах апеляційної
скарги посилається на те, що судом
порушено норми процесуального права та
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Зокрема
вважають, що не відповідають
обставинам справи висновки суду про те,
що посадова інструкція техніка
аеродромної служби не відповідає
Довіднику кваліфікаційних
характеристики професій випуск 68
«Авіаційний транспорт», а також про те,
що на підприємстві відсутній наказ на
підставі якого проводиться огляд
штучного покриття злітно-посадкової
смуги, так як на підприємстві виданий
відповідний наказ від 04.11.2013 року №
76-ОД. Рішення за поданням керівника
підприємства про надання згоди на
звільнення позивача профспілка
взагалі не приймала та повідомити
адміністрацію про прийняте рішення не
могла у передбачений ч. 5 ст. 43 КЗпП
України триденний строк після його
прийняття.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників ОКП «Аеропорт
Суми» директора підприємства Журавля
М.А., юрисконсульта Відменко В.Е.,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 01.07.2000 року був прийняти на
посаду авіатехніка 5 розряду до
Державного підприємства «Аеропорт
Суми». З 25.02.2002 року підприємство
змінило назву на обласне комунальне
підприємство «Аеропорт Суми». Наказом
№ 9/0 від 25.01.2005 року ОСОБА_3 переведено
на посаду майстра аеродромної служби.
Наказом № 20-о від 18.04.2008 року він був
переведений на посаду начальника
аеродромної служби, а наказом № 14-0/с
від 15.03.2010 року переведений майстром з
експлуатації аеродрому. Наказом № 18-од
від 02.04.2013 року назва посади, на якій
працював ОСОБА_3, змінена на техніка
аеродромної служби. (а. с. 14-16; 40-41).

Наказом № 29-о/с від 16.05.2013 року ОСОБА_3,
який на той час обіймав посаду майстра
з експлуатації аеродрому, винесено
догану за неналежне виконання своїх
посадових обов'язків (п. 2.2. посадової
інструкції). Крім того цим же наказом
винесено догану Зоренку О.Г. -
начальнику АС та ОСОБА_7 - майстру з
експлуатації аеродрому. В наказі
зазначено, що 18 квітня 2013 року майстром
з експлуатації аеродрому ОСОБА_7 був
зроблений запис в журналі «Состояние
летного поля аэродрома Сумы» про
непридатність ділянці ШЗПС довжиною 300
м до подальшої експлуатації. Наказом
від 22.04.2013 року № 25-од була створена
комісія з встановлення фактичного
стану ШЗПС до подальшої експлуатації.
По закінченню роботи комісією
складений акт від 20.04.2013 року з
висновком про те, що аеродром Суми до 17
квітня 2013 року був придатний до
експлуатації, про що свідчать записи
майстрів з експлуатації аеродрому у
журналі «Состояние летного поля
аэродрома Сумы» та акт б/н від 08.04.2013
року «О проверне готовності АС к ВЛП -
2013г.», який підписаний працівниками
аеродромної служби - начальником
Зоренко О.Г. та майстрами з
експлуатації аеродрому ОСОБА_7, ОСОБА_3
Факт запису 18 квітня 2013 року в журналі
«Состояние летного поля аэродрома
Сумы» відповідає дійсності. Причини
повідомлення про факт запису
непридатності ділянки ШЗПС довжиною 300
м лише 18 квітня 2013 року не з'ясовані в
зв'язку з відмовою надання письмових
пояснень начальником АС та майстрами з
експлуатації аеродрому (а. с. 43-52).

Наказом № 44-о/с від 10.07.2013 року майстрам
з експлуатації аеродрому ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 за невиконання п. 3.5 та порушення
п. 3.11 посадової інструкції винесено
догану. В наказі зазначено, що 13 червня
2013 року майстром з експлуатації
аеродрому ОСОБА_7 без попередньої
доповідної записки про
неукомплектованість автомобіля УАЗ-469,
державний номер НОМЕР_1 не було
зроблено огляд ШЗПС, РД та перону, що не
дало змогу відкрити аеродром. Хоча до 13
червня 2013 року майстрами з
експлуатації аеродрому проводився
огляд та перевірка стану елементів
аеродрому на цьому автомобілі. Для
надання часу службі спецтранспорту для
доукомплектування автомобіля наказом
від 13.06.2013 року № 44-од було змінено
години роботи аеродрому, а саме його
початок на 30 хвилин пізніше, для
надання можливості майстрам з
експлуатації аеродрому оглянути та
перевірити стан елементів аеродрому до
початку його роботи. Автомобіль
надавався з 08-00 до 8-30, чого вистачало
для огляду аеродрому до його відкриття.
Незважаючи на прийняті заходи,
доведенням інформації щодо зміни годин
початку роботи аеродрому майстри з
експлуатації аеродрому ОСОБА_7, ОСОБА_3
продовжували робити запис в журналі
«Состояние летного поля аэродрома
Сумы» про неогляд аеродрому, тим самим
не надавши інформацію про його
відкриття, що є прямим не виконання п. 3.5
та до 13 червня 2013 року порушенням п. 3.11
посадової інструкції. (а. с. 53-62).

Наказом № 62-о/с від 18.09.2013 року техніку
аеродромної служби ОСОБА_3 за
невиконання своїх посадових обов'язків
(п. 3.9 посадової інструкції) винесено
догану. В наказі зазначено, що 27.08.2013
року директор підприємства дав усну
вказівку техніку аеродромної служби
ОСОБА_3 здійснити огляд і перевірку
експлуатаційного стану елементів
аеродрому та результати огляду
записати в журнал «Состояние летного
поля аэродрома Сумы». Але ОСОБА_3 без
пояснення причин відмовився
виконувати усну вказівку директора
підприємства, чим порушив п. 3.9
посадової інструкції.

Постановою профспілкового комітету
первинної профспілкової організації
ОКП «Аеропорт Суми» №11 від 16 вересня 2013
року «Про розгляд подання директора
ОКП «Аеропорт Суми» на притягнення до
дисциплінарної відповідальності
техніка аеродромної служби
підприємства ОСОБА_3, в наданні згоди
на притягнення до дисциплінарної
відповідальності було відмовлено (а. с.
66).

Наказом № 78-о/с від 20.11.2013 року ОСОБА_3
звільнено з посади за систематичне
невиконання ним без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП
України. ОСОБА_3 звільнено за те, що
22.10.2013 року він без поважних причин не
виконав усну вказівку директора
підприємства здійснити огляд і
перевірку експлуатаційного стану
елементів аеродрому та результати
огляду записати в журнал «Состояние
летного поля аеродрома Сумы». В наказі
зазначено, що подібні порушення
трудової дисципліни ОСОБА_3
неодноразово вчиняв і раніше, за що
відповідно до наказів від 10.07.2013 року №
44-о/с та від 18.09.2013 року № 62-о/с до нього
застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани. Також зазначено, що перебуваючи
на посаді майстра з експлуатації
аеродрома (до 01.07.2013, наказ від 02.04.2013 №
18-од) наказом від 16.05.2013 року № 29-о/с до
ОСОБА_3 були застосовані заходи
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани за невиконання постійного
контролю за експлуатаційно-технічним
станом аеродрому, а саме п. 2.2. посадової
інструкції (а. с. 42).

Згідно постанови профспілкового
комітету первинної профспілкової
організації ОКП «Аеропорт Суми» від 25
лютого 2014 року в наданні згоди на
звільнення позивача за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП
України відмовлено. Профспілковий
комітет послався на те, що попередні
догани винесені ОСОБА_3 необґрунтовано,
з упередженням (а. с. 100-102). Таке рішення
профспілковий комітет прийняв під час
розгляду судом справи за позовом
ОСОБА_7, звільненого з ОКП «Аеропорт
Суми» за аналогічних обставин.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 в частині
поновлення на роботі, суд першої
інстанції виходив з того, що звільнення
позивача та накази про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності у виді доган є
незаконними, так як в його діях
відсутні ознаки порушень та
невиконання без поважних причин
трудових обов'язків. Задовольняючи
позов ОСОБА_3 про визнання недійсною
посадової інструкції суд першої
інстанції виходив з того, що посадова
інструкція техніка АС за своїм змістом
не відповідає нормативним вимогам,
начальник АС Зоренко О.Г. з цих підстав
відкликав свій підпис під посадовою
інструкцією, а тому вона фактично є
недійсною.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині вирішення позову ОСОБА_3 про
поновлення на роботі, так як суд дійшов
їх правильно встановивши фактичні
обставини справи, з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.
Проте погодитись з висновком суду про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 про визнання
недійсною посадової інструкції не
можна, так як суд дійшов їх з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач не довів, що невиконання
позивачем посадових обов'язків, за які
він притягувався до дисциплінарної
відповідальності та був звільнений,
відбулось без поважних причин, як те
передбачає п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Надані сторонами докази свідчать про
те, що відповідач, зокрема, не
забезпечив умови праці, передбачені
законодавством про працю, галузевими
нормативними актами і угодою сторін,
необхідні для виконання позивачем
роботи, як того вимагає ч. 1 ст. 21 КЗпП
України.

Так, згідно запису майстра з
експлуатації аеродрому ОСОБА_7 від 18
квітня 2013 року в журналі «Состояние
летного поля аэродрома Сумы»,
значиться: «В результате осмотра
состояния искусственного покрытия
ИВПП аэродрома Сумы обнаружено: на
участке ИВПП длинной 300 м (от порога
ИВПП с ПМП до РД): 1) продукты разрушения
покрытия на их поверхности; 2) сколы и
выкрышивания кромок швов и трещин не
залитых герметиком; 3) выбоины в
покрытии глубиной более 30 мм;

- на РД: 1) возвышение рельсов над
покрытием более 30 мм; 2) выкрышивание
кромок швов и трещин, не залитых
герметиком.

Согласно п.п. 4.2.2; 4.2.3 НАСГА-86 покрытия с
такими дефектами к эксплуатации не
допускаются. Летное поле к полетам не
подготовлено» (а.с. 43-44).

22 квітня 2013 року наказом № 25-од «Про
перевірку фактичного стану ШЗПС»
створено комісію з встановлення
фактичного стану ШЗПС до подальшої
експлуатації, якій доручено встановити
фактичний стан ділянки ШЗПС довжиною
300 м, зазначеної в журналі «Состояние
летного поля аеродрома Сумы», до
подальшої експлуатації, з'ясувати
причини повідомлення про цей факт лише
18 квітня 2013 року (а.с.45).

З акту від 30 квітня 2013 року, складеного
вказаною комісією, вбачається, що
аеродром Суми до 17 квітня 2013 року був
придатний до експлуатації, про що
свідчать записи майстрів з
експлуатації аеродрому у журналі стану
льотного поля аеродрому Суми, факт
запису 18 квітня 2013 року у журналі стану
льотного поля аеродрому відповідає
дійсності, причини повідомлення про
цей факт 18 квітня 2013 року не зясовані в
зв'язку з відмовою надання
пояснювальної записки майстрів з
експлуатації аеродрому. При цьому
комісія не встановила конкретний
період, за який могла стати
непридатною до експлуатації ділянка
ШЗПС (а.с.46-48).

Таким чином, відповідач вбачає в даному
випадку вину позивача в тому, що до 17
квітня 2013 року він відображав стан
льотного поля як такий, що придатний до
експлуатації, в той час як 18 квітня 2013
року майстер з експлуатації аеродрому
ОСОБА_7 зробив запис про те, що його стан
не відповідає необхідним вимогам та не
може експлуатуватись.

Докази в справі свідчать про те, що
запис майстра ОСОБА_7 у відповідному
журналі за 18 квітня 2013 року відповідає
дійсності, проте відповідач не довів
належними доказами, що записи, зроблені
до цієї дати, були неточними, чи позивач
міг взагалі не перевіряти стан
льотного поля. Такі доводи ґрунтуються
на припущеннях, є надуманими,
враховуючи, що стан поля піддається
фізичному зносу і в певний час міг
досягти того ступеню зносу, який не
дозволяв його експлуатувати.

Посилання відповідача на отриману на
його запит відповідь НДІ цивільної
авіації «Украеропроект» до якого
відповідач звернувся з проханням
надати інформацію стосовно можливості
руйнування твердого асфальтового
покриття ШЗПС за період з 8 по 18 квітня
2013 року, про сумнівність і практичну
неможливість виникнення таких
руйнувань станом на 18 квітня 2013 року,
тим більше, що злітно-посадкові
операції з 13 квітня 2013 року не
проводились, є безпідставними,
оскільки вони також ґрунтуються на
припущеннях. В будь-якому випадку
вірогідність перетворення поверхні
льотного поля з допустимого стану до
такого, що не дає можливості його
експлуатувати, є природним та
допустимим, а тому ставити в вину
позивачеві, що він не виявив це
пошкодження 17 квітня, є безпідставним
(а.с. 50-51).

Що стосується підстав притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності у виді догани наказом
№ 44-о/с від 10.07.2013 року за неогляд
аеродрому, то судом першої інстанції
було встановлено, що огляд ним не
проводився в зв'язку з тим, що
автомобіль для огляду льотного поля не
був обладнаний у повній відповідності
до існуючих вимог Міністерства
цивільної авіації, зокрема п. п. 2.3.1,
2.5.2,2.5.3, 2.5.4, 2.5.6 НАСГА-86, не обладнаний
проблисковими вогнями и приймачем
авіаційного диапазону для
прослуховування радіообміну на
частоті посадки. Відповідач зазначеної
обставини не спростував, а тому його
посилання на те, що був наданий
автомобіль, обладнаний радіостанцією,
з посиланням на пояснювальні записки
працівників аеродрому, та на те, що
раніше проводились такі огляди на
такому автомобілі, і не було
необхідності наявності вказаного
обладнання, оскільки польоти не
проводяться, не доводять незаконності
вимог позивача до відповідача про
забезпечення належних умов роботи
відповідно до існуючих правил та є
доказом незаконності притягнення до
дисциплінарної відповідальності
позивача з цих підстав.

В службовій записці на ім'я голови
профкому ОКП «Аеропорт Суми» ОСОБА_3
виклав пояснення причин не виконання
ним усної вказівки директора
підприємства здійснити огляд і
перевірку експлуатаційного стану
елементів аеродрому та результати
огляду записати в журнал «Состояние
летного поля аэродрома Сумы» за що його
наказом № 62-о/с від 18.09.2013 року було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у виді догани, а потім
наказом № 78-о/с від 20.11.2013 року
звільнено з посади техніка аеродромної
служби за п. 3 ст. 40 КЗпП України. В цих
поясненнях він зазначив, що п. 3.9.
посадової інструкції на нього
безпідставно покладено обов'язок
проводити записи в «Журнале состояния
летного поля», так як відповідно до
Довідника кваліфікаційних
характеристик професій працівників
Випуск 68 Авіаційний транспорт (ДКХП)
запис в такому журналі виконує інженер
аеродромної служби, який несе
персональну відповідальність за
підготовку, стан і готовність
елементів злітного поля до польотів (а.
с. 92).

Пунктом 3.9. посадової інструкції
техніка аеродромної служби на
останнього покладено обов'язок
здійснювати за усною вказівкою
начальника АС ретельний огляд та
перевірку експлуатаційного стану
елементів аеродрому, результати огляду
записувати в Журналі обліку стану
аеродрому (а. с. 10-13). Вказана інструкція
була затверджена директором ОКП
«Аеропорт Суми» 01.07.2013 року та при
ознайомленні з нею ОСОБА_3 письмово
виклав свою незгоду з вказаним пунктом
посадової інструкції.

Відповідно до Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників Випуск 68
Авіаційний транспорт (ДКХП) обов'язок
фіксування даних про стан аеродрому і
наявність несправностей, що загрожують
безпеці польотів, у відповідній
документації служби руху, відноситься
до посади інженера з експлуатації
аеродромів. До посади техніка
аеродромної служби вказаний обов'язок
не відноситься. Згідно довідника
посада інженера з експлуатації
аеродромів відноситься до
професіоналів та кваліфікаційними
вимогами до особи, яка може її обіймати,
є повна вища освіта відповідного
напряму підготовки (спеціаліст), а
посада техніка аеродромної служби
відноситься до фахівців та
кваліфікаційними вимогами до особи,
яка може її обіймати, є базова або
неповна вища освіта відповідного
напряму підготовки (бакалавр або
молодший спеціаліст).

ОСОБА_3 закінчив авіаційне технічне
училище цивільної авіації, тобто має
середню спеціальну освіту та за своїм
кваліфікаційним рівнем він не може
виконувати обов'язки, передбачені
характеристикою посади інженера, які
тягнуть за собою певну
відповідальність, а тому їх виконання
передбачено характеристикою посади з
вищим кваліфікаційним рівнем (а. с. 14).

Доводи директора ОКП «Аеропорт Суми»
про те, що віднесення до обов'язків
техніка аеродромної служби ведення
«Журнала летного поля аеродрома»
відповідає внутрішнім нормативним
документам служби цивільної авіації,
зокрема НАС ГА-86 (Наставление по
аеродромной службе в гражданской
авиации СССР), затв. міністром
цивільної авіації, колегія суддів не
може взяти до уваги, так як Довідник
кваліфікаційних характеристик
професій працівників Випуск 68
Авіаційний транспорт (ДКХП) є
нормативним документом, обов'язковим з
питань управління персоналом на
підприємствах, в установах і
організаціях усіх форм власності та
видів економічної діяльності та
визначає перелік основних робіт, які
властиві тій або іншій посаді, та
забезпечує єдність у визначенні
кваліфікаційних вимог щодо певних
посад. Працівникові може бути доручене
виконання обов'язків, передбачених
характеристиками інших посад, як
споріднених за змістом робіт, тобто
тих, які належать до однієї функції
управління, рівних за складністю, але
виконання яких не вимагає іншої
спеціальності або кваліфікації.

Крім того, покладаючи на позивача
обов'язки, передбачені п. 3.9 посадової
інструкції техніка аеродромної служби,
відповідач вимог НАС ГА-86, на які він
посилається, в повному обсязі не
дотримався.

Так, пунктом 1.4.7. НАС ГА-86 передбачено,
що обов'язки щодо контролю за станом
злітної смуги, крім начальника
аеродромної служби, старшого змінного
інженера та майстра, можуть
покладатися наказом керівника
авіапідприємства на спеціаліста з
числа працівників інших служб, які
вивчили НАС ГА, здали залік і мають
контрольний лист-зобов'язання.

Як пояснив директор ОКП «Аеропорт
Суми» Журавель М.А. в судовому
засіданні апеляційного суду ОСОБА_3
після переведення його на посаду
техніка аеродромної служби залік на
знання НАС ГА не здавав та контрольний
лист-зобов'язання не підписував.

Не може колегія суддів взяти до уваги і
доводи апеляційної скарги про те, що на
підприємстві існує відповідний наказ
про персональну відповідальність за
експлуатацію аеродромних гальмових
визиків АГВ-2, про відсутність якого
вказав суд першої інстанції в рішенні.
Відповідно до вимог «Указаний по
эксплуатации тормозных тележек АТТ-2»,
затвердженого Міністерством цивільної
авіації 3 грудня 1980 року така складова
частина функції по перевірці стану
льотного поля як замір коефіцієнта
зчеплення повинна проводитись на
підставі спеціально виданого наказу.
Проте відповідний наказ про покладення
персональної відповідальності за
експлуатацію, справність, зберігання
АГВ-2 та ведення технічної документації
на техніків аеродромної служби ОСОБА_7
та ОСОБА_3 було видано тільки 04.11.2013
року. Наказом № 62-о/с від 18.09.2013 року
ОСОБА_3 було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
виді догани за невиконання усної
вказівки директора підприємства
здійснити огляд і перевірку
експлуатаційного стану елементів
аеродрому та результати огляду
записати в журнал «Состояние летного
поля аэродрома Сумы» 27.08.2013 року, а
наказом № 78-о/с від 20.11.2013 року його
звільнено з посади техніка аеродромної
служби за п. 3 ст. 40 КЗпП України за
невиконання цієї ж вказівки 22.10.2013 року.
Тобто на зазначені в наказах дати про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності,
вказаний наказ відносно ОСОБА_3 на
підприємстві був відсутній.

Суд першої інстанції також надав
правильну правову оцінку діям
відповідача по недотриманню вимог ч. 5
ст. 43 КЗпП України щодо звільнення
позивача до закінчення строку
повідомлення профспілковою
організацією роботодавця про прийняте
рішення. Доводи апеляційної скарги в
цій частині висновків суду не
спростовують.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не містять підстав
для скасування чи зміни рішення суду в
частині вирішення позову ОСОБА_3 про
поновлення на роботі, так як рішення
суду в цій частині є законним та
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

В той же час колегія суддів вважає, що
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо
безпідставності задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання недійсною
посадової інструкції техніка
аеродромної служби ОКП «Аеропорт
Суми».

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 3, 221 КЗпП України в
порядку, передбаченому главою ХУ цього
Кодексу, підлягають розглядові
індивідуальні трудові спори
працівників усіх підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності і галузевої
приналежності, в тому числі членів
кооперативів, їх об'єднань, членів
колективних сільськогосподарських
підприємств, членів інших громадських
організацій, які перебували з ними в
трудових відносинах, членів селянських
(фермерських) господарств, осіб, які
працюють за трудовим договором із
фізичними особами.

Статтею 232 КЗпП України визначено, що
безпосередньо в районних, районних у
місті, міських чи міськрайонних судах
розглядаються трудові спори за
заявами:

1) працівників підприємств, установ,
організацій, де комісії по трудових
спорах не обираються;

2) працівників про поновлення на роботі
незалежно від підстав припинення
трудового договору, зміну дати і
формулювання причини звільнення,
оплату за час вимушеного прогулу або
виконання нижче оплачуваної роботи, за
винятком спорів працівників, вказаних
у ч. 3 ст. 221 і ст. 222 цього Кодексу;

3) керівника підприємства, установи,
організації (філіалу, представництва,
відділення та іншого відокремленого
підрозділу), його заступників,
головного бухгалтера підприємства,
установи, організації, його
заступників, а також службових осіб,
митних органів, державних податкових
інспекцій, яким присвоєно персональні
звання, і службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби та
органів державного контролю за цінами;
керівних працівників, які обираються,
затверджуються або призначаються на
посади державними органами, органами
місцевого самоврядування, а також
громадськими організаціями та іншими
об'єднаннями громадян, з питань
звільнення, зміни дати і формулювання
причини звільнення, переведення на
іншу роботу, оплати за час вимушеного
прогулу і накладання дисциплінарних
стягнень, за винятком спорів
працівників, вказаних у ч. 3 ст. 221 і ст. 222
цього Кодексу;

4) власника або уповноваженого ним
органу про відшкодування працівниками
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації;

5) працівників у питанні застосування
законодавства про працю, яке
відповідно до чинного законодавства
попередньо було вирішено власником або
уповноваженим ним органом і виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації (підрозділу) в межах
наданих їм прав.

Безпосередньо в районних, районних у
місті, міських чи міськрайонних судах
розглядаються також спори про відмову
у прийнятті на роботу.

Отже, такого способу захисту прав та
інтересів фізичних та юридичних осіб
як звернення до суду за вирішенням
трудового спору із заявою про визнання
недійсною посадової інструкції не
передбачено законом. Посадова
інструкція ОКП «Аеропорт Суми»,
затверджена керівником підприємства, є
внутрішнім нормативним актом
підприємства та не може бути окремим
предметом трудового спору. В даному
випадку вона є носієм доказової
інформації та її оцінка може бути
надана судом при вирішенні конкретного
трудового спору, зокрема з питань
накладання дисциплінарних стягнень,
звільнення з роботи.

Отже, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в
частині визнання недійсною посадової
інструкції техніка аеродромної служби,
яка діє в ОКП «Аеропорт Суми» з
ухваленням рішення про відмову ОСОБА_3
в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2, п. 3; 309 ч. 1
п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів
-

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу обласного
комунального підприємства "Аеропорт
Суми" задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 02 червня 2014 року скасувати в
частині визнання недійсною посадової
інструкції техніка аеродромної служби,
яка діє в обласному комунальному
підприємстві «Аеропорт Суми» та
відмовити ОСОБА_3 в задоволенні цих
позовних вимог.

В іншій частині рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 02 червня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено протягом
двадцяти днів у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -