АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі:
головуючого-судді Шкоріної О.І.

суддів:
Антоненко Н.О., Волошиної В.М.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності в інетерсах
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 6 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
дитину та утримання жінки в період
догляду за дитиною до трьохрічного
віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2, про стягнення
аліментів на дитину та її утримання в
період догляду за дитиною до
трьохрічного віку.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_3
мотивує тим, що з відповідачем
перебувала у шлюбі з 16 червня 2012 року по
28 березня 2014 року, від якого мають сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якого
відповідач матеріальну допомогу не
надає.

Справа № 754/7246/2013-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/9251/2014 Головуючий у
суді першої інстанції:Бобко В.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І. Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 06 червня 2014 року позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
дитину та утримання жінки в період
догляду за дитиною до трьохрічного
віку - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний код: НОМЕР_2) аліменти
на утримання дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ј частини усіх
видів заробітку (доходу) відповідача,
але не менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 30.04.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний код: НОМЕР_1) аліменти
на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний код: НОМЕР_2) по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку у розмірі 1/8 частини
від всіх доходів відповідача
щомісячно, починаючи з 30.04.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
243, 60 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду
представником відповідача ОСОБА_1
подано апеляційну скаргу в якій він
просить рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 6 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позову
відмовити повністю.

Зокрема посилається на те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
було неправильно застосовано норми
матеріального і процесуального права
та неповно з'ясовані обставини, які
мають значення для справи, що призвели
до прийняття неправильного рішення.

Крім того вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального права, оскільки
матеріалами справи не доведено того, що
відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4.
Вважає, що висновок експертизи не є
належним доказом, оскільки він
викликає у нього сумніви, щодо його
справжності.

Стосовно оскаржуваного рішення про
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дружини в розмірі 1/8 частин
усіх видів заробітку щомісячно,
зазначив, що на його думку відповідно
до норм Сімейного Кодексу України,
матеріальна допомога може надаватися
непрацездатній дружині тільки якщо її
колишній чоловік може надавати
матеріальну допомогу.

В судове засідання ОСОБА_3, ОСОБА_2 не
з»явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень ( а.с.80,82),
причини своєї неявки не повідомили у
зв»язку з чим колегія суддів вважала за
можливе розглянути справу у їх
відсутність відповідно до вимог ч.2
ст.305 ЦПК України.

Представник відповідач ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між сторонами по справі 16 червня 2012
року зареєстровано шлюб Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, про що зроблено
відповідний актовий запис № 580 (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 28 березня 2014
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвано (а.с. 56).

Як встановлено в судовому засідання
син ОСОБА_4 проживає з позивачем та
повністю знаходиться на її утриманні.
ОСОБА_3 самостійно несе всі витрати по
утриманню дитини. Відповідач не надає
матеріальну допомогу на утримання
сина, для забезпечення гідних умов
життя та розвитку дитини, ніякої
участі у вихованні сина відповідач не
приймає. У зв'язку з чим позивач просить
стягнути аліменти на її користь на
утримання малолітнього сина ОСОБА_4,
оскільки на батька і матір
покладається рівний обов'язок по
утриманню дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Виходячи з норм Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
своїх дітей незалежно від того,
перебувають витни в шлюбі чи шлюб між
ними розірвано. Обов'язок батьків
утримувати своїх дітей є безумовним і
не залежить від того, чи є батьки
працездатними й чи є в них кошти,
достатні для надання утримання, а лише
враховується судом при визначенні
розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначені розміру аліментів, суд
зокрема враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка дружини,
батьків дітей та інших обставин, що
мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_2 навчається в
Національній академії внутрішніх
справ та отримує грошове забезпечення.

Колегія суддів повністю погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
обґрунтованості вимог позивача про
стягнення аліментів на утримання
дитини та вважає, що судом правомірно
стягнуто з відповідача на утримання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь позивача ОСОБА_3 аліменти в
розмірі ј частини з усіх видів
заробітку (доходу), але не менш ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

Крім того, колегія суддів вважає
правильними висновки суду, щодо
стягнення з відповідача аліментів на
утримання позивача ОСОБА_3 в період
догляду за дитиною до трьохрічного
віку у розмірі 1 / 8 частини його доходу.

Доводи апеляційної скарги щодо не
врахування судом матеріального стану
відповідача при визначенні розміру
аліментів на утримання дружини колегія
суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює,
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Судом установлено та не заперечується
представником відповідача, що
малолітній ОСОБА_4 народжений в період
шлюбу сторін, які в актовому записі про
народження дитини записані батьками,
дитина проживає з мамою ОСОБА_3, яка не
працює у зв»язку з доглядом за дитиною.
ОСОБА_2 є працездатною людиною і як
чоловік має утримувати дружину та
дитину за наявності обставин
визначених законом. Проходження
ОСОБА_2 навчання у Національній
академії внутрішніх справ у період з 1
вересня 2011 року по 27 червня 2014 року (
а.с.58) та отримання ним в цей період
грошового забезпечення не свідчить про
те, що він не може надавати матеріальну
допомогу у розмірі 1 / 8 частки від свого
доходу.

Посилання представника відповідача на
те, що судом ухвалено рішення з
порушенням норм матеріального права у
зв'язку з тим, що в нього є сумніви, щодо
справжності висновку експерта
стосовно батьківства ОСОБА_2, колегією
суддів не приймається до уваги,
оскільки такі не ґрунтуються на
вимогах закону.

Як убачається із свідоцтва про
народження батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_2,
відповідач у справі. Доказів на
підтвердження виключення відомостей
про ОСОБА_2 як батька дитини з актового
запису про народження відповідачем та
його представником суду не надано.

ОСОБА_2 вправі звернутися до суду за
захистом своїх прав у передбаченому
законом порядку у позовному
провадженні.

Колегія суддів, вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду та не впливають на їх
правильність, а тому не можуть бути
прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 324,
325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності в інетерсах
ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 6 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: