АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5366/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновськой Г. В. Доповідач -
Городнича В.С.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів -
Лаченкової О.В., Варенко О.П.,

при секретарі -Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргуБоровика
ВіталіяОлександровича на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськавід 24 квітня 2014 року
по справі за
позовомпублічногоакціонерноготоварис
твакомерційного банку "ПриватБанк" до
БоровикаВіталіяОлександровича про
зверненнястягнення на предмет іпотеки,
-

ВСТАНОВИЛА:

19 лютого 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача та посилався на
те, що відповідно до укладеного
договору від 29.06.2005 року ОСОБА_2 отримав
у кредит грошові кошти у вигляді
поновлюваної кредитної лінії у сумі 21
051,00 доларів США зі сплатою 1,13% на місяць
на суму залишку заборгованості за
кредитом та строком повернення до
29.06.2009 р. В порушення умов договору
ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, а
тому станом на 30.01.2014 року має
заборгованість у розмірі 25 586,69 дол. США.
Між сторонами в забезпечення виконання
зобов'язань був укладений іпотечний
договір від 29.06.2005 року, згідно якого
відповідач передав в іпотеку квартиру,
яка належить йому на праві власності.
Оскільки відповідач в добровільному
порядку не погашає заборгованість за
кредитним договором, то позивач
змушений був звернутися з даним
позовом до суду.

Враховуючи зазначене, позивач просив
суд звернути стягнення на квартиру
загальною площею 65,40 м2, житловою площею
39,30 м2, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом її продажу позивачем з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки; також просив
суд виселити відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають в
зазначеній квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськавід 24 квітня 2014 року
задоволені позовні вимоги позивача.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки DNP0GA00000035 від 29
червня 2005 року, а саме: на квартиру № 89
загальною площею 65,40 м2, житловою площею
39,30 м2, яка розташована в будинку
АДРЕСА_1, шляхом її продажу ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладанням від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки в Державному реєстрі речових
прав на нерухомемайно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. Виселено ОСОБА_2 та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають в
квартирі (предмет іпотеки),
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду зміні в
частині та скасуванню в частині,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 червня 2005 року
між банком ПриватБанк, найменування
якого було змінено на ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № DNP0GA00000035, за
умовами якого позивач надав, а
відповідач отримав у кредит грошові
кошти у вигляді поновлюваної кредитної
лінії у сумі 21 051,00 доларів США зі
сплатою 1,13% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом та строком
повернення до 29 червня 2009 року.
Додатковою угодою № 1 до вказаного
кредитного договору було, в тому числі,
визначено, що кредитні кошти надаються
ОСОБА_2 у вигляді не поновлюваної
кредитної лінії у сумі 21 004,95 доларів
США зі сплатою 1,13% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом та
строком повернення до 29 червня 2013 року.

Також судом встановлено, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором 29 червня
2005 року між банком ПриватБанк,
найменування якого було змінено на ПАТ
КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був
укладений договір іпотеки № DNP0GA00000035
від 29 червня 2005 року, за умовами якого
ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належну
йому на праві власності квартиру № 89
загальною площею 65,4 м2, житловою площею
39,3 м2, що розташована в будинку АДРЕСА_1.
Заборона на відчуження предмету
іпотеки посвідчена 29 червня 2005 року
приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 та
зареєстрована в реєстрі за № 3787.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 умов кредитного договору №
DNP0GA00000035 від 29 червня 2005 року станом на 30
січня 2014 року у відповідача утворилась
заборгованість перед позивачем у сумі
25 586,69 доларів США, що на день
розрахунку заборгованості становить 204
514,41 грн.

29 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
було направлено на адресу ОСОБА_2
вимогу від 19 грудня 2013 року за вих. №
30.01.0.0/2-308 про наявну заборгованість за
кредитним договором № DNP0GA00000035 від 29
червня 2005 року, необхідність її
погашення, в якій позивач також
зазначає, що у разі невиконання вимоги
з погашення заборгованості у
тридцятиденний строк - вимагає згідно
ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» добровільно
звільнити квартиру АДРЕСА_1, а також про
можливість скористатись своїм правом
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням викладеного, враховуючи
всі фактичні обставини справи та
наявні у матеріалах справи докази, суд
дійшов до обґрунтованого висновку, що
позовні вимоги в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки
підлягають задоволенню.

Проте, суд не зазначив у резолютивній
частині рішення усіх вищевказаних
вимог, зокрема, початкової ціни
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Відповідно до ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Виходячи з наведеного рішення
суду в абзаці 2 резолютивної частини
підлягає зміні з ухваленням рішення
про звернення стягнення на спірну
квартиру у рахунок погашення кредитної
заборгованості відповідно до
заявлених позовних вимог банку із
зазначенням початкової ціни предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Разом з тим колегія суддів вважає, що
суд дійшов до помилкового висновку про
задоволення позову в частині виселення
відповідача та інших осіб з
домоволодіння, яке є предметом іпотеки,
з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У ч. ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" законодавець установлює
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про іпотеку".

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові від 30 березня 2012 року
N 5 "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд має
враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109
ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України
"Про іпотеку"виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців з цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Наявність в матеріалах справи листа,
згідно якого банк попередив
відповідача в порядку ст. 40 Закону
України "Про іпотеку" про добровільне
звільнення спірного житлового
приміщення, не може бути підставою для
виселення відповідача з будинку, яка є
предметом іпотеки, оскільки зазначене
повідомлення від 19.12.2013року було
направлено 29.12.2013 року, тобто перед
прийняттям судом рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, а не
після прийняття такого рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в такому
випадку позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» в частині виселення не
підлягають задоволенню, оскільки є
передчасними.

Посилання апелянта що, в резолютивній
частині рішення не вказаний загальний
розмір вимог та всі його складові не
може розглядатися як підстава для
скасування рішення, оскільки
додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська це
питання вже було вирішене (а.с.74-75).

Доводи апелянтапро те, що судом були
порушені норми процесуального права не
свідчить про незаконність рішення
суду, оскільки на підтвердження
зазначених доводів він не надав
будь-яких доказів про порушення
ухваленим рішенням його процесуальних
прав.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, рішення суду
змінити та зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій, в
частині виселення відповідача та інших
осіб з домоволодіння, яке є предметом
іпотеки, - скасувати та відмовити в
задоволенні позовних вимог в цій
частині, а в іншій частині рішення -
залишити без змін.

Керуючисьст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськавід 24 квітня 2014року
змінити, виклавши абзац другий
резолютивної частини у наступній
редакції:

«В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №DNP0GA00000035 від
29.06.2005 року в розмірі 25 586,69 доларів США,
що становить 204 514,41 грн. та складається
з: заборгованості за кредитом у сумі 10
661,90 доларів США, заборгованості за
відсотками у сумі 8 271,54 доларів США,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у сумі 5 405,04
доларів США, фіксованої суми штрафу -
31,29 доларів США, та суми штрафу
процентної складової - 1 216,92 доларів США
- звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки DNP0GA00000035 від 29
червня 2005 року, а саме: на квартиру № 89
загальною площею 65,40 м2, житловою площею
39,30 м2, яка розташована в будинку
АДРЕСА_1, шляхом її продажу публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «Приватбанк» (49094,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки, із встановленням початкової
ціни на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій».

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року
в частині виселення ОСОБА_2 та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають в квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 - скасувати та у цій скасованій
частині ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні цієї позовної
вимоги.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом
двадцятиднів з цього часу.

Судді: