АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9661/2014
Головуючий у І інстанції - Оксюта Т.Г.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 17 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ «Платинум Банк», третя
особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служба у
справах дітей Святошинської районної в
м. Києві державної адміністрації, про
визнання договору іпотеки недійсним та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про визнання договору
іпотеки недійсним та відшкодування
моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги
тим, що 21.11.2007 року між ЗАТ «Міжнародний
Іпотечний Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Платинум Банк» та нею,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір про
іпотечний кредит. В той же день, в
забезпечення виконання зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором між
відповідачем та позивачем і ОСОБА_3 був
укладений іпотечний договір №3.07111862.
Вважає, що вказаний договір підлягає
визнанню недійсним у зв'язку з тим, що
її згода на укладання договору іпотеки
з боку ОСОБА_3 не надавалась, що є
обов'язковою, відповідно до ст. 578 ЦК
України. Також зазначила, що у квартирі,
яка була передана в іпотеку банку,
проживають неповнолітні особи ОСОБА_7
та ОСОБА_8, і позивач є їх бабусею, а отже
вважає, що спірний договір порушує їх
права. Крім того, наслідком укладання
оспорюваного договору є виконавчий
напис нотаріуса та позовна заява ПАТ
«Платинум Банк» про виселення ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9,
неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що
призводить до конфліктних ситуацій в
сім'ї, нервових зривів, непокоєння за
майбутнє всієї родини. Вважає, що з
вищезазначених підстав іпотечний
договір повинен бути визнаний
недійсним. Крім того, зазначає, що
внаслідок укладання спірного договору
їй було завдано моральних страждань,
які вона оцінює в розмірі 12 180 грн. З
урахуванням викладеного просила позов
задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 17 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам не дав нележної оцінки,
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права.

Представник позивача просила
задовольнити апеляційну скаргу,
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи належним чином
повідомлений, причини неявки суду не
повідомив.

На підставі ст.. 305 ч.2 ЦПК України
колегія суддів прийшла до висновку про
можливість розглянути справу за
відсутності представника відповідача,
який належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.11.2007 року між
ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Платинум
Банк», та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 був
укладений договір про іпотечний кредит
№3.07111862, відповідно до умов якого
позичальникам було надано грошові
кошти в сумі 56 000 доларів США на строк
користування 120 місяців, а позичальники
зобов'язались повернути наданий
кредит, сплатити проценти за його
користування в розмірі 9,99% річних.

21.11.2007 року між ЗАТ «Міжнародний
Іпотечний Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Платинум Банк», та
позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було
укладено іпотечний договір №3.07111862,
відповідно до умов якого іпотекодавці
передали в іпотеку банку квартиру
АДРЕСА_1 з метою забезпечення повного
виконання зобов'язання позичальників
за кредитним договором.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 09.09.2002 року,
виданого Святошинською районною у м.
Києві радою, квартира АДРЕСА_1 належить
на праві спільної часткової власності
позивачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3,
по 1/2 частині цієї квартири кожному.

Із заяви, наданої позивачем ОСОБА_2 та
третьою особою ОСОБА_3 голові Правління
ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Платинум
Банк», перед укладанням іпотечного
договору, вбачається, що іпотекодавці
стверджували, що жодна дитина віком до
18 років не має права власності чи права
користування квартирою АДРЕСА_1. Своїми
підписами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підтвердили, що інформація, надана у
вказаній заяві є достовірною. Заява
посвідчена приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_10 21.11.2007 року.

З довідок форми №3, виданих КПУЖГ
Святошинського району м. Києва ЖЕО №804
від 05.11.2007 року та КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Святошинського району
м. Києва» від 05.10.2012 року, вбачається, що
на момент укладання іпотечного
договору неповнолітні особи у квартирі
не проживали.

Відповідно до ст.. 369 ч.4 ЦК України
правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

Відповідно до ст.. 6 ч.2 Закону України
«Про іпотеку» майно, що є у спільній
власності, може бути передане в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
всіх співвласників.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання іпотечного договору
недійсним , суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що співвласники квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладаючи іпотечний
договір, який нотаріально посвідчений,
діяли спільно, що свідчить про їх
спільну згоду на передачу квартири в
іпотеку банку на забезпечення
зобов'язань за кредитним договором,
тому додаткової нотаріально
посвідченої згоди на передачу частини
співвласника в іпотеку не вимагається .

Тому посилання апелянта на ту
обставину, що вона не надавала своєї
нотаріально посвідченої згоди на
передачу частки ОСОБА_3 в іпотеку, не
може бути прийнято до уваги, оскільки
спільно і одночасно укладаючи договір
іпотеки , який був посвідчений
нотаріально, апелянт тим самим надала
свою нотаріально посвідчену згоду на
передачу частки співвласника в
іпотеку.

Суд першої інстанції також прийшов до
правильного висновку про те, що при
укладанні договору іпотеки
неповнолітні діти, як вбачається із
матеріалів справи, не мали права
власності та права користування
спірною квартирою, тому правових
підстав для визнання договору іпотеки
недійсним немає. Права дітей повинні
бути враховані при вирішенні питання
про виселення мешканців квартири, а не
при визнанні договору іпотеки
недійсним.

Підстав для стягнення моральної шкоди
колегія суддів не вбачає, оскільки між
сторонами існують договірні стосунки,
тому рішення суду першої інстанції в
цій частині є законне та обґрунтоване.

За таких обставин суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам дав
належну оцінку і прийшов до
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 17 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :