Справа № 713/1335/14-ц
Провадження №2/713/506/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області в складі головуючого судді
Пилип'юка І.В., з участю секретаря
Паучек Є.В., відповідач, представника
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Вижниця цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
встановлення факту постійного
проживання жінки та чоловіка однією
сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання
права власності на 1/2 частину майна,
набутого за час спільного проживання
однією сім'єю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_3, про встановлення факту
постійного проживання жінки та
чоловіка однією сім'єю без реєстрації
шлюбу та визнання права власності на ?
частину майна, набутого за час
спільного проживання однією сім'єю.

В позові вказувала, що у 2000 році
вступила у фактичні шлюбні відносини з
ОСОБА_3 Проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство, однак шлюб не
реєстрували. Спочатку проживали на
квартирах в с. Чорногузи та в м. Вижниця,
а з 2005 року в с. Мілієве.

Під час спільного проживання
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народися син
ОСОБА_4, батьком якого є відповідач,
хоча запис про батька у Книзі
реєстрації народжень здійснено згідно
ч.1 ст.135 СК України.

15.12.2006 року за спільні кошти придбали
житловий будинок з належними до нього
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (раніше значився по АДРЕСА_1).
Вартість житлового будинку станом на
15.07.2014 року становить 30491,00 грн. Будинок
зареєстрований на ім'я відповідача,
однак він є спільним майном відповідно
до ст.74 СК України. Тобто їй належить 1/2
частина вищевказаного майна, що в
грошовому виразі становить 15245,00 грн., а
інша 1/2 частина належить ОСОБА_3, який
відмовляється визнати це добровільно.

Просила встановити факт, що вона з 2000
року до серпня 2012 року постійно
проживала однією сім'єю з ОСОБА_3, але не
перебувала з ним у шлюбі. Визнати за нею
право власності на 1/2 частину майна,
набутого за час спільного проживання
однією сім'єю з ОСОБА_3, а саме на 1/2
житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель і споруд, що розташовані в
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 заявлений позов
підтримав, посилаючись на викладені в
позовній заяві обставини просив
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов визнав, стосовно придбання
житлового будинку на спільні кошти
заперечував.

Суд, заслухавши представника позивача
ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_3, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення справи по суті, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 2000 року
по серпень 2012 року постійно проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу, при
цьому не перебували у будь-якому іншому
шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився
син, ОСОБА_4, що підтверджується копією
свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1
від 14.04.2001 року, виданого виконавчим
комітетом Багнянської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області.

Вказані обставини визнають сторони, а
тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
вони не підлягають доказуванню.

З копії витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №13032514 від
24.12.2006 року, виданого Державним
комунальним підприємством «Вижницьке
районне бюро технічної
інвентаризації» встановлено, що ОСОБА_3
є власником житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу серія ВЕІ
№949534 від 15.12.2006 року, посвідченого
нотаріусом Вижницького районного
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за №9160.

З довідки виконавчого комітету
Міліївської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області №1449 від 16.07.2014 року вбачається,
що згідно рішення 33 сесії п'ятого
скликання від 21.05.2010 року адресу
житлового будинку ОСОБА_3 змінено з
АДРЕСА_1

З довідки-характеристики, виданої
Комунальним підприємством «Вижницьке
районне бюро технічної
інвентаризації» 15.07.2014 року за №3/107
вбачається, що загальна вартість
нерухомого майна, розташованого по
АДРЕСА_1 становить 30491,00 грн.

З акту обстеження проживання №228 від
08.07.2014 року, виданого виконавчим
комітетом Міліївської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області вбачається, що сім'я ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 проживає у с. Мілієве (зі слів
ОСОБА_2 з 2005 року) згідно записів в
погосподарській книзі за 2005-2010 роки з
грудня 2006 року. Разом з батьками у
даному житловому будинку, який
розташований в АДРЕСА_1 мешкає син -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час проживання
у селі, дитина відвідувала Міліївський
ДНЗ, а в даний час навчається у
Міліївській ЗОШ І-ІІІ ст. імені Дмитра
Загула. Зі слів сусідів, дана сім'я
проживала разом у с. Мілієве і вела
спільне домашнє господарство.
Проживаючи у даному житловому будинку
здійснювали разом його ремонт,
відновили огорожу, збудували літню
кухню, відремонтували пічку у будинку,
замінили вікна, обробляють земельну
ділянку площею 0,10 га, яка належить до
даного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Для вирішення майнового спору на
підставі ст.74 СК України необхідно, щоб
судом був встановлений факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

Відповідно до ст.3 ч.2 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд вважає, що позовна вимога про
встановлення факту постійного
проживання з відповідачем однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з 2000 року по
серпень 2012 року підлягає задоволенню,
оскільки визнається сторонами та
підтверджується дослідженими судом
доказами.

Також суд вважає, що підлягає до
задоволення позовна вимога про
визнання права власності на 1/2 частину
майна, набутого за час спільного
проживання однією сім'єю з наступних
підстав.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року №11
роз'яснено, що під час застосування ст.74
СК, що регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі й між ними
склалися відносини, що притаманні
подружжю.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до пп.22, 23 вищевказаної
постанови Пленуму ВСУ поділ спільного
майна подружжя здійснюється за
правилами, встановленими статтями 69-72
СК України та ст.372 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.60, 61, 63 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 СК України, встановлено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.368 ч.3 ЦК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено законом або
договором.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або
законом.

За правилами ч.3 ст.372 ЦК України у разі
поділу майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Таким чином судом встановлено та
визнає відповідач, що в період
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, на спільні кошти,
сторони придбали житловий будинок з
належними до нього господарськими
будівлями і спорудами, що розташовані в
АДРЕСА_1, який 24.12.2006 року зареєстрували
на ім'я ОСОБА_3, а тому зазначене майно є
їх спільною сумісною власністю і
виходячи з принципу рівності часток у
вказаному майні, частки кожного з них
складають по 1/2.

Згідно ст.174 ЦПК України, у разі
визнання позову відповідачем суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а
також з урахуванням наведених вище
досліджених судом доказів, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Це підтверджено дослідженими в суді
належними доказами.

На підставі ст.ст.16, 328, 372 ЦК України,
ст.ст.60, 61, 70, 71, 74 СК України, Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88,
174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2000 року по
серпень 2012 року постійно проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частину майна
придбаного під час спільного
проживання без реєстрації шлюбу, а саме
на 1/2 частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель і споруд, що розташовані в
АДРЕСА_1, який 24.12.2006 року
зареєстрований на ім'я ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернівецької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
І. В. Пилип'юк