АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6697/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Літвінова Л.Ф. Доповідач -
Дерев'янко О.Г.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Гасановій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк»

на рішення Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 11 червня
2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

встановила:

У лютому 2014 року ПАТ «КБ «Приват Банк»
звернувся до суду з вказаним позовом до
відповідачки ОСОБА_2, в обґрунтування
якого зазначав, що 17.07.2006 року між ними
та відповідачкою укладено кредитний
договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку із сплатою 36%
відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, строком на
12 місяців з моменту підписання, дія
якого лонгується на такий же термін,
якщо протягом цього терміну жодна із
сторін не проінформує іншу сторону про
припинення.

Відповідачкою порушено умови
кредитного договору, у зв'язку з чим на
31.12.2013 року утворилась заборгованість
за кредитом в сумі 28194.20 грн., яка
складається з суми основного боргу за
кредитом - 7325,19 грн., проценти за
відсотками - 19050,24 грн., а також штрафи
відповідно до п.8,6 Умов та правил
надання банківських послуг в розмірі
1818,77 грн. (500 грн- фіксована частина, 1318,77
грн.- процентна складова).

Оскільки, відповідачка добровільно
здійснювати погашення заборгованості
не бажає, позивач просив стягнути з
відповідачки на свою користь суму
заборгованості та судові витрати.
(а.с.2-3).

Рішенням Межівського районного
суду Дніпропетровської області від 11
червня 2014 року позовні вимоги ПАТ «КБ
«Приват Банк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ
«Приват Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 26375,43
грн., яка складається з: суми основного
боргу за кредитом - 7325,19 грн., проценти
за відсотками - 19050,24 грн.

Вирішено питання щодо стягнення з
відповідачки на користь ПАТ «КБ
«Приват Банк» судових витрат у сумі 263,75
грн. (а.с.113-117)

В апеляцiйнiй скарзi ПАТ «КБ
«Приват Банк» ставить питання про
зміну рішення суду в частині відмови у
стягнення штрафів та задоволення
позову у повному обсязі.

Як на підстави апеляційної
скарги, відповідачі посилаються на те,
що судом першої інстанції при
ухваленні рішення порушено норми
матеріального та процесуального права
(а.с.121-124).

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду в
частині відмови у стягненні штрафів
скасуванню з ухваленням нового рішення
з наступних пiдстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні вимог ПАТ
«КБ «Приват Банк» в частині стягнення з
відповідачки ОСОБА_2 штрафів
відповідно до п.8,6 Умов та правил
надання банківських послуг в розмірі
1818,77 грн. (500 грн.- фіксована частина, 1318,77
грн.- процентна складова), суд першої
інстанції виходив з того, що перебіг
строку позовної давності за цими
вимогами розпочався через 120 днів з
моменту останнього платежу, тому є
підстави для відмови позивачу у
задоволенні цих вимог.

Проте з такими висновками суду
першої інстанції погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
17.07.2006 року між ними та відповідачкою
укладено кредитний договір б/н,
відповідно до якого ОСОБА_2 отримала
кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку із сплатою 36% відсотків
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, строком на 12 місяців з
моменту підписання

Відповідачкою порушено умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
станом на 31.12.2013 року утворилась
заборгованість за кредитом в сумі 28194.20
грн., яка складається з суми основного
боргу за кредитом - 7325,19 грн., проценти
за відсотками - 19050,24 грн., а також штрафи
відповідно до п.8,6 Умов та правил
надання банківських послуг в розмірі
1818,77 грн. (500 грн- фіксована частина, 1318,77
грн.- процентна складова).(а.с.4-8)

Відповідно до п. 6.5 Умов надання
банківських послуг, з якими відповідно
до заяви ОСОБА_2 вона ознайомлена,
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, переплачених цим
Договором.

Пунктом 8.6. Умов надання банківських
послуг, при порушення позичальником
строків платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Частиною першою ст.. 527
передбачено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Встановивши правильно, що
відповідачкою ОСОБА_2 17.07.2006 року
укладено кредитний договір без номера
та отримано кредит у сумі 3000,00 грн. зі
сплатою відсотків, суд першої
інстанції правильно прийшов до
висновку про необхідність стягнення з
відповідачки заборгованості за
кредитним договором в розмірі 26375,43
грн., яка складається з: суми основного
боргу за кредитом - 7325,19 грн., проценти
за відсотками - 19050,24 грн.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що
посилання суду першої інстанції на
пропуск позивачем строку позовної
давності щодо стягнення з відповідачки
штрафів є помилковим.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна сторона не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Відповідачка не зверталась до позивача
із заявою про припинення дії договору,
у зв'язку із чим на підставі п.9.12 Умов,
договір укладений між сторонами не
припинив дію. Пунктом 9.3 Правил
передбачено, що картковий рахунок
відкрито на необмежений строк.

Законом або договором може бути
передбачено, що закінчення терміну дії
договору тягне припинення зобов'язань
сторін за договором. Договір, в якому
івідсутня така умова, визнається
чинним до певного у ньому моменту
закінчення виконання сторонами
зобов'язання, у кредитному договорі
така умова відсутня. Вбачається, що
клієнт не виконав перед Банком своїх
зобов'язань, тому підстави вважати те,
що правовідносини припинилися
відсутні. Тому строк позовної давності
не може бути пропущеним так як
правовідносини між сторонами тривають
до повного погашення кредиту.

Відповідачка погодилась з такими
умовами договору, отримала для своїх
потреб кошти від Банка, який надавши в
користування відповідачці кошти, при
цьому передбачив порядок та умови при
яких можливе настання негативних
наслідків з боку клієнта, на що суд
першої інстанції уваги не звернув.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення Межівського
районного суду Дніпропетровської
області від 11 червня 2014 року - в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення штрафів в розмірі 1818,77
грн. (500 грн- фіксована частина, 1318,77 грн.-
процентна складова) підлягає
скасуванню, з постановою в цій частині
нового рішення, про стягнення з ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Приват
Банк» штрафів в розмірі 1818,77 грн. (500 грн-
фіксована частина, 1318,77 грн.- процентна
складова).

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,309,313-316 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» - задовольнити.

Рішення Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 11 червня
2014 року - в частині відмови в
задоволенні штрафів в розмірі 1818,77 грн.
(500 грн- фіксована частина, 1318,77 грн.-
процентна складова)- скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк» штрафи
в розмірі 1818,77 грн. (500 грн- фіксована
частина, 1318,77 грн.- процентна складова).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, і протягом
двадцяти днів може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :