Справа №486/1137/13-ц 21.07.2014 21.07.2014 21.07.2014
Провадження №22-ц/784/1775/14
інстанції:Бобровський І.М.
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В.,
Буренкової К.В.,

із секретарем судового
засідання: Свіщуком О.В.,

за участю: представника ПАК
КБ «ПриватБанк» Ремишевського Є.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 15 листопада 2013 року ухваленого за
позовом

ОСОБА_4

до

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»

(далі -Банк)

про визнання недійсними
кредитного договору,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4
звернувся з позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання недійсним
кредитного договору.

В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначав, що 7 вересня 2007
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір.

Посилаючись на те, що при
укладенні договору Банк не надав
йому інформацію про кредитні умови. Не
зазначив нормативно-правові акти, які
визначають розмір зборів та
обов'язкових платежів, не надав
інформацію про орієнтовну сукупну
вартість кредиту та можливі ризики в
разі зміни валютного курсу. Крім того
не надано Банком відомості про
відмінності між умовами кредитування
про осіб, які здійснюють оцінку
предмету іпотеки.

Рішенням Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 15 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, які мають істотне
значення для вирішення справи, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити його вимоги.

Заслухавши суддю
доповідача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на підставі наступного.

Так, судом встановлено, що 7
вересня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4, укладено
кредитний договір згідно умов якого
позичальник отримав у відповідача в
кредит кошти в розмірі 70400 доларів США
зі сплатою відсотків за користування
цими коштами в розмірі 11,04% на рік з
кінцевим терміном повернення 6 вересня
2017 року.

При цьому, ОСОБА_4 ознайомився з
умовами і правилами надання
банківських послуг, та погодився з
ними, про що свідчить підпис на кожній
сторінці кредитного договору (а.с. 8-13).

Зі змісту вказаного договору
вбачається, що він містить всі істотні
умови договору про надання фінансових
послуг, передбачені ст. 6 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових
послуг», а саме: назву документа;
прізвище, ім'я і по батькові та адресу
особи, яка отримує фінансову послугу,
найменування фінансової операції,
кредитного ліміту, базової відсоткової
ставки, порядку погашення боргу;
найменування та місцезнаходження
банку; розміру фінансового активу,
зазначеного у грошовому виразі, строки
його внесення та умови
взаєморозрахунків; строк дії договору;
зазначення порядку зміни і припинення
дії договору; права та обов'язки сторін;
відповідальність сторін за
невиконання або неналежне виконання
умов договору ; підписи сторін .

Крім того, як вбачається із
матеріалів кредитної справи, яка була
досліджена, як в суді першої
інстанції так і в апеляційному суді,
позивачем особисто було заповнено
анкету-заяву, де він зазначив, що він
ознайомлений та згоден з умовами
кредитування , які були надані йому в
письмовій формі, та підтверджує про
надання йому повної інформації щодо
умов кредитування в ПАТ КБ
«ПриватБанку» (а.с.94).

Таким чином, при укладенні
вказаного договору сторони
дотримались вимог ст. 1055 ЦК України
щодо письмової форми кредитного
договору. Зазначені умови кредитного
договору відповідають також вимогам
глави 71 ЦК України, а також ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якою передбачені права споживача.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність порушень норм
цивільного законодавства, зокрема
банківського права та законодавства
щодо захисту прав споживачів при
укладенні кредитного договору, і
підстав для визнання його недійсним.

Таким чином, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
яке на підставі положень ст. 308 ЦПК
України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307,308,315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 15 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але
протягом двадцяти днів з цього час може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: