Справа № 304/388/14-ц
Провадження № 2/304/164/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 рокум. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з вищезазначеним позовом, який мотивує
тим, що 22 лютого 2006 року відповідачка
ОСОБА_1 за договором № МКР7RK12790264
отримала кредит у сумі 3 500 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 24 % річних на суму
залишку заборгованості на строк 24
місяці по 21 лютого 2008 року включно.
Вказаним договором передбачено умови
та порядок погашення кредиту,
погашення заборгованості по кредиту,
сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків,
комісії за користування кредитом та
інших витрат. Оскільки відповідачка
ОСОБА_1 умови вказаного договору
належним чином не виконувала, у такої
станом на 29 січня 2014 року виникла
заборгованість у розмірі 17 889,59 грн., з
яких 1 619,91 грн. - заборгованість за
кредитом, 6 803,44 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 9
466,24 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
тому просить стягнути з відповідача
вказану суму боргу.

У судове засідання представник
позивача Касич І.М. не з'явився, подав
суду заяву, в якій просить справу
розглянути у його відсутності, позовні
вимоги підтримує повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
також не з'явилася, однак подала заяву,
в якій позов не визнала та просила у
задоволенні такого відмовити у зв'язку
зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22
лютого 2006 року між закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» (змінено
найменування на публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № МКР7RK12790264, за
умовами якого позивач надав останній
строковий кредит у розмірі 3 500 грн. з
відсотковою ставкою за користування
кредитом у розмірі 2,00 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом на строк до 21 лютого 2008 року
включно, а відповідачка зобов'язалася
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з 26 по 02 число
кожного місяця, надавати банку
щомісячні платежі у сумі 215,38 грн. для
погашення заборгованості за кредитом
(а. с. 8-11).

Як вбачається з поданого позивачем
розрахунку заборгованості за вказаним
договором, ОСОБА_1 порушила взяті на
себе зобов'язання, а саме не проводила
щомісячні платежі для погашення
заборгованості і станом на 29 січня 2014
року заборгованість складає 17 889,59 грн.,
з яких 1 619,91 грн. - заборгованість за
кредитом, 6 803,44 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 9
466,24 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором (а.
с. 6-7).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 цього Кодексу, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Згідно п. 3.8. кредитного договору №
МКР7RK12790264 від 22 лютого 2006 року при
непогашенні кредиту в строки,
зазначені п. п. 1.1., 2.3.3. цього Договору,
заборгованість в частині вчасно
непогашеної суми кредиту вважається
простроченою. На залишок
заборгованості по простроченій сумі
кредиту нарахування відсотків
здійснюється п. 3.2. даного Договору з
дати виникнення простроченої
заборгованості.

Статтею 1050 ЦК України передбачено
наслідки порушення договору
позичальником, зокрема, якщо він
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов про
стягнення з відповідачки ОСОБА_1
заборгованості є обґрунтованим.

Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, закріпленим у
частині першій статті 261 ЦК України
перебіг загальної і спеціальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з кредитного договору №
МКР7RK12790264 від 22 лютого 2006 року такий був
укладений на строк до 21 лютого 2008 року
включно. Крім цього, згідно розрахунку
заборгованості за вказаним договором
відносно боржника ОСОБА_1, останній
платіж відповідачкою був здійснений 21
липня 2009 року, внаслідок чого перебіг
позовної давності почався 22 липня
цього ж року та сплив 21 липня 2012 року, а
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом лише 14 березня 2014 року, тобто
з пропуском трирічного строку позовної
давності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Отже, зважаючи на те, що відповідачка
ОСОБА_1 подала суду заяву про
застосування до вказаних
правовідносин позовної давності (а. с.
40), суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» слід відмовити у
зв'язку із спливом строків позовної
давності.

Керуючись ст. ст. 253, 256, 257, 261, 267, 509, 510, 524,
526, 527, 530, 533, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: Ганько І. І.