АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 609/670/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Олійник Т.М. Провадження №
22-ц/789/843/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Загорський О. О., Сташків Б. І.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представників
апелянта - ОСОБА_1, ОСОБА_2; представника
сільради - Крикончука В.Є.;
представників ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6;
представників ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9
на рішення Шумського районного суду
від 18 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_9 до Цеценівської сільської ради,
ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання незаконним
рішення сесії Цеценівської сільської
Ради №125 від 30 квітня 2013 року,
відновлення меж земельних ділянок,
визнання недійсними рішень
Цеценівської сільської Ради від 13
червня 2013 року №130 та №131 та зустрічним
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9, 3-ї особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
Цеценівської сільської Ради про
зобов"язання відновлення меж, знесення
самовільно збудованих будівель та
приведення земельної ділянки до стану,
який існував до проведення
самовільного будівництва, колегія
суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_9 звернувся
в суд із позовом до Цеценівської
сільської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про
визнання незаконним рішення сесії
Цеценівської сільської Ради №125 від
30.04.2013 року "Про затвердження акту
обстеження землекористування жителя
с.Цеценівка ОСОБА_9", зобов"язання
ОСОБА_7, ОСОБА_4 відновити межі між
земельними ділянками, що розташовані
по вул.Писарівка відповідно до планів
забудов садиб за 1968 та 1971 р.р.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що він що він став
власником житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1 у
2003 році, а господарство побудоване в 1970
року та належало до колгоспного двору,
головою якого був його покійний дід
ОСОБА_11, який помер 2.02.2000 р. , а він
відповідно членом цього двору. 4 червня
1993 року Цеценівської сільської Радою
було прийнято рішення "Про передачу
ОСОБА_11.(діду) безоплатно у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1 в розмірі 0,25 га".
Після смерті діда він залишився єдиним
власником нерухомого майна і
відповідно після переходу права
власності на нерухоме майно, до нього
перейшло право власності на земельну
ділянку. Коли він вирішив
приватизувати земельну ділянку, то
виявилося, що розмір її не відповідає
0,25 га, як набув права власності
покійний дід, а тому вважає, що
відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 порушили
межі, які повинні були би існувати
відповідно до їх планів забудов, що
встановлено висновком земельно -
технічної експертизи №5643/13-22 від 11.04.2014
р.

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_4
рішеннями 24 сесії 6 скликання № 130 і 131
від 13.06.2013 року затверджено відповідні
технічні документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель та передано у
приватну власність земельні ділянки
для будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель в розмірах, які не
відповідають тим розмірам, які вони
мали би бути відповідно до їх планів
забудов за 1968-1970 p.p., а тому вважає ці
рішення незаконними і такими, що
порушують його право на отримання у
приватну власність частини земельних
ділянок, які передані відповідачам.

Крім того, вважає, що рішення 3 сесії 6
скликання Цеценівської сільської Ради
№125 від 30.04.2013 року є незаконним і таким,
що порушує його права, оскільки в ньому
не вказано, який акт обстеження
землекористування позивача
затверджено, його дату, враховуючи, що
акти обстеження проводилися 05.12.2012 року
та 23.04.2013 року.

Також позивач ствердив, що межа між
земельними ділянками його та
відповідачів по вул.Писарівка
с.Цеценівка ніким не змінювалася із
часу побудови нерухомого майна і на
даний час вона таким же чином проходить
як її встановили ще за життя його діда.

Після проведення експертизи ОСОБА_9
збільшив і уточнив розмір позовних
вимог та просив відновити межу між
земельними ділянками ОСОБА_4 та його
відповідно до плану забудови садиби
ОСОБА_12 і провести межу, зазначену в
додатку №5 земельно-технічної
екпертизи, а також відновити межу між
земельними ділянками ОСОБА_7 та його
зазначену в додатку №7 земельно-
технічної експертизи.

ОСОБА_7 звернувся в суд із зустрічним
позовом до ОСОБА_9, 3-ї особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
Цеценівської сільської Ради про
зобов"язання відновлення меж, знесення
самовільно збудованих будівель та
приведення земельної ділянки до стану,
який існував до проведення
самовільного будівництва.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що межа між їх та
позивача земельними ділянками для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель по
вул.Писарівка була встановлена ще з
часу побудови господарств попередніми
власникам, ніхто її не змінював ще з
1968-1970 років і ніхто нікому не заявляв
претензій, що вона не таким чином
проходить. Вважає, що ОСОБА_9 немає в
законному користуванні земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, оскільки щодо
неї не приймалося ніяких рішень після
смерті його діда ОСОБА_11

Рішенням Шумського районного суду від
18 червня 2014 року позов ОСОБА_9 -
задоволено частково.

Визнано незаконним рішення 23 сесії 6
скликання Цеценівської сільської Ради
Шумського району Тернопільської
області №125 від 30 квітня 2013 року "Про
затвердження акту обстеження
землекористування жителя с.Цеценівка
ОСОБА_9".

В решті позовних вимог ОСОБА_9 -
відмовлено.

Відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_9, 3-ї особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
Цеценівської сільської Ради про
зобов"язання відновлення меж, знесення
самовільно збудованих будівель та
приведення земельної ділянки до стану,
який існував до проведення
самовільного будівництва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, задовольнивши його позов
в частині відновлення (встановлення)
меж між земельними ділянками, визнати
недійсними (незаконними) рішення №130 та
№131 Цеценівської сільської ради від
13.06.2013 року, посилаючись на те, що судом
порушено норми матеріального права,
неповно з'ясовано обставини справи, що
мають значення для справи, дана невірна
оцінка наявним матеріалам справи.

У судовому засіданні представники
апелянта підтримали вимоги
апеляційної скарги, зіславшись на
доводи, викладені у ній.

Представники відповідачів вимоги
апеляційної скарги заперечили, а
рішення суду вважають законним та
обгрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши доводи
апеляційної скарги в її межах та за
матеріалами справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення підлягає до часткового
задоволення, виходячи із наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив з
того, що рішенням №125 від 30.04.2013 р.
порушуються його права як
землекористувача, оскільки в рішенні
не зазначено дата акта.

Однак з таким висновком суду колегія не
погоджується, оскільки він суперечить
дійсним обставинам справи, а це у
відповідності до ст. 309 ЦПКУ є підставою
для скасування в цій частині рішення і
ухвалення нового.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 є
власником житлового будинку з
господарськими будівлями в АДРЕСА_1 на
підставі рішення виконавчого комітету
Цеценівської сільської Ради № 11 від
17.11.2003 року ( свідоцтво про право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями від 18.11.2003
року). (а.с.19,34).

Станом на 01.04.1990 року дане нерухоме
майно належало колгоспному двору,
головою якого був ОСОБА_11, а одним із
його членів- позивач ОСОБА_9, що
стверджується архівними витягами із
погосподарської книги №4, виданими
Цеценівською сільською Радою(а.с.12,31) та
довідкою сільради № 479 від 10.06.2013 р.
(а.с.30).

Як вбачається із протоколу №11
засідання правління колгоспу ім.
Кірова від 16.10.1966 року гр. ОСОБА_11
виділено город в кількості 0,07 га для
будівництва хати між сусідами ОСОБА_13 і
ОСОБА_14.(а.с.28-29).

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
с.Цеценівка, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим Цеценівською сільською Радою
04.02.2000 року, а/з № 3.(а.с.10).

Рішенням 13 сесії 21 скликання
Цеценівської сільської Ради від 04.06.1993
року було вирішено передати у приватну
власність ОСОБА_11 земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель, споруд площею
0.25га.

Передати у приватну власність земельну
ділянку для ведення особистого
підсобного господарства площею 0,25
га.(а.с.185).

Рішень Цеценівської сільською Радою,
які б стосувалися передачі саме ОСОБА_9
у право користування чи у приватну
власність земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель, споруд в
АДРЕСА_1 не приймалося ні до, ні після
18.11.2003 року, тобто з часу набуття права
власності на нерухоме майно.

Із довідки №645 від 13.08.2013 р. вбачається,
що із запису погосподарської книги №6
за номером об"єкта погосподарського
обліку 0268-1 за ОСОБА_9 обліковується
земельна ділянка розміром 0,25 га в графі
для будівництва, обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель.(а.с.165).

Відповідно до ст.107 ч.2 ЗКУ - у разі
неможливості виявлення дійсних меж, їх
встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки.

Постановою пленуму Верховного Суду
України п.18 "г" № 7 від 16 квітня 2004 року
із змінами "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" передбачено,
що ...після 31 грудня 2001 року право
власності на земельну ділянку або її
частину могло переходити відповідно до
ст.120 ЗК 2001 р. на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем. До особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно
із ст. 377 ЦКУ, а з часу внесення змін до
ст. 120 ЗК переходило право власності на
земельну ділянку на якій вони
розміщенні без зміни її цільового
призначення у розмірах, встановлених
договором, а якщо договором це не було
визначено, до набувача переходило
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для її
обслуговування.

В судових засідання доведено, і не
заперечується сторонами, що ОСОБА_11
після проведення будов користувався
земельною ділянкою, яка фактично була
меншою, ніж йому виділялась у 1993 році,
виділення меж в натурі ні разу не
проводилось. Фактично земельна
ділянка, якою користувався ОСОБА_11
перейшла у користування ОСОБА_16

Рішенням Цеценівської сільради №125 23
сесії 6 скликання від 30.04.2013 року
затверджено акт обстеження
землекористування жителя села ОСОБА_9
Із акту обстеження землекористування
жителя села ОСОБА_9 від 23.04.2013 р. у
відповідності до ст. 107 ЗК встановлено
межі між сторонами по фактичному їх
користуванню (по існуючій
огорожі).(а.с.36). Актом від 05.12.2012р. було
проведено обмір земельної ділянки
позивача і визначено її розмір 0,2125
га.(а.с.35).

Як пояснив голова сільради ОСОБА_3, що
обмір спірної земельної ділянки(спір
стосується земельної ділянки біля
будівель - передня частина двору) було
проведено рулеткою, між сторонами
існують огорожі, які поставлені ще
попередніми власниками садиб і якими
вони та їх діти користуються на
протязі більше 40 років і привести
земельну ділянку ОСОБА_9 у
відповідність до висновку експертизи
не можливо із-за встановлених огорож ,
проведених забудов у 1968-1970 роках і
встановленого порядку користування
земельними ділянками сторін. Про те, що
між суміжними земельними ділянками
існують огорожі більше 40 років і такими
земельними ділянками сторони
користуються тривалий час, що не
заперечує сам позивач в позовній заяві
та його представник ОСОБА_1 в
апеляційній інстанції.

Що ж стосується висновку суду про те, що
в рішенні №125 від 30.04.2013 р. не має
посилань який акт обстеження
затверджується, то він є не вірним,
оскільки як встановлено в апеляційній
інстанції і підтверджено довідкою № 143
від 17.07.2013 р., що саме 30 квітня 2013 р.
затверджувався акт від 23.04.2013 р. і на
сесії були присутні ОСОБА_9, його
дружина ОСОБА_1 та інші їх родичі.(а.с.165).
Акт обстеження від 23.04.2013 р. дублює акт
від 05.12.2012р., де зазначено фактичне
користування ОСОБА_9 земельною
ділянкою.

Враховуючи те, що рішенням сесії №125
відображено і встановлено межові знаки
по фактичному користуванню земельною
ділянкою апелянта, тому рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню і
ухваленням нового, яким відмовити у
визнанні його незаконним.

План забудови садиби ОСОБА_11, ОСОБА_9
не представив із-за його відсутності,
що й не заперечила представник
апелянта.

Згідно планів забудови від 14.06.1971 р.
забудівнику ОСОБА_12 була виділена
присадибна земельна ділянка площею 5000
кв.м.(а.с.16), а ОСОБА_7 09.04.1968 р. - 700 кв. м.
(а.с.17)

Відповідно до рішення 13 сесії 21
скликання Цеценівської сільської Ради
від 04.06.1993 року передано безплатно у
приватну власність ОСОБА_7 земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і
споруд площею 0,25 га., а для ведення
підсобного господарства площею 0.15 га.
(а.с.50). Цим же рішенням сесії ОСОБА_12
передано безплатно у приватну
власність земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,25 га. і для ведення підсобного
господарства - 0.16 га.(а.с.87), а ОСОБА_14-
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,24 га. (а.с. 86) .

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_12.(а.с.83) .
Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, виданого 27.01.2000 року
Шумською державною нотаріальною
конторою, ОСОБА_4 прийняв спадкове
майно померлого, яке складається із
жилого будинку з надвірними будівлями,
що по АДРЕСА_2.

Згідно ст.118 ЗК України - громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної сільської ради за місцем
знаходження земельної ділянки. Рішення
органів виконавчої влади та органів
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний термін на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної власності
для ведення особистого селянського
господарства, будівництва та
обслуговування будівель та
споруд(присадибна ділянка) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної ради за
місцем знаходження земельної ділянки.
У заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна рада розглядає клопотання у
місячний строк та дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян особами, які мають відповідні
дозволи(ліцензії) на виконання цих
робіт, у строки, що обумовлються угодою
сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається комісії з питань, пов"язаних
з погодженням документації із
землеустрою. Комісія протягом трьох
тижнів з дня одержання проекту надає
відповідному органу виконавчої влади
або місцевого самоврядування свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні.

Сільська рада у двотижневий строк з
дня отримання погодженого проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Рішеннями №130 і 131 від 13.06.2013 року 24
сесії 6 скликання Цеценівської
сільської Ради було затверджено ОСОБА_4
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі та передано у приватну
власність площею 0,049 га: 0,25 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель і споруд та 0,2400 га для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 площею 0.40 га : 0,2500 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель і споруд та земельну ділянку і
0,1500 га для ведення особистого
селянського господарства по АДРЕСА_3.

Суд вірно не прийняв, як доказ, висновок
земельно- технічної експертизи,
проведений експертом ОСОБА_17
Тернопільського відділення КНДІСЕ для
підтвердження позовних вимог позивача
ОСОБА_9, оскільки в основу висновку були
покладені плани забудов відповідачів
ОСОБА_7, ОСОБА_4, їх кадастрові плани і
дати повну, однозначну та обґрунтовану
відповідь на поставлені перед ним
питаннями не вбачалось за можливе,
оскільки фактична ситуація на ділянках
відрізняється від ситуації, що
зображена на планах забудов. Цей факт
підтвердив експерт ОСОБА_17 в суді і
пояснив, що висновок зроблений на
припущеннях, оскільки відсутній план
забудови ОСОБА_11, ОСОБА_9. а тому не
можливо конкретно провести заміри
відстанів від будов до межі і визначити
походження меж.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
першої інстанції вірно прийшов до
переконання щодо відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_9 про визнання
недійсними рішень сесії № 130 та 131 від
13.06.2013 р., оскільки виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проведено у
відповідності до вимог ст. 107, 118,121,125,126
ЗУ України, по фактично використуючих
земельних ділянках і встановлених
межах більше 40 років, по наявних
правоустановлюючих документах на
виділення цих земельних ділянок. Що ж
стосується виділення земельних
ділянок в натурі, то такі документи у
сторін відсутні.

Не заслуговують на увагу твердження
апелянта на допущення порушення ОСОБА_4
та ОСОБА_7 при виготовленні технічної
документації, оскільки спростовуються
матеріалами справи, вище
перерахованими доказами.

Вірним є висновок суду щодо відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, так
як жодним доказом не підтверджено які
саме будови проведенні ОСОБА_11 або
ОСОБА_9 на його земельній ділянці і в
чому порушенні його права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314 - 316, 324,325 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 -
задовольнити частково.

Рішення Шумського районного суду від 18
червня 2014 року в частині визнання
незаконним рішення 23 сесії 6 скликання
Цеценівської сільської ради № 125 від 30
квітня 2013 року "Про затвердження акту
обстеження землекористування жителя с.
Цеценівка ОСОБА_9" скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні -
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк