Справа № 230/2345/12 Провадження №
22-ц/772/2450/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Строгий І. Л.Категорія:
Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника апелянта,
позивача публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» ОСОБА_2, представника
заявників, відповідачів у справі
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці, в залі судових
засідань апеляційного суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
звернення стягнення на будинок, за
апеляційною скаргою представника
позивача публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» Шуліки Аліни
Володимирівни на ухвалу
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 03 липня 2014 року
про відстрочку виконання рішення цього
суду від 21 серпня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шарговодського районного
суду Вінницької області від 21 серпня 2012
року позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку ( далі -
ПАТ КБ ) «Приватбанк» задоволено
частково. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 26 листопада 2007 року № VIS0GA00001705 в
розмірі 35891,11 долар США звернуто
стягнення на будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 160,36 кв.м., шляхом продажу цього
предмета іпотеки банком як
іпотекодержателем. Виселено ОСОБА_3 та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у цьому будинку, зі зняттям
їх з реєстраційного обліку. Вирішено
питання розподілу судових витрат у
справі. В іншій частині позову
відмовлено ( т. 1, а. с. 255-259 ). Дане рішення
суду першої інстанції набрало
законної сили згідно ухвали
апеляційного суду Вінницької області
від 17 вересня 2012 року ( т. 1, а. с. 294-296 ).

24 червня 2014 року відповідачі у справі
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4
звернулися в суд із заявою про
відстрочку виконання рішення суду,
посилаючись на розгляд Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ їхньої скарги на ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 22 квітня 2014 року про поновлення
банкові строку для пред'явлення
виконавчого листа щодо виселення сім'ї
Магдюк до виконання. Крім цього, як
підставу для задоволення заяви про
відстрочку виконання рішення суду
заявники зазначають Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» ( т. 2, а. с.
67-69 ).

Ухвалою Шаргородського районного
суду Вінницької області від 03 липня 2014
року ( т. 2, а. с. 152-153 ) заява відповідачів
задоволена частково. Виконання рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 21 серпня 2012 року
відстрочено до втрати чинності Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті». В іншій частині заяви
відмовлено ( т. 2, а. с. 98-100 ).

Не погоджуючись з постановленою
судом першої інстанції ухвалою,
представник ПАТ КБ «Приватбанк» Шуліка
А.В. оскаржує її в апеляційному порядку,
просить дану ухвалу скасувати. Апелянт
вважає оскаржувану ухвалу
постановленою з порушенням норм
матеріального і процесуального права (
т. 2, а. с. 103-106 ).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення та заперечення на апеляційну
скаргу представників осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши в сукупності
наявні в ній докази, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної судової ухвали в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
скарга задоволенню не підлягає.

Пунктом другим частини першої статті
312 ЦПК України передбачено, що,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Стаття 373 ЦПК України, частини 1, 2
статті 36 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачають, що за
наявності обставин, які утруднюють
виконання рішення ( хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо ), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Вказані у згаданій статті Кодексу
обставини, що утруднюють виконання
рішення і слугують підставою для
задоволення клопотання про відстрочку
виконання рішення, не є вичерпними.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
відстрочку виконання судового рішення
з підстави касаційного оскарження в
даний час ухвали апеляційного суду
Вінницької області від 22 квітня 2014 року
про поновлення строку на пред'явлення
виконавчого листа до виконання,
задовольняючи це клопотання заявників
з підстави чинності Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», суд першої інстанції дійшов
вірних та обгрунтованих висновків щодо
часткового задоволення заяви Магдюк,
правильно й послідовно застосувавши
норми матеріального права, що
регулюють наявні між сторонами у
справі правовідносини.

Оскарження в касаційному порядку
судових рішень, ухвал, що набрали
законної сили, дійсно не є підставою
для відстрочки виконання рішення суду
під час вчинення процесуальних
виконавчих дій.

Однак, на виконання норм Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» суд врахував наступне.

У відповідачів ОСОБА_4 наявні
визначені судовим рішенням
зобов'язання перед банком саме за
споживчим кредитом в іноземній валюті.
Загальна площа будинку АДРЕСА_1, на який
звернуто стягнення та виселенню з
якого підлягає сім'я Магдюк, у складі
якої є неповнолітня дитина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно підпункту 35.3
іпотечного договору від 27 листопада 2007
року становить 160, 36 кв.м. ( т. 1, а. с. 17-20 ),
т. 2, а. с. 94 ). Судом встановлено, що цей
будинок використовується як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя; в
останніх у власності немає іншого
нерухомого житлового майна. Станом на
квітень 2012 року заборгованість
відповідачів-заявників перед банком
складала в еквіваленті до національної
валюти за курсом НБУ 286769,97 гривень,
інвентаризаційна ж оцінка предмета
іпотеки складає 35083,00 гривні.

Мотиви апеляційної скарги ПАТ КБ
«Приватбанк» грунтуються на тому, що
зміст Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» не передбачає
відстрочки виконання судових рішень,
що суд фактично зупинив виконання
рішення суду від 21 серпня 2012 року. Крім
цього, дія Закону, на думку апелянта, не
розповсюджується на правовідносини, що
виникли після набрання ним чинності ( 07
червня 2014 року ).

Колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що з позицією
апелянта погодитися не можна.

Виселення боржників ( іпотекодавця )
з житлового будинку нерозривно
пов'язане із зверненням стягнення на
цей будинок, тобто з його продажем
іпотекодержателем. Системний аналіз
норм матеріального права, що регулюють
дане питання, приводить до висновку, що
оскільки про виселення сім'ї йдеться
після набрання чинності Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», а значить і про звернення
стягнення ( по суті відчуження без
згоди власника ) на будинок під час дії
мораторію, то вірним, вмотивованим і
справедливим є висновок суду про
необхідність задоволення заяви ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відстрочку
виконання рішення суду від 21 серпня 2012
року саме з цієї підстави.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги
представника ПАТ КБ «Приватбанк»
Шуліки А.В. не є такими, що тягнуть зміну
чи скасування оскаржуваної ухвали суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» Шуліки Аліни
Володимирівни відхилити.

Ухвалу Шаргородського районного
суду Вінницької області від 03 липня 2014
року про відстрочку виконання рішення
цього суду від 21 серпня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
/підпис/ Т.О.
Денишенко

Судді:
/підпис/ Т.Б. Сало

/підпис/ А.Ю. Зайцев

З оригіналом вірно: