Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

при секретарі - Сірош О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом в якому просить суд розірвати
шлюб, укладений з відповідачем ОСОБА_2.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що
сторони з 2008 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилається на те,
що спільне життя з відповідачем не
склалось через різні погляди на життя,
зловживання відповідачем спиртними
напоями, що стало приводом до постійних
конфліктів у родині. Фактично шлюбні
стосунки між сторонами припинені з
кінця квітня 2014 року, спільного
господарства та бюджету не ведеться.
Примирення та збереження сім'ї
неможливе. Після розірвання шлюбу
дитина залишиться проживати з
позивачем, спору щодо поділу майна
немає, у зв'язку з чим просить шлюб
розірвати.

У судове засідання позивач не
з'явилася, надала заяву, в якій позовні
вимоги підтримала та просила суд
розглянути справу за її відсутності,
після розірвання шлюбу залишити
дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність, позовні
вимоги визнав в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності сторін
на підставі матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд
розглянув справу у відсутності сторін
без фіксації судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Сімейні відносини регулюються лише в
тій частині, у якій це є допустимим і
можливим з точки зору інтересів їх
учасників та інтересів суспільства.
Сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства (ст. 7 СК України).

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами
31.05.2008 року було укладено шлюб. Від
шлюбу мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони подружніх
стосунків не підтримують, на час
розгляду справи разом не проживають та
спільне господарство не ведуть. Спорів
щодо поділу спільного майна та
визначення місця проживання
неповнолітньої дитини на час розгляду
справи у сторін немає.

Позивач категорично наполягає на
розірванні шлюбу, переконана, що
примирення з відповідачем не можливе,
відповідач згодний з цим в повному
обсязі

Шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, який ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. За таких
обставин, коли обов'язки дружини та
чоловіка зі спільного піклування про
побудову сімейних відносин на почуттях
взаємної любові, поваги, дружби,
взаємодопомоги припинені, подальше
збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що причини з яких позивач
наполягає на розірванні шлюбу є
обґрунтованими, подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали не
можливим, оскільки сторони проживають
окремо, не підтримують сімейно-шлюбних
стосунків, спільного господарства не
ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні
відносини наміру не мають, збереження
шлюбу суперечило б їх інтересам,, а тому
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст .114 Сімейного кодексу
України, у разі розірвання шлюбу судом
шлюб припиняється у день набрання
чинності рішенням суду про розірвання
шлюбу.

Відповідно до ст .113 Сімейного кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач не ставить вимоги про
стягнення з відповідача сплаченого
судового збору.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 36, 51,
104, 105, 110,112, 113-115 Сімейного Кодексу
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 174, 197,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї 31 травня 2008 року, актовий
запис № 471 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити
дошлюбне прізвище дружини, змінивши
його з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: