Справа № 226/672/14-ц
Справа № 2/226/349/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року Димитровський міський
суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Пікало К.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Димитров справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася з позовом до
відповідача ОСОБА_4 про поділ майна.

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що вони з відповідачем
перебували у шлюбі з 25 жовтня 2000 року,
який було розірвано 17 грудня 2013 року.
Під час шлюбу у 2011 році ними була
придбана квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Квартира була
оформлена на відповідача. На даний
момент в них з відповідачем виник спір
про поділ спільно нажитого майна. Угоди
про добровільний поділ майна ними не
досягнуто. Просить суд поділити їхнє
спільне майно подружжя в рівних
частках, визнати за нею право власності
на 1/2 частку квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, на іншу 1/2 частку
вказаної квартири визнати право
власності за відповідачем.

Позивач до судового засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
надала суду письмову заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
обґрунтовуючи їх викладеними в
позовній заяві обставинами.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав суду письмову заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив суду, що купівлею спірної
квартири займалася матір відповідача -
ОСОБА_5, в якої знаходяться документи на
квартиру. Що зараз з цією квартирою
відповідачу не відомо, оскільки
відповідач перебуває у сварці з
матір'ю, вона подала на нього до суду
позов про стягнення боргу, а саме
грошей, які вона позичала на купівлю
цієї квартири, справа зараз перебуває
на розгляді у суді. У зв'язку з цим
відповідач не може визначитися зі
своєю позицією щодо даного позову.

Вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази по справі, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
25.10.2008 року до 17.12.2013 року, що
підтверджується копіями свідоцтва про
шлюб та рішення суду про розірвання
шлюбу (а.с. 6, 9).

У сторін є дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 7).

Згідно довідки КП «Бюро технічної
інвентаризації» Димитровської міської
ради від 05.05.2014 р., по реєстраційним
даним БТІ до 01.01.2013 р. квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Димитровського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_7 16.08.2011 року за
реєстровим № 2773 (а.с. 37).

Відповідно до інформаційних довідок з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 17.06.2014
року, у Державному реєстрі речових прав
на нерухоме майно та у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно відсутні
відомості щодо об'єкта нерухомого
майна, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 47-49).

Відповідно до ст.60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Суд вважає, що квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, є спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки вона була
куплена у період шлюбу сторін.
Враховуючи, що ця квартира є
неподільним майном, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
і за кожною із сторін має бути визнано
право власності на 1/2 частку вказаної
квартири.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір, який
було сплачено позивачем при подачі
позову до суду.

На підставі ст.ст.60, 61, 70 СК
України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209,
212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Рішення суду може
бути оскаржено в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Димитровський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.07.2014
року.

Суддя