У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Дроботя В.В.,Власова С.О.

при секретарі - Саваріна Т.І.,

за участю - апелянта - ОСОБА_1, адвоката -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгород справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи -
Тячівська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, третьої особи - Тячівська
державна нотаріальна контора про
визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_4
Після її смерті залишилось спадкове
майно - будинок за АДРЕСА_1, в якому вона
була зареєстрована, а також будинок за
АДРЕСА_2, в якому вона фактично
проживала. На жоден з цих будинків
будівельного паспорта або свідоцтва не
має. За останні 12 років вона постійно
доглядала за ОСОБА_4 піклувалась про
неї, прала одяг, купляла їй продукти
харчування, ліки, прибирала в будинку,
робила ремонти, допомагала обробляти
земельну ділянку. За ці послуги, а також
враховуючи родинні стосунки, її тітка
ОСОБА_4 обіцяла їй, що передасть у
спадщину будинок АДРЕСА_2. Всі витрати
пов'язані з похоронами та поминками
понесла вона особисто. Ніхто з інших
родичів чи сусідів не витрачали ніяких
коштів, оскільки всі знали, що будинок
№62 (52) залишиться їй в спадщину і цим
компенсуються всі її витрати пов'язані
з доглядом та витратами на похорони та
поминки. 29 січня 2013 року, вважаючи себе
спадкоємцем за законом, вона
звернулась до Тячівської державної
нотаріальної контори із заявою на
прийняття спадщини, де і дізналась про
наявність заповіту від 12 березня 2003
року, яким ОСОБА_4 все майно заповіла на
користь відповідачки ОСОБА_3

Оглянувши цей заповіт вважає, що його
було посвідчено з порушенням вимог
чинного законодавства, а саме:
підроблений підпис. Зазначає, що
спадкодавець була дуже грамотною і не
могла підписатись у заповіті
пропустивши одну букву «о» у своєму
прізвищі, крім того вона так ніколи не
підписувалась. Вона постійно оформляла
ОСОБА_4 заяви на субсидії на тверде
паливо до Тячівського управління
юстиції являється єдиною
спадкоємницею всього майна померлої
матері.. Це засвідчує про підробку
заповіту. Вважає, що заповіт повинен
бути визнаний недійсним.

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 березня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, позивачка
подала апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 25 березня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, мотивуючи це
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи та
порушенням норм матеріального і
процесуального права, зокрема
посилалася на те, що їй необгрунтовано
було відмовлено в призначенні
повторної судово-почеркознавчої
експертизи.

У судовому засіданні апелянт та її
захисник апеляційну скаргу підтримали
з наведених в ній підстав.

Відповідач та її представник в судове
засідання не з'явилися, натомість
надіслали до суду заяву, в якій просили
апеляційну скаргу відхилити, засідання
провести без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 14.01.2013 року.

При житті ОСОБА_4, 12 березня 2003 року
вчинила особисте розпорядження і на
випадок своєї смерті заповіла усе своє
майно ОСОБА_3,1947 року народження.

Судом встановлено, що заповіт від 12
березня 2003 року був посвідчений
державним нотаріусом Тячівської
державної нотаріальної контори, за
реєстровим № 4-251.

Позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що
спірний заповіт був вчинений з
порушенням вимог чинного
законодавства, так як в підписі
прізвища пропущено букву «о».

Однак з таким твердженням не можна
погодитись, оскільки статтею 1247 ЦК
України встановлено, що заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 Цивільного
Кодексу.

Аналогічні положення передбачені і
ст.ст. 1, 37 Закону України «Про
нотаріат».

Як вбачається із матеріалів справи
дана процедура була дотримана.

В матеріалах справи міститься висновок
експерта від 3 березня 2014року, згідно
якого вирішити питання про те, чи
виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у
заповіті, складеному на користь ОСОБА_3
в м. Тячів від 12 березня 2003 року та
посвідченого державним нотаріусом
Тячівської державної нотаріальної
контори за реєстровим номером № 4-25, не
надалось можливим.

В проведенні повторної експертизи
відмовлено за безпідставністю.

Посилання апелянта на договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_3 від 10
лютого 1998 року - не має жодного
відношення до предмету позову,
оскільки вказаний договір не
оспорюється, а предметом позову є
визнання заповіту недійсним.

Інших доводів чи доказів, які б могли
свідчити про недійсність заповіту
позивачкою не надано.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 березня 2014
року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: