АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Литвинюк І.М.

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: представника ДТГО
«Львівська залізниця» - Мисак В.О.,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5, в інтересах якого та за
довіреністю діє ОСОБА_6, до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ДТГО «Львівська
залізниця», Першотравневого РВ УМВС
України в Чернівецькій області,
Першотравневого РВ у м.Чернівці УДМС
України в Чернівецькій області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання незаконними дії
щодо зняття з реєстрації по місцю
проживання, визнання недійсними
договору найму житла, розпорядження
органу приватизації житла, свідоцтва
про право власності на житло, договору
міни квартири, поновлення у реєстрації,
визнання незаконними дій щодо знищення
паспорту, визнання недійсним договору
купівлі-продажу, за апеляційною
скаргою ОСОБА_5, в інтересах якого та за
довіреністю діє ОСОБА_6, на рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 23 липня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_5, в інтересах
якого та за довіреністю діє ОСОБА_6,
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ДТГО «Львівська
залізниця», Першотравневого РВ УМВС
України в Чернівецькій області,
Першотравневого РВ у м.Чернівці УДМС
України в Чернівецькій області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання незаконними дії
щодо зняття з реєстрації по місцю
проживання, визнання недійсними
договору найму житла, розпорядження
органу приватизації житла, свідоцтва
про право власності на житло, договору
міни квартири, поновлення у реєстрації,
визнання незаконними дій щодо знищення
паспорту, визнання недійсним договору
купівлі-продажу.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 23 липня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_5, в інтересах
якого та за довіреністю діє ОСОБА_6,
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, в
інтересах якого та за довіреністю діє
ОСОБА_6, просить вищезазначене рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги.
Посилається на те, що судом першої
інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що він був
незаконно знятий з реєстрації по місцю
проживання за адресою АДРЕСА_1 як
засуджений, оскільки відповідно до
норм ЖК УРСР жиле приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем понад шість місяців у
випадках взяття під варту - протягом
усього часу перебування під слідством
і судом. Як наслідок, ДТГО «Львівська
залізниця», в свою чергу, незаконно
переоформило особовий рахунок спірної
квартири на його колишню дружину
шляхом укладення найму житлового
приміщення. Також зазначає, що
Першотравневим РВ УМВС України в
Чернівецькій області безпідставно
було знищено його паспорт, який начебто
був втрачений в лютому 1996 року як
знайдений, оскільки в цей період
перебував в місцях позбавлення волі і
не міг втратити паспорт. Приватизація
спірного житла його колишньою дружиною
і дітьми відбулася без його участі, що
порушило його право на участь в
приватизації житла, оскільки на час
приватизації за ним зберігалося право
користування даним житлом. При
укладені договору міни спірної
квартири він не надавав згоду на такі
дії як батько неповнолітньої дитини, а
укладення цього договору порушило
права ОСОБА_9, оскільки було фінансово
невигідним і нерівноцінним. Також,
укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу спірної квартири, був
укладений з метою позбавлення його
права на користування своїм житлом.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що на підставі
рішення виконавчого комітету
Першотравневої районної ради народних
депутатів Чернівецької області від
11.03.1992 року №60/5, протоколу №55 від 30.01.1992
року спільного засідання
адміністрації та профкому вагонного
ДЕПО ОСОБА_5, старшому інженеру та
членам його сім'ї, було надано ордер на
трикімнатну квартиру за адресою вул.
Білоруська, 18/36 в м.Чернівці (а.с. 24).

Як вбачається з довідки Державної
адміністрації залізничного транспорту
Львівської залізниці
Івано-Франківського відділення від
09.11.2007 року, позивач був зареєстрований
в спірній квартирі з 20.03.1992 року по
16.08.1995 року (а.с. 25).

Вироком Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 28.03.1995 року ОСОБА_5
засуджено за вчинення злочину
передбаченого ст.ст. 86-1, 172 КК України та
на підставі ст. 42 КК України призначено
покарання у вигляді 3 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна
(а.с. 26).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивач ОСОБА_5 07.11.2008
року вже звертався до Першотравневого
районного суду з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Управління
будівельно-монтажних робіт і цивільних
споруд №4 на станції м.
Івано-Франківськ, третя особа Служба у
справах дітей Чернівецької міської
ради про визнання незаконним акту
приватизації квартири, що є також
предметом спору у даній справі,
визнання недійсним свідоцтва про
право власності, визнання недійсним
договору міни, визнання його основним
квартиронаймачем і стягнення
моральної шкоди.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 02.12.2010 року та
рішенням Апеляційного суду
Чернівецької області від 17.03.2011 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовлено (а.с. 9,18).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому, відмовляючи у задоволені позову
щодо позовних вимог ОСОБА_5 щодо
визнання недійсними договору найму
житла, розпорядження органу
приватизації житла, свідоцтва про
право власності на житло, договору міни
квартири, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що ці обставини вже були
встановлені рішенням Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 02.12.2010
року та рішенням Апеляційного суду
Чернівецької області від 17.03.2011 року, а
тому доказуванню не підлягають. Крім
того, судом вже було прийнято рішення
стосовно цих позовних вимог,
обґрунтування відносно яких в даному
позові були частково доповнені іншими
обставинами, а саме посиланням на норми
ч.5 ст.177 СК України, а також залучено
інші сторони.

Крім того, відповідно до п. 75 наказу
МВС № 66 ДСК від 3 лютого 1992 р. «Про
затвердження тимчасової Інструкції
про порядок документування і прописки
(реєстрації) громадян України», виписка
осіб, засуджених до позбавлення волі
проводиться після вступу вироку в
законну силу. Втрата права на
приватизацію житла в силу ст.107 ЖК
України відбулася також з моменту
реєстрації позивача до приватизації
спірної квартири в іншому населеному
пункті.

Відповідно до довідки ВГІРФО
Першотравневого РВ УМВС України в
Чернівецькій області №18/ц-11 від 16.01.2012
року в лютому 1996 року Першотравневим РВ
УМВС України в Чернівецькій області
був знищений (шляхом спалення) паспорт
колишнього зразка СРСР 1974 року серії
ІІ-МИ №516803, виданий Глибоцьким РВ УМВС
України в Чернівецькій області, як
знайдений (а.с. 31).

З форми 1 про видачу паспорта СРСР
зразка 1974 року серії ІІ-МИ №516803, в
лютому 1996 року вказаний паспорт був
знайденим Першотравневим РВВС
м.Чернівці та згідно форми 1 про видачу
паспорта серії КР №232502 від 18.08.1997 року,
в вересні 1997 року позивач звертався в
правоохоронні органи з заявою про
втрату паспорту, відомостей щодо
знищення паспорта форма 1 не містить
(а.с.183).

Крім того, судом вірно враховано, що
позивачу було відомо про знятий його з
реєстраційного обліку за адресою м.
Чернівці, вул. Білоруська, 18/36, а також
про отримання нового паспорту, в якому
місцем реєстрації було вказано
с.Черепківка, Глибоцького району,
Чернівецької області, проте з вимогами
щодо визнання незаконними дій органу
владних повноважень в частині зняття
його з реєстрації по місцю проживання
та поновлення у реєстрації за цією
адресою позивач до суду раніше не
звертався та вперше з такою вимогою
звернувся 03.03.2014 року.

Тому відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_5 в частині про визнання
незаконними дії щодо зняття з
реєстрації по місцю проживання,
поновлення у реєстрації, визнання
незаконними дій щодо знищення
паспорту, суд вірно прийшов до висновку
про їх необґрунтованість.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

02.11.2011 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
спірної квартири, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 придбала у власність
спірну квартиру та зареєструвала право
власності на неї (а.с. 84,85).

За ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому.

На момент відчуження спірної квартири,
ОСОБА_10 була власником вказаного
нерухомого майна на підставі договору
міни від 28 жовтня 2008 року.

Згідно ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 7 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Тому суд прийшов до правильного
висновку про відсутність підстав про
визнання договору купівлі-продажу
спірної квартири від 02.11.2011 року,
укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_2,
недійсним.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах
якого та за довіреністю діє ОСОБА_6,
відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 23 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: