Яготинський районний суд Київської
справа № 382/1757/14
РІШЕННЯ

іменем України

21 серпня 2014 року
Яготинський районний
суд
Київської області, в
складі;

Головуючого судді Карпович В.Д.

При секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в м.
Яготині, справу за позовом ОСОБА_1 до
Яготинської міської ради, про
визнання права власності на спадкове
майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся -
ОСОБА_2, після смерті якої, залишилась
спадщина у вигляді житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані в АДРЕСА_1.

При житті спадкодавець склав на її
користь заповіт на вказане спадкове
майно, а тому в силу ст.. 1223 ЦК України,
вона є спадкоємцем майна ОСОБА_2.

В шестимісячний строк передбачений
ст.1270 ЦК України, вона звернулась до
приватного нотаріуса Яготинського
районного нотаріального округу
Київської області із заявою про
прийняття спадщини, що підтверджується
витягом про реєстрацію в спадковому
реєстрі від 11.03.2014 року за №36841695.

Проте, при її звернені до нотаріуса по
питанню видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом, нею був отриманий
лист за №571 від 29.07.2014 року з якого
вбачається, що з поданих нею документів
вбачається те, що на день смерті ОСОБА_2
право власності на житловий будинок
було отримано нею ще на попередній
будинок, який був знесений і замість
нього побудований новий об'єкт
нерухомості, на який документ, що
встановлює право власності відсутній.

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012 №
296/5 видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання право встановлюючих
документів щодо належності нього майна
спадкодавцеві.

Наявний в неї правовстановлюючий
документ - свідоцтво про право
власності на житловий будинок
розташований по АДРЕСА_1 був отриманий
моєю бабусею - ОСОБА_2 11 листопада 1964
року, рік побудови будинку - 1960. Після
цього, в 1988 році старий будинок, 1960 року
побудови був знесений та побудований
новий, але свідоцтво про право
власності на нього не було отримане під
час її життя.

По об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992
року, тобто до прийняття урядом України
документу, (Постанова Кабінету
Міністрів України від 5 серпня 1992 року
№ будівництвом об'єктів державного
замовлення"), встановлено порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів.

Лист Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 12/5 -126 від 23 березня 1999 року
містить роз'яснення, що оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна, на які відсутні акти прийняття
їх в експлуатацію провадиться тільки
при наявності актів прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями -
державними приймальними або
державними технічними.

Тобто прийняття об'єктів в
експлуатацію та оформлення права
власності на об'єкти, що збудовані в
період до 5 серпня 1992 року, проводиться
без участі інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю.
Підставою для оформлення права
власності на приватні житлові будинки
з господарськими спорудами та
будівлями, які збудовані до 5 серпня 1992
року, є висновок про технічний стан
будинку (будівлі), складений бюро
технічної інвентаризації, інших
документів не потрібно. Далі треба
звернутися до сільської, селищної чи
міської ради, яка ухвалює рішення про
оформлення права власності.

Так як власниця будинку (її бабуся -
ОСОБА_2.) померла, то вона, як
спадкоємець майна померлої бабусі,
звернулася з усною заявою до
Яготинської міської ради Київської
області для оформлення права власності
на будинок та надання необхідних
документів, але виконком відмовив у
вирішенні цього питання, оскільки лист
Київського обласного управління
юстиції № 151 -01-01 від 3 березня 2005 року
містить роз'яснення, що у разі смерті
власника нерухомого майна, первинна
реєстрація права власності на яке не
була проведена і право встановлюючий
документ відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинна вирішуватися у
судовому порядку.

Таким чином, її бабуся - ОСОБА_2 - за час
свого життя не встигла отримати
свідоцтво про право власності на жилий
будинок, 1988 року побудови, з
господарським будівлями та спорудами,
що розташовані в АДРЕСА_1.

Згідно п.1 Постанови пленуму Верховного
Суду України " Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення" за N 5 від 31
березня 1995 року "наведений у ст.273 ЦПК
України перелік фактів, які
встановлюються судом, не є вичерпним.
За наявності зазначених умов суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення, наприклад, факти
визнання батьківства щодо дітей, які
народилися до 1 жовтня 1968 року;
батьківства; реєстрації батьківства;
факти прийняття спадщини, встановлення
місця відкриття спадщини та фактів
володіння будівлею на праві приватної
власності".

Відсутність в неї правовстановлюючого
документу (свідоцтва про право
власності) на житловий будинок, що
підтверджує право власності моєї
бабусі - ОСОБА_2 - на будинок АДРЕСА_1, не
дає їй права скористатись своїм правом
як спадкоємиці майна померлої бабусі
та оформити свідоцтво про право на
спадщину за законом.

Просила:

Встановити, що ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, володіла житловим
будинком, 1988 року побудови, та
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані в АДРЕСА_1 на праві
власності.

Визнати за нею- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на житловий будинок та
господарські будівлі та споруди, а
саме: прибудова в; ганок№2; вбиральня
«Г»; колодязь №1, ворота з хвірткою №3,
що розташовані в АДРЕСА_1.

В судове засідання сторони не
з»явилися про день та час розгляду
справи, повідомлені належним чином. В
заявах до суду позивач підтримав
свої позовні вимоги, відповідач позов
визнав та просили, розглянути справу
у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд
вважає, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону та не
порушує права, свободи та інтереси
інших осіб, а тому даний позов
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст..
ст.. 1123, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, володіла житловим
будинком, 1988 року побудови, та
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані в м. Яготин Київської
області по АДРЕСА_1 на праві власності.

Визнати за нею- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на житловий будинок та
господарські будівлі та споруди, а
саме: прибудова в; ганок№2; вбиральня
«Г»; колодязь №1, ворота з хвірткою №3,
що розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області.
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Карпович В.Д.