АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5009/14
Справа № 635/1511/14-ц
Категорія: договірні
Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю.,
Костенко Т.М.

при секретарі - Каменській Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»

на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
21 травня 2014 року

у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року позивач -
товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг
Україна") звернулося до суду з вказаним
позовом в обґрунтування якого
посилався на те, що 24 лютого 2006 року між
ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є
ПАТ "ОТП БАНК") та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав останньому кредитні
кошти в сумі 100 000 грн., які ОСОБА_3
отримав та зобов'язався повернути зі
сплатою процентів у порядку та в
розмірах, обумовлених Кредитним
договором.

З метою забезпечення
належного виконання ОСОБА_3 взятих на
себе за кредитним договором
зобов'язань, 24 лютого 2006 року між ОСОБА_3
та Банком було укладено договір
застави автотранспортного засобу, а
саме: автомобілю марки MAZDA 6, 2005 року
випуску.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
На момент смерті ОСОБА_3 свої
зобов'язання в повному обсязі не
виконав, несплаченимою залишилась сума
у розмірі 13 119, 39 грн.

18 березня 2011 року між
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514,
1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу
України укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю.

Відповідно до умов
вказаного договору, Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»
відступило, а Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» прийняло на себе зобов'язання
за кредитним договором № CL -702/022/2006 від
24 лютого 2006 року.

Згідно відповіді ПН ХМНО
ОСОБА_5 від 11 серпня 2010 року, після
смерті ОСОБА_3 нотаріусом було видано
свідоцтво на спадщину за законом після
померлого на ім'я ОСОБА_2 на автомобіль
марки MAZDA 6, що є предметом договору
застави, укладеного між Банком та
ОСОБА_3.

Посилаючись на викладене,
позивач з урахуванням уточнень просив
суд звернути стягнення на автомобіль
марки MAZDA 6, 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право власності
на спадщину за законом, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором CL - 702/022/20076 від 24 лютого 2006
року у розмірі 13 119,39 (тридцять тисяч сто
дев'ятнадцять гривень 39 копійок).

Рішенням Харківського
районного суду Харківської області
від 21 травня 2014 року в задоволенні
позову ТОВ "ОПТ Факторинг Україна" до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
спадкове майно відмовлено.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду першої інстанції ТОВ "ОПТ
Факторинг Україна" звернулося на нього
з апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення суду
першої інстанції та ухвалити по справі
нове рішення, яким позов Банку
задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія, що
сказана апеляційна скарга підлягає
задоволенню не підлягає.

Відмовляючи ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" в задоволенні його
позовних вимог щодо звернути стягнення
на автомобіль марки MAZDA 6, 2005 року
випуску, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
CL - 702/022/20076 від 24 лютого 2006 року у
розмірі 13 119,39 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущено
строк пред'явлення своєї вимог до
спадкоємця боржника.

Судова колегія погоджується з
таким висновком районного суду,
оскільки цей висновок відповідає
матеріалам справи та ґрунтується на
законі.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Так, по справі достовірно
встановлено, що 24 лютого 2006 року між ЗАТ
"ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ
"ОТП БАНК") та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав останньому кредитні
кошти в сумі 100 000 грн., які ОСОБА_3
отримав та зобов'язався повернути зі
сплатою процентів у порядку та в
розмірах, обумовлених Кредитним
договором. З метою забезпечення
належного виконання ОСОБА_3 взятих на
себе за кредитним договором
зобов'язань, 24 лютого 2006 року між ОСОБА_3
та Банком було укладено договір
застави автотранспортного засобу, а
саме: автомобілю марки MAZDA 6, 2005 року
випуску.

18 березня 2011 року між
Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514,
1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу
України укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю.

Відповідно до умов
вказаного договору, Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»
відступило, а Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» прийняло на себе зобов'язання
за кредитним договором № CL -702/022/2006 від
24 лютого 2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Разом з тим із настанням певної
події, що має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК
України). Відповідно до ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На
момент смерті ОСОБА_3 свої зобов'язання
в повному обсязі не виконав,
несплаченими залишилась сума у розмірі
13 119, 39 грн.

Згідно відповіді ПН ХМНО ОСОБА_5
від 11 серпня 2010 року, після смерті
ОСОБА_3 нотаріусом було видано
свідоцтво на спадщину за законом після
померлого на ім'я ОСОБА_2 на автомобіль
марки MAZDA 6, що є предметом договору
застави, укладеного між Банком та
ОСОБА_3.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Порядок пред'явлення
кредитором спадкодавця вимог до
спадкоємців врегульовано статтею 1281 ЦК
України, згідно з якою спадкоємці
зобов'язані повідомити кредитора
спадкодавця про відкриття спадщини,
якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не
знав і не міг знати про відкриття
спадщини, він має право пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, протягом одного року від
настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який
не пред'явив вимоги до спадкоємців, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені частинами другою і третьою
цієї статті, позбавляється права
вимоги.

Судом першої інстанції
встановлено, що про смерть ОСОБА_3 та
відкриття спадщини відповідач
повідомила банк 26.08.2010 року, подавши
заяву про переоформлення кредитного
договору, до якої була долучена копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а.с. 41)

Таким чином, шестимісячний
строк для пред'явлення банком вимоги до
спадкоємців ОСОБА_3 закінчився 26.02.2011
року, проте з даним позовом до суду
позивач звернувся лише у лютому 2014
року.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, при цьому суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказування по цивільній справі,
як і судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів стосовно того,
що вимоги до спадкоємця боржника
Банком було пред'явлено у строки,
встановлені ч. ч. 2,3 ст. 1281 ЦК України,
матеріали справи не містять.

Таких доказів апелянтами не
надано і до суду апеляційної інстанції.

Доводи ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», викладені в апеляційні
скарзі стовно того, що правила ст. 1281 ЦК
України щодо строку пред'явлення
кредитором спадкодавця вимог до
спадкоємців не застосовуються до
зобов'язань забезпечених іпотекою не
можуть бути прийняті до уваги судовою
колегією, оскільки вказане кредитне
зобов'язання було забезпечено
договором застави, на який
розповсюджується положення цивільного
кодексу України.

За таких обставин, враховуючи
наведене вище, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції, приймаючи
рішення у справі, обґрунтовано
відмовив у задоволенні заявлених ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» вимог за їх
недоведеністю та безпідставністю.

Інші доводи апеляційної скарги
позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в
даному випадку є несуттєвими, рішення
суду, прийняте по суті
цивільно-правового спору, не
спростовують і не дають| підстав для
висновку| про неправильне|
застосування| судом першої інстанції
норм матеріального чи| процесуального|
права, які призвели| або| могли
призвести| до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, приймаючи до уваги
викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307,
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» - відхилити.

Рішення Харківського
районного суду Харківської області
від 21 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -