Провадження № 6/487/769/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року Заводський районний
суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді -
Притуляк І.О.,

при секретарі судового засідання -
Уманському І. В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м.Миколаєві за
поданням головного державного
виконавця Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

22.07.2014 р. головний державний виконавець
Ленінського ВДВС ММУЮ звернувся до
суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина ОСОБА_1, мотивуючи
свої вимоги тим, що останній не виконує
зобов'язання, покладені на нього
судовим рішенням.

До судового засідання головний
державний виконавець не з'явився, надав
до суду заяву, в якій подання підтримав,
просив розглянути його за його
відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

На виконанні у Ленінському відділі ДВС
ММУЮ знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-1445/2009 від 20.07.2011
року, виданого Вознесенським
міськрайонним судом Миколаївської
області, за яким з ОСОБА_1 стягнуто на
користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 60
891 грн. 20 коп., судові витрати в сумі 812
грн. 00 коп., всього 61703 грн. 20 коп.

Виконавче провадження було відкрито
постановою державного виконавця від
05.06.2014 року та направлено за вих..№27502
від 05.06.2014 року сторонам для відома та
виконання відповідно.

В обґрунтування вимог цього подання
головний державний виконавець
посилається на те, що боржник рішення
суду не виконує, згідно розрахунку
заборгованості за виконавчим листом
№2-1445/2009 від 20.07.2011 року сума боргу
становить - 61 703 грн. 20 коп.

Зі змісту ч.1 ст.377-1 ЦПК України
вбачається, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцем знаходження органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця.

Порядок здійснення права громадянами
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну регулюється Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (далі -
Закон).

Відповідно до ст.33 Конституції України
право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом.

Стаття 6 Закону передбачає декілька
видів обмеження у виїзді громадян
України за кордон, зокрема:
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорту
та тимчасового відмовлено у виїзді за
кордон у певних випадках, що визначені
в цій статті.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Таким чином, необхідною підставою для
задоволення даного подання є наявність
обставин та підтверджуючих їх
відповідних доказів про те, що боржник
має паспорт для виїзду за кордон, його
дії свідчать про намір виїхати за
кордон або безпосередньо перебуває за
кордоном.

Проте жодних доказів головним
державним виконавцем до суду надано не
було.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Таким чином, при зверненні до суду з
даним поданням, органи державної
виконавчої служби зобов'язані не
тільки посилатись на ухилення боржника
від виконання судового рішення, а
обґрунтувати такі обставини та
підтвердити їх відповідними доказами.

В даному випадку головний державний
виконавець таких обставин не навів і
належними доказами їх не підтвердив. Як
вбачається із матеріалів подання,
головним державним виконавцем не
проведено жодних дій з метою
добровільного виконання рішення суду.
На момент звернення до суду державним
виконавцем не надано жодних доказів на
підтвердження того, що боржник ОСОБА_3
зареєстрований за адресою, що вказана у
виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1.
Державний виконавець послався лише на
наявність у ОСОБА_1 боргових
зобов'язань як на підставу звернення до
суду з даним поданням.

Крім того при направленні матеріалів
подання до суду державним виконавцем
було порушено п. 11.1.5 розділу ХІ
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції від 02.04.2012 р. №512/5,
а саме: не було надано доказів на
підтвердження повідомлення боржника
про направлення подання до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що підстави для задоволення даного
подання відсутні.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», суд
-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянина ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Заводський районний суд
м.Миколаєва протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

СУДДЯ І.О. ПРИТУЛЯК