Справа № 146/544/14-ц Провадження №
22-ц/772/2519/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Семко Г. В.Категорія:
30Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого: Міхасішина
І.В.

Суддів: Медвецького С.К.
Сопруна В.В.

При секретарі: Агеєвій
Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія
«Оранта» на рішення Томашпільського
районного суду Вінницької області
від 08 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої джерелом
підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із вище вказаним позовом.

Рішенням Томашпільського районного
суду Вінницької області від 08 липня
2014 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 08 липня 2014
року, Відкрите акціонерне товариство
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» звернулося до
Апеляційного суду Вінницької області
з апеляційною скаргою, в якій
просить ухвалене у справі судове
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись при
цьому на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 30 травня 2013 року
об 11-00 год в смт Томашпіль по вул.
Криворучка ОСОБА_3 керуючи автомобілем
«Опель Вектора», державний номерний
знак НОМЕР_2, не вибрав безпечну
швидкість руху, не врахував дорожню
обстановку, не вжив заходів в разі
виникнення небезпеки для руху шляхом
зменшення швидкості руху, в результаті
чого допустив зіткнення із зустрічним
транспортним засобом «Тойота Корола»,
державний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 В результаті
зіткнення автомобіль «Тойота корола»
отримав слідуючі пошкодження:
пошкоджено праву частину заднього
бампера, панель задня багажного
відсіку.

Постановою Томашпільського районного
суду Вінницької області від 26 червня 2013
року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.124 КУпАП та
накладено адміністративне
стягнення. Дана постанова набрала
чинності 9 липня 2013 року ( а.с.5)

Цивільно-правова відповідальність
володільця транспортного засобу
«Опель Вектора», державний номерний
знак НОМЕР_2, відповідача застрахована
в СК «Оранта», що підтверджується
полісом № АВ4132735 (а.с. 54 )

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження з
оцінки транспортного засобу від 12
червня 2013 року розмір матеріального
збитку позивачці, як власнику
автомобіля марки «Тойота корола»,
державний номерний знак НОМЕР_1 в
результаті його пошкодження складає,
становить 14380,04 грн. Даний висновок
зроблений згідно Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092
(а.с. 9-15).

Згідно ч.2,5 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до положень Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» №1961-ІV від 1 липня 2004 року
(далі - Закон №1961-ІV) порядок
відшкодування матеріальної шкоди
майну, життю та здоров'ю третіх осіб,
яка була завдана з вини страхувальника
здійснюється страховиком згідно вимог
цього закону, не інакше, як на
підставі укладеного між страховиком та
страхувальником, з вини якого була
завдана така шкода, відповідного
Договору (страхового полісу)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

За змістом ст. 6 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів"страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4
від 01.03.2013 року, оскільки відповідно до
ст. 3 ЗУ "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст. 33 цього Закону
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого ст. 33 цього обов'язку
з'ясовується судом першої інстанції, у
зв'язку з чим до участі у справі може
бути залучений страховик.

За таких обставин, правильним є
висновок суду першої інстанції про
те, що деліктні правовідносини, які
виникли між позивачем та відповідачем,
за наявності застрахованої
цивільно-правової відповідальності
відповідача, мають регулюватися
спеціальним законом, який регулює
вказані правовідносини - ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", відповідно до положень якого,
у разі дотримання його положень
страхувальником (відповідачем), в
частині зокрема повідомлення про
настання страхового випадку та
визнання його таким з боку страховика
(ст. 33, 35, 36 Закону), відповідна особа,
якій завдана шкода з вини
страхувальника, має право на
відшкодування такої (матеріальної)
шкоди за рахунок страховика (ст. 22
даного Закону).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Як вбачається з ст. 33 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний, зокрема
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу. Якщо водій
транспортного засобу з поважних причин
не мав змоги виконати зазначений
обов'язок, він має підтвердити це
документально.

Згідно повідомлення про дорожньо -
транспортну пригоду, що знаходиться в
матеріалах справи, водій забезпеченого
транспортного засобу марки «Опель
Вектора» державний номерний знак
НОМЕР_2 ОСОБА_3 повідомив страхову
компанію про ДТП внаслідок якого було
пошкоджено автомобіль третьої особи.
Дана заява отримана представником
страхової компанії, про що свідчить
підпис останнього. (а.с.58 )

Таким чином доводи апеляційної
скарги про те, що НАСК «Оранта» не
була повідомлена про факт ДТП не
заслуговують на увагу.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 22 ЦК України реальними збитками
є втрати яка особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Як вбачається з ст. 33 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" водії та
власники транспортних засобів,
причетних до дорожньо-транспортної
пригоди, власники пошкодженого майна
зобов'язані зберігати пошкоджене майно
(транспортні засоби) у такому стані, в
якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, до тих
пір, поки його не огляне призначений
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
представник (працівник, аварійний
комісар або експерт), а також
забезпечити йому можливість провести
огляд пошкодженого майна
(транспортних засобів). Особи,
зазначені в цьому пункті звільняються
від обов'язку збереження пошкодженого
майна (транспортних засобів) у
такому стані, в якому воно
знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, у разі
якщо не з їхньої вини протягом десяти
робочих днів після одержання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду його
уповноважений представник не прибув
до місцезнаходження такого
пошкодженого майна.

Як зазначалося вище та було визнано
представником НАСК «Оранта», страхова
компанія повідомлялася про настання
страхового випадку, а саме
дорожньо-транспортної пригоди 30 травня
2013 року. Однак в порушення вказаної
норми страхова компанія на протязі 10-ти
робочих днів не призначила та не
направила аварійного комісара або
експерта на місце ДТП та до місця
знаходження пошкодженого майна.

ОСОБА_2 в даному випадку була
звільнена від обов'язку збереження
пошкодженого майна (автомобіля) у
такому стані, в якому воно знаходилося
після дорожньо-транспортної пригоди,
та в свою чергу у встановленому порядку
звернулася до експертної установи для
вирішення питання про розмір
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу.
Підстави для не врахування розміру
матеріальної шкоди, встановленого
експертним висновком, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

З урахуванням глибини, характеру і
обсягу моральних страждань, яких
позивач зазнала внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталась з вини відповідача, а саме
ОСОБА_2 не могла користуватись
транспортним засобом внаслідок
значного його пошкодження, понесла
стреси, виходячи з засад розумності,
виваженості і справедливості
правильним є висновок суду про
задоволення позовних вимог і в
частині стягнення моральної шкоди.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідивши всі обставини
справи, надавши належну оцінку доказам
у справі дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 Рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія
«Оранта» відхилити.

Рішення Томашпільського районного
суду Вінницької області від 08 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
С.К. Медвецький

/підпис/
В.В. Сопрун