Справа 2-775/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Загородній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м Києві

справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» в лютому
2013 р. звернувся до суду з позовом про
солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2
заборгованості по кредитному договору
№ 06/3150к-07 від 24.10.2007 р. в сумі 25719,77
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ (7,9925 за один долар) становить 205578,12
грн., посилаючись на те, що 24.10.2007 р. між
ПАТ «Універсал Банк» (правонаступник
Відкритого акціонерного товариства
«Універсал Банк) та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір 06/3150к-07,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 21179.0 доларів
США, строком по 23.10.2012 р зі сплатою за
використання кредитних коштів 12,5
відсотків річних, а з 15.07.2008 р. процентна
ставка була змінена на 17% річних за
користування кредитом.

В забезпечення кредитного договору,
24.10.2007 р. було укладено договір поруки
№ 06/3150дп-07 між позивачем та ОСОБА_2,
згідно якого поручитель зобов"язалася
відповідати по зобов"язаннях боржника,
що випливають із договору кредиту.

Відповідачі мають прострочену
заборгованість по кредиту станом на
11.07.2012 р. в розмірі 25719,77 доларів США, яка
складається з: прострочена
заборгованість за кредитом в сумі 12471,12
дол. США, що еквівалентно 99681,66 грн.,
заборгованість по сумі кредиту 1732,18
доларів США, що еквівалентно 13845,31 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків
7388,40 дол. США, що еквівалентно 59055,48 грн.,
пеня за прострочення сплати кредиту
4128,07 дол. США, що еквівалентно 32995,66 грн.

В судовому засіданні представник
позивача збільшила позовні вимоги,
просила стягнути з відповідачів
заборгованість по кредиту станом на
30.07.2013 р. в розмірі 28624,91 доларів США, яка
складається з: прострочена
заборгованість за кредитом в сумі 13510,46
дол. США, що еквівалентно 107989,11 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків
8642,98 дол. США, що еквівалентно 69083,34 грн.,
пеня - 6471,47 дол. США, що еквівалентно
51726,46 грн.

Представник відповідачів в судовому
засіданні заперечував проти позову,
оскільки позивачем було підвищено
розмір відсоткової ставки, без
дотримання умов договору. Будь-яких
документів, що доводять підвищення
процентної ставки та повідомлення
відповідача ОСОБА_1, позивачем не
надано. Про підвищення відсоткової
ставки з 12,5 до 17% дізнався лише в
судовому засіданні. Банк зобов»язаний
був рахувати заборгованість по
відсотках, виходячи з 12,5 відсоткової
ставки.

Відповідно до п.7.1.2 кредитного договору
при зміні облікової ставки НБУ,
інфляційного індексу чи кон»юктури
ринку попиту на кредитні ресурси банк
має право переглянути встановлену п.1.1
процентну ставку за користування
кредитом. Про що повідомляє
позичальника в письмовій формі за 10
календарних днів до дня встановлення
нової ставки.

Дану умову договору позивачем виконано
не було. Відповідач ОСОБА_1 не
зобов»язаний нести будь-яку додаткову
відповідальність, згоду на яку при
підписання договору не давав. П.4.5
кредитного договору передбачено,
сплата позичальником заборгованості
по кредиту здійснюється відповідно до
графіку погашення заборгованості по
кредиту (додаток № 1), який є
невід»ємною частиною договору.
Розрахунку будь-яких інших платежів,
відповідачу не надано та між сторонами
не погоджено.

Банк не проводив вчасно та в повному
обсязі платежі та не зараховував їх
повністю та вчасно в погашення кредиту.

Відповідно розмір відсотків в їх
грошовому виразі має бути обов»язково
зазначений в кредитному договорі, так
як є його істотної умовою, відсутність
такої згоди призводить до того, що
відповідно до ст.638 ЦК України договір є
неукладеним. В зв»язку з цим, позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості по відсоткам в сумі 8642,98
дол.США є необгрунтованою.

Позивачем пропущено строк позовної
давності звернення до суду, що є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Банком порушувались терміни
зарахування коштів на рахунок і
відповідно незаконно нараховувалась
пеня, у стягненні пені слід відмовити
за недоведеністю. Пеня в сумі 4128,07 дол.
США є занадто великою та становить
більше половини боргу по тілу кредиту.
Банк просить стягнути пеню з 2008 р., а
строк позовної давності для такого
стягнення становить один рік.
Враховуючи положення ч.3 ст.551 ЦК
України суд може зменшити розмір
неустойки, якщо він значно перевищує
розмір збитків, а також за наявності
інших обставин, які мають істотне
значення.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни зобов»язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
цього поручителя.

Поручитель ОСОБА_2 не давала згоди на
підвищення відсоткової ставки та не
погоджувалась на збільшення своєї
відповідальності як поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимоги до
поручителя.

Позивачем був пропущений строк
пред»явлення вимог до поручителя.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачів,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Відповідно ст. 1046 ЦК України «за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості». Договір позики є укладеним з
моменту передачі грошей або інших
речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 24.10.2007 р. між ПАТ
«Універсал Банк» (правонаступник
Відкритого акціонерного товариства
«Універсал Банк) та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір 06/3150к-07,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 21179.0 доларів
США, строком по 23.10.2012 р зі сплатою за
використання кредитних коштів 12,5
відсотків річних.

ПАТ «Універсал Банк» надав
позичальнику кредитні кошти в сумі
21179.00 доларів США, що підтверджується
заявою про видачу готівки № 28-50 від
24.10.2007 р. Про отримання кредиту в сумі
21179 дол. США не заперечував представник
відповідача в судовому засіданні.

Пунктом 4.4 кредитного договору
передбачено, що проценти за
користування кредитом нараховуються
за період з дня видачі кредиту по день
його повернення за фактичну кількість
календарних днів користування
кредитом. Нарахування процентів за
фактичну кількість календарних днів
користування кредитом здійснюється
щомісяця.

Пунктом 4.5 кредитного договору
передбачено, сплата позичальником
заборгованості по кредиту
здійснюється відповідно до графіку
погашення заборгованості по кредиту
(додаток № 1), який є невід»ємною
частиною договору.

Згідно додатку № 1 до кредитного
договору 06/3150к-07 сума погашення по
кредиту становить 353 долара США на
місяць.

Відповідно до наданого розрахунку
заборгованості позивачем, з травня 2008
р. розраховано до сплати по кредиту
щомісяця 346,42 дол.США. Як пояснив
представник позивача в судовому
засіданні зменшено суму по кредиту в
зв»язку з переплатою ОСОБА_1 по кредиту.

Відповідно до п.7.1.2 кредитного договору
при зміні облікової ставки НБУ,
інфляційного індексу чи кон»юктури
ринку попиту на кредитні ресурси банк
має право переглянути встановлену п.1.1
процентну ставку за користування
кредитом. Про що повідомляє
позичальника в письмовій формі за 10
календарних днів до дня встановлення
нової ставки.

Ухвалою суду від 04.07.2013 р. було
зобов»язано ПАТ «Універсал Банк»
надати докази підвищення процентної
ставки з 12,5% до 17% за кредитним
договором №06/3150к-07 від 24.10.2007 р.

Ухвала суду позивачем не виконана.
Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що у банка відсутні
докази про направлення позичальнику
повідомлення про збільшення
процентної ставки за користування
кредитом.

Оскільки позивач не повідомив
позичальника ОСОБА_1 про зміну
процентної ставки письмово, суд
приходить до висновку, що збільшення
відсоткової ставки за договором
кредиту №.06/3150к-07, не відбулося, а тому
підлягають сплаті відсотки за
користування кредитом в розмірі 12,5%
річних.

В забезпечення кредитного договору,
24.10.2007 р. було укладено договір поруки
№ 06/3150дп-07 між позивачем та ОСОБА_2,
згідно якого поручитель зобов"язалася
відповідати по зобов"язаннях боржника,
що випливають із договору кредиту
№06/3150к-07 від 24.10.2007 р.

Відповідно до п.п.4, 5 договору поруки
поручитель та боржник несуть солідарну
відповідальність перед банком,
поручитель відповідає перед банком у
тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Пунктом 9.1 кредитного договору
передбачено, що у випадку прострочення
позичальником строків погашення
кредиту або сплати процентів за
користування коштами, позичальник
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на час
виникнення заборгованості, за кожен
день прострочення.

В судовому засіданні встановлено, що
позичальником порушувались умови
кредитного договору, несвоєчасно
виконувалися зобов»язання щодо сплати
щомісячних платежів (повернення
кредитних коштів, сплати процентів за
користування кредитом) починаючи з 2009
р. Згідно наданого позивачем
розрахунку вбачається, що останній
платіж по кредитному договору надійшов
23.08.2013 р.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до п. 1, ч. 2 ст. 258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Не заслуговують на увагу доводи
представника відповідачів про пропуск
позивачем строків позовної давності
звернення до суду для стягнення
заборгованості по кредиту. Оскільки
кредит надавався строком до 23.10.2012 р., з
позовом до суду позивач звернувся
25.02.2013 р., позивач до листопада 2009 р.
сплачував за кредитом відповідно
графіку, а потім оплати надійшли 09.03.2011
р., та декілька оплат в 2012 р. та 2013 р. , що
свідчить про переривання перебігу
позовної давності. Посилання
представника відповідачів про зміну
строків виконання договору відповідно
до п.10.4, суд вважає безпідставними,
оскільки в повідомленні від 23.06.2009 р.
позивач повідомляв про
заборгованість перед банком станом на
22.06.2009 р. в сумі 1361,04 доларів США, а не
вимагав дострокового погашення
кредиту.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов"язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і боржник
, включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов»язання, а
також у разі зміни зобов»язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності.

В силу ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимог до
поручителя.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішення спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов»язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов»язань за цим договором строк
пред»явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватись з
моменту настання строку погашення
зобов»язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов»язання у повному
обсязі або у зв»язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред»явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред»явлення до нього позову. При цьому
в разі пред»явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання.

Не заслуговують на увагу доводи
представника відповідача про
припинення поруки, оскільки кредит
надавався строком до 23.10.2012 р., позов
пред»явлено 25.02.2013 р. до настання
строку виконання основного
зобов»язання та обсяг
відповідальності поручителя не
збільшувався.

Відповідно до заяви про збільшення
позовних вимог позивач просить
стягнути з відповідачів
заборгованість по кредиту станом на
30.07.2013 р. в розмірі 28624,91 доларів США, яка
складається з: прострочена
заборгованість за кредитом в сумі 13510,46
дол. США, що еквівалентно 107989,11 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків
8642,98 дол. США, що еквівалентно 69083,34 грн.,
пеня - 6471,47 дол. США, що еквівалентно
51726,46 грн.

Враховуючи, що збільшення відсоткової
ставки по кредиту не відбулося,
проценти підлягають сплати в розмірі
12,5 % річних.

В судовому за сіданні сторони
відмовились від проведення
судово-економічної експертизи. На
вимогу суду представник відповідачів
не надав свій розрахунок
заборгованості по кредиту та
відсотках. Тому суд приймає для
розрахунку заборгованості розрахунок
наданий представником позивача станом
на 30.07.2013 р.

В судовому засіданні 18.07.2014 р.
представником позивача надано
розрахунок заборгованості в якому
зазначено, що банком відсторновано по
відсоткам 3811,85 доларів США, різниця між
відсотками 12,5 та 17%.

Суд приходить до висновку, що з
відповідачів підлягає солідарному
стягненню заборгованість по кредиту
станом на 30.07.2013 р. в розмірі 13510,46 дол.
США, що еквівалентно 107989,11 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків
4831,13 дол. США, (8642,98-3811,85), що
еквівалентно 38615,22 грн.

Враховуючи, що строк позовної давності
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) встановлено в один рік, а
до суду позивач звернувся 25.02.2013 р., пеня
підлягає стягненню за період з 25.02.2012 р.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ст.
551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь
виконання зобов'язання боржником.

Питання розміру неустойки в споживчих
кредитах було предметом розгляду в
Конституційному Суді України, по
наслідках якого 11.07.2013 р. прийнято
рішення № 7-пр/2013 у справі № 1-12/2013, яким
встановлено, що вимога про нарахування
та сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 Кодексу засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Як зауважував Конституційний Суд
України, межі дії принципу свободи
договору визначаються законодавством
з урахуванням критеріїв
справедливості, добросовісності,
пропорційності і розумності. При цьому
держава має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг (абзац
третій підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від 10
листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про
захист прав споживачів кредитних
послуг).

Захист від цих зловживань базується на
положеннях законодавства, зокрема
частини третьої статті 551 Кодексу,
відповідно до якої розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
За практикою судів загальної
юрисдикції України істотними
обставинами в розумінні вказаних
положень Кодексу вважаються, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, а й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Таким чином, Конституційний Суд
України дійшов висновку, що умови
договору споживчого кредиту, його
укладання та виконання повинні
підпорядковуватися таким засадам,
згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності. Виконання державою
конституційно-правового обов'язку щодо
захисту прав споживачів вимагає від
неї спеціального законодавчого
врегулювання питань, пов'язаних із
забезпеченням дії зазначених
принципів у відносинах споживчого
кредитування, зокрема щодо
встановлення справедливого розміру
неустойки за прострочення виконання
грошових зобов'язань позичальниками -
фізичними особами.

Враховуючи, що розмір відсотків по
кредиту підлягає сплаті за ставкою 12,5%,
що значно зменшує заборгованість,
враховуючи, що судові засіданні
неодноразово відкладались через
неявку позивача в судове засідання, за
клопотаннями позивача про відкладення
розгляду справи для надання додаткових
документів, суд приходить до висновку,
що розмір пені підлягає зменшенню до 100
доларів США, що еквівалентно 799,3 грн.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
суд дійшов висновку про наявність
законних підстав для часткового
задоволення позову та вважає, що з
відповідачів підлягає солідарному
стягненню на користь позивача
заборгованість станом на 30.07.2013 р., що
складається з: заборгованості по
кредиту в розмірі 13510,46 дол. США, що
еквівалентно 107989,11 грн., заборгованість
по сплаті відсотків 4831,13 дол. США, що
еквівалентно 38615,22 грн., пеня за
прострочення сплату кредиту 100 дол. США,
що еквівалентно 799,3 грн., а всього
заборгованість в сумі 18441,59 доларів США,
що еквівалентно згідно офіційного
курсу НБУ становить 147403, 63 грн.

Судовий збір в сумі 1474,03 грн. підлягає
стягненню в рівних частках з
відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 294
ЦПК України, на підставі ст.ст. 1046-1050, 1054,
526, 530, 536, 549-551, 553-554, 611, 614, 615, 257, 258, 261, 267
ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»
заборгованість по кредиту в сумі 13510,46
доларів США, заборгованість по
відсоткам - 4831,13 доларів США, пеню 100
доларів США, а всього стягнути 18441,59
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ становить 147403 (сто сорок сім тисяч
чотириста три) грн. 63 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» судовий збір в сумі 1474,03 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Кушнір С.І.