АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8865/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1549/14
Головуючий у 1-й інстанції Самсонова
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Пікуля В.П.,
Прядкіної О.В.

при секретарі
Кальник А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 6 березня 2014 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1,
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Світлодинаміка»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Волошка» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Марфін Банк» про визнання недійсною
додаткової угоди №3 від 28 листопада 2011
року до договору поруки №00729-СР,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 6 березня 2014 року стягнуто з
ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, товариства з обмеженою
відповідальністю «Світлодинаміка»,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Волошка» на користь
публічного акціонерного товариства
«Марфін Банк» заборгованість за
кредитним договором від 27 червня 2008
року № 00314/P:

заборгованість за кредитом - 8672296,72 грн.,

заборгованість за відсотками - 1448941,54
грн.,

пеню - 135600,30 грн.,

а всього стягнуто 10256838,56 грн. -
солідарно.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Марфін Банк» про визнання недійсною
додаткової угоди №3 від 28 листопада 2011
року до договору поруки №00729-СР
відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_1, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Світлодинаміка», товариства з
обмеженою відповідальністю «Волошка»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Марфін Банк» по 860,25 грн. з
кожного на відшкодування понесених
судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та
про відмову в задоволенні вимог банку
як безпідставних.

Також апеляційну скаргу подав ОСОБА_3,
який просить рішення скасувати та
ухвалити нове, застосувавши при цьому
наслідки сплину позовної давності до
вимог про нарахування пені. Вважає, що
суд при ухваленні рішення порушив
норми матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що останні

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, 27 червня 2008
року між ВАТ «Морський транспортний
банк» (правонаступник ПАТ «Марфін
Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір № 00314/Р, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредит в
сумі 1000000 дол. США на рефінансування
заборгованості по кредитним договорам
№К-32-2006 від 9 червня 2006 року та №К-72-2006
від 27 вересня 2006 року у ТОВ Банк
«Фінанси та Кредит» під 12,9 % річних з
терміном повернення коштів до 26 червня
2009 року.

Одночасно, 27 червня 2008 року між ВАТ
«Морський транспортний банк» та
відповідачами ТОВ «Волошка», ТОВ
«Світлодинаміка» та ОСОБА_1 укладено
договори поруки, згідно яких останні
зобов'язались нести перед
кредитодавцем солідарну з
позичальником відповідальність за
виконання ним умов кредитного
договору, зокрема за повернення
основної суми боргу, процентів, штрафу
та пені.

26 червня 2009 року ВАТ «Морський
транспортний банк» та ОСОБА_3 укладено
додаткову угоду №1 до кредитного
договору №00314/Р від 27 червня 2008 року про
внесення змін зміни до п.1.1. кредитного
договору та викладено його в новій
редакції, відповідно до якої банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит у вигляді непоновлювальної
мультивалютної кредитної лінії на суму
1083000 дол. США, в тому числі 1000000 дол. США -
на рефінансування заборгованості по
кредитним договорам №К-32-2006 від 9
червня 2006 року та №К-72-2006 від 27 вересня
2006 року у ТОВ Банк «Фінанси та Кредит»
та 83000 дол. США - на поповнення обігових
коштів з 27 червня 2008 року по 26 червня 2013
року.

30 вересня 2010 року ВАТ «Морський
транспортний банк» та ОСОБА_3 уклали
додаткову угоду №2 до кредитного
договору №00314/Р від 27 червня 2008 року,
якою внесли зміни до п.1.1. кредитного
договору та виклали його в новій
редакції.

Згідно нової редакції банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит у вигляді непоновлювальної
мультивалютної кредитної лінії на суму
1083000 доларів США, в тому числі 1000000 дол.
США - на рефінансування заборгованості
по кредитним договорам №К-32-2006 від 9
червня 2006 року та №К-72-2006 від 27 вересня
2006 року у ТОВ Банк «Фінанси та Кредит»
та 83000 дол. США - на поповнення обігових
коштів з 27 червня 2008 року по 23 червня 2015
року.

Крім того, 28 листопада 2011 року між ВАТ
«Морський транспортний банк» та ОСОБА_3
укладено додаткову угоду №3 до
кредитного договору №00314/Р від 27 червня
2008 року, згідно якої змінено суму
кредиту до 8800000 грн., змінено графік
погашення кредиту та умов нарахування
відсотків.

У зв'язку з укладенням між банком та
ОСОБА_3 додаткових угод до кредитного
договору, ВАТ «Морський транспортний
банк» укладались і додаткові угоди до
договорів поруки:

з ТОВ «Волошка» - додаткові угоди до
договору поруки № 00727-СР від 26 червня 2008
року: від 26 червня 2009 року №1, від 30
вересня 2010 року №2, від 28 листопада 2011
року №3,

з ТОВ «Світлодинаміка» - додаткові
угоди до договору поруки № 00728-СР від 26
червня 2008 року: від 26 червня 2009 року №1,
від 30 вересня 2010 року №2, від 28
листопада 2011 року №3,

з ОСОБА_1 додаткові угоди до договору
поруки № 00729-СР від 26 червня 2008 року: від
26 червня 2009 року №1, від 30 вересня 2010
року №2, від 28 листопада 2011 року №3.

Кошти в сумі 1000000 дол. США були
переведені на поточний рахунок
позичальника в період з 27 червня 2008
року по 1 липня 2008 року, що
підтверджується меморіальними
валютними ордерами №1010 від 1 липня 2008
року, №1030 та №3030 від 27 червня 2008 року та
№2030 та №4030 від 27 червня 2008 року.

Кошти в розмірі 83000 дол. США виплачені
банком позичальнику відповідно до
меморіального ордеру №3 від 30 червня
2009 року в сумі 633314 грн. 90 коп. що за
офіційним курсом НБУ становить вказану
суму.

В подальшому, сторони у відповідності
до положень ст. 524 ЦК України визначили
грошовий еквівалент зобов'язання в
національній валюті - в сумі 8800000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
банком згідно до умов кредитного
договору зобов'язання по наданню ФОП
ОСОБА_3 кредиту в сумі 1083000 дол. США в
період з 27.06.2008 р. по 01.07.2088 р. та 633314,9
грн., що за офіційним курсом НБУ станом
на 30.06.2009 р. становило 83000 дол. США, у
відповідності до умов додаткової угоди
№ 1 від 26.06.2009 р. повністю виконано.
Проте, в порушення взятих зобов'язань
боржник допустив прострочення
повернення кредитних коштів та не
сплачував відсотки за користування
останніми, внаслідок чого станом на
13.12.2013 р. утворилась заборгованість в
розмірі 8672296 грн.72 коп., яка підлягає
стягненню з відповідачів як солідарних
боржників згідно до вимог ст. 554 ЦК
України.

З вказаним висновком погоджується
колегія суддів як з таким, що
ґрунтується на законі та повністю
узгоджується з наявними в справі
доказами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 554 ЦК України передбачено
солідарну відповідальність поручителя
і боржника в разі порушення останнім
зобов'язання, забезпеченого порукою.

Вірно встановивши обставин по справі,
правильно визначившись з характером
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, суд першої інстанції
дійшов обґрунтовано висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Крім зазначеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду щодо
відсутності підстав для застосування
положень ч.3 ст.267 ЦК України внаслідок
відсутності відповідної заяви сторони
у спорі, оскільки ні відповідачами, ні
їх представниками в ході розгляду
справи заява про необхідність
застосувати наслідки сплину позовної
давності в частині вимог про стягнення
заборгованості по пені не подавалась.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Так, посилання представника апелянта
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, якими регламентовано порядок
проведення попереднього судового
засідання та постановлення рішення по
справі в разі відсутності позивача в
судовому засіданні, колегія суддів не
приймає до уваги як обставину, з
наявністю якої закон пов'язує підстави
скасування судового рішення. Так, з
журналу судового засідання від 06.03.2014
року вбачається, що представник
позивача приймав участь в судовому
засіданні, в якому і було проголошено
судове рішення.

Також не заслуговує на увагу
твердження апелянта щодо
невідповідності висновків суду
обставинам справи, оскільки жодних
доказів з цього приводу апелянтом не
надано. Зокрема, останній заперечував
підстави первісного позову та
обґрунтовував зустрічний позов про
визнання недійсною додаткової угоди до
договору поруки неналежністю їй
підпису в зазначеній угоді. Між тим, в
ході судового розгляду ні самим
поручителем ОСОБА_1, ні її
представником відповідного клопотання
про призначення судової
почеркознавчої експертизи не
заявлялось, позаяк з тексту самої
апеляційної скарги вбачається, що
скаржник лише мав намір про заявлення
такого клопотання. Аналогічно і в ході
розгляду справи в апеляційній
інстанції вказане клопотання
апелянтом не заявлялось.

Також колегія суддів не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги ФОП
ОСОБА_3, доводами якої є порушення судом
ч.4 ст.169 ЦПК України щодо необхідності
постановлення заочного рішення по
справі, безпідставне взяття судом до
уваги наданих банком копій, а не
оригіналів документів про розрахунок
заборгованості по кредиту, не
з'ясування його думки щодо
обґрунтованості зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1

Оскільки колегією суддів не
встановлено порушень норм
процесуального права, які б призвели до
невірного вирішення справи, підстав
для скасування судового рішення не
має.

За вказаних обставин апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 6 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

З оригіналом згідно.

С У Д Д І :